Справа № 335/8440/17
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/8440/17 2-а/335/392/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просила суд визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні з якої сплачено страхові внески, за три останні роки (2014, 2015, 2016 рр.) та зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до ст. ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії ( 2014, 2015, 2016 рр.) з урахуванням індексації пенсійних виплат, також просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 640 грн.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2017 відкрито скорочене провадження у даній справі.

До суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких відповідач із посиланням на норми чинного законодавства просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію як державний службовець у відповідності до положень ЗУ «Про державну службу».

Умови призначення пенсії державним службовцям визначаються ст. 37 ЗУ «Про державну службу» (в редакції чинній на момент звернення за пенсією) № 3723. Пенсія державного службовця призначається при досягнення жінками 55 років встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» ( № 1058) пенсійного віку та за наявністю стажу роботи для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час до досягнення пенсійного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 90 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця, відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Досягнувши, передбаченого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, маючи передбачений Законом страховий стаж, ОСОБА_2 звернулась до відповідача з письмової заявою про переведення її на пенсію за віком, у відповідності до ст. 26, ч.2.ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Своєю відповіддю від 11.07.2017 р. № 24-279/05 відповідач відмовив ОСОБА_2 у про переведення її на пенсію за віком, посилаючись на положення ч.3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто з застосуванням для розрахунку пенсії показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 р.

Згідно ч.1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата ( дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 р. З а бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період з 01.01.2016 р. або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2007 р. становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата ( дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 р. незалежно від перерв.

При переведення з одного виду пенсії на інший за бажання особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зі застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення ( попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

В своїй заяві ОСОБА_2 не давала згоди на врахування зарплати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення ( попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а навпаки наполягала на застосуванні цього показника за останні три роки.

Частиною 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, які передбачені ст. 9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), в той час у спірних правовідносинах має місце перехід на інший вид пенсії за іншим Законом, тому положення ч.3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині переведення з одного виду пенсії на інший до спірних правовідносин не підлягають застосуванню.

У даному випадку пенсія призначається із застосуванням показника середньої заробітної плати ( доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Таким чином позивач має право на призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121,160, 161, 162, 163, 183-2, 185, 186, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити .

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні з якої сплачено страхові внески, за три останні роки (2014, 2015, 2016 рр.).

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до ст. ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії ( 2014, 2015, 2016 рр.) з урахуванням індексації пенсійних виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Ю.В. Геєць