Справа № 675/1580/17
Суддя: Демчук П. В.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/1580/17
Провадження № 2-а/675/149/2017
У Х В А Л А

"30" серпня 2017 р. м.Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Демчук П. В., розглянувши матеріали адміністративної справи за заявою ОСОБА_1 до Центральної комісії Міністерства юстиції України про оскарження рішення та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з заявою, у якій оскаржує рішення Центральної комісії Міністерства юстиції України від 24 липня 2017 року про відмову в задоволенні його клопотання про переведення із Замкової виправної колонії (№ 58) до Одеської установи виконання покарань (№ 21) та просить ухвалити рішення про переведення його для відбування покарання до установи відбування покарань, розташованої найближче від місця проживання родини заявника.

Проте, дана справа не підсудна Ізяславському районному суду Хмельницької області як адміністративному суду з наступних підстав.

Виходячи з підстав звернення до суду та предмету спору, ОСОБА_1 фактично не погоджується з рішенням Центральної комісії Міністерства юстиції України від 17 липня 2017 (протокол № 7) про відмову у переведенні його для відбування покарання до Одеської установи виконання покарань (№ 21), про яке йому повідомлено листом заступника Міністра юстиції України від 24 липня 2017 року № 28070/К-14589/23.

Питання переведення засуджених для подальшого відбування покарання з однієї виправної чи виховної колонії до іншої врегульовані положеннями ч. 2 ст. 93 КВК України, відповідно до якої таке переведення допускається за виняткових обставин, які перешкоджають дальшому перебуванню засудженого в цій виправній чи виховній колонії. Порядок переведення засуджених визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІ «Положення про центральну, міжрегіональну комісії та комісію слідчого ізолятора з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, порядок направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 лютого 2017 року № 680/5, до компетенції Центральної комісії віднесено, зокрема, розгляд питань про переведення засуджених з однієї установи виконання покарань до іншої за межами зони діяльності одного міжрегіонального управління згідно з вимогами статей 57, 93 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Згідно з п. 6 Розділу VI того ж Положення рішення центральної комісії може бути оскаржене до суду у порядку, передбаченому законодавством України.

Аналіз вищенаведених положень законодавства не дає підстав для думки про те, що порушене ОСОБА_1 питання у розумінні п. 14 ч. ст. 537 КПК України відноситься до всякого роду сумнівів і протиріч, які виникають під час виконання вироків, оскільки воно не стосується ані суті виконуваного вироку, ані призначеного йому покарання, і для свого вирішення не потребує застосування положень закону про кримінальну відповідальність або кримінального процесуального закону.

Фактично заявником оскаржується рішення органу державної виконавчої влади, прийняте у межах його владних управлінських функцій щодо забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, контролю за дотриманням прав людини і громадянина, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань, реалізацією законних прав та інтересів засуджених та осіб, узятих під варту, які випливають з підпунктів 2-5, 2-7 пункту 3 Постанови КМУ від 02 липня 2014 року № 228 «Про затвердження Положення про Міністерство юстиції України».

Отже, даний спір є публічно-правовим, а оскарження спірного рішення підлягає здійсненню у порядку адміністративного судочинства.

Слід зазначити, що 08 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення доступу до правосуддя осіб, які утримуються в установах попереднього ув'язнення та виконання покарань» від 07 вересня 2016 року № 1491-VІІІ, яким частину першу статті 537 КПК України доповнено, зокрема, пунктом 13-1 «про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань», а статтю 539 доповнено частиною дев'ятою такого змісту: «розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства».

Отже, з 08 жовтня 2016 року набрали чинності зміни до КПК України, які прямо передбачають, що оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Також п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України визначено, що у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, відповідне клопотання подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Водночас вважаю, що відсутні законні підстави для застосування правил підсудності, передбачених ст. 539 КПК України, до даного спору.

Як випливає зі змісту п. 13-1 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, вказані правила підсудності стосуються вирішення питань про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.

Натомість згідно з ч. 2 ст. 11 Кримінально-виконавчого кодексу України, який регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань, а також види органів і установ відбування покарань, установами виконання покарань є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи (далі - виховні колонії), слідчі ізолятори у випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 11 КВК України органами виконання покарань є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, його територіальні органи управління, уповноважені органи з питань пробації.

Згідно з п. 3 Розділу ІІ Положення про центральну, міжрегіональну комісії та комісію слідчого ізолятора з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, порядок направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення, установи виконання покарань це арештні доми, кримінально-виконавчі установи (виправні центри, виправні колонії), спеціальні виховні установи (виховні колонії), слідчі ізолятори у випадках, передбачених Кримінально-виконавчим кодексом України, а центральна комісія це колегіальний орган, що утворюється у Міністерстві юстиції України, який розглядає скарги на рішення міжрегіональних комісій, здійснює направлення для відбування покарання окремо визначених осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту чи обмеження волі, їх переведення для відбування покарання з однієї установи виконання покарань до іншої.

Таким чином, Центральна комісія Міністерства юстиції України, рішення якої оскаржується ОСОБА_1, є органом державної виконавчої влади, який здійснює владні управлінські функції у сфері спірних правовідносин, а не адміністрацією установи виконання покарань, що виключає можливість застосування визначених п. 13-1 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України правил підсудності.

Разом з тим, у силу вимог частин 1-2 статті 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг тощо.

Окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Із змісту частини другої статті 18 КАС України випливає, що справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, їх посадова чи службова особа, підсудні окружним адміністративним судам.

У розрізі наведених положень матеріального та процесуального законодавства приходжу до висновку, що позовні заяви стосовно рішень Центральної комісії Міністерства юстиції України підсудні окружним адміністративним судам, оскільки відповідачем у таких справах є відповідний орган державної влади.

Враховуючи наведене, вважаю, що дана справа у відповідності до частини 2 статті 18 КАС України з урахуванням правил територіальної підсудності, визначених ст. 19 КАС України, відноситься до предметної підсудності окружного адміністративного суду міста Києва або окружного адміністративного суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1, а не Ізяславського районного суду Хмельницької області.

Згідно вимог пункту 6 частини 3 статті 108 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Таким чином, даний адміністративний позов необхідно повернути позивачу для його подачі до належного суду, а саме до окружного адміністративного суду міста Києва, що знаходиться за адресою: 01051, м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8 корп. 1, або до окружного адміністративного суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 19, 186 КАС України, суддя

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 до Центральної комісії Міністерства юстиції України про оскарження рішення та зобовязання вчинити дії повернути ОСОБА_1 у звязку з непідсудністю Ізяславському районному суду Хмельницької області.

Роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції окружного адміністративного суду міста Києва або окружного адміністративного суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1

Копію ухвали та заяву з усіма доданими до неї матеріалами надіслати ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя П. В. Демчук