Справа № 242/1489/17
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Капітонов В.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року справа №242/1489/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 20 червня 2017 року в справі № 242/1489/17 за позовом ОСОБА_2 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив визнати незаконним рішення Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 06 квітня 2017 року про відмову в перерахунку пенсії, зобовязати зарахувати до страхового та пільгового стажу період роботи з 01 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» та зобовязати здійснити перерахунок призначеної пенсії по стажу та заробітку з 01 квітня 2017 року відповідно до положень ст. 40, ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 20 червня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано рішення Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову ОСОБА_2 в перерахунку пенсії.

Зобов'язано Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2017 року, зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 01 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на період звернення ОСОБА_2 із заявою про призначення пенсії згідно з отриманими даними з системи персоніфікованого обліку відомостей за період з 01.01.2000 по 31.01.2017, сформованої 13.03.2017, за період його роботи з 01.11.2015 по 28.02.2017 не було сплачено страховий/єдиний внесок підприємством ДП «Селидіввугілля» в особі ВП «шахта Україна», що є порушенням ч. 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тому цей період не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

За таких обставин пенсійний орган наголошує на правомірності рішення від 06.04.2017.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 (далі позивач) перебуває на обліку Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач, Селидовське ОУПФУ) та отримує пенсію за віком на пільгових умовах з 06.01.2006.

Після призначення пенсії позивач продовжив працювати. З 03.08.2010 ОСОБА_2 був прийнятий до ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», де відповідно до його трудової книжки працював станом на 18.04.2017.

03 квітня 2017 року позивач звернувся до Селидовського ОУПФУ із заявою про перерахунок розміру пенсії по стажу та заробітку.

Розглянувши вказану заяву відповідач 06.04.2017 прийняв рішення про відмову в перерахунку пенсії. Вмотивовано це рішення тим, що на підставі наданих документів та індивідуальних відомостей персоніфікованого обліку за період з 01.01.2000 по 28.02.2017 встановлено, що страховий стаж ОСОБА_2 після попереднього перерахунку пенсії становить 01 рік 11 місяців замість необхідних 2-х років. Наявність такого стажу обумовлена несплатою щомісячних платежів з єдиного соціального внеску з 01.11.2015 по 28.02.2017 підприємством ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», що є порушенням вимог ст. 24 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи, що рішення Селидівського ОУПФУ порушують його право на отримання пенсії в належному розмірі, ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

За приписами ч. 3 цієї статті виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов'язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Так, зокрема, статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов'язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 1058-IV) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-IV).

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудовою книжкою ОСОБА_2 підтверджено, що в період з 01 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року він працював на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля». Довідкою № 106, виданою зазначеним підприємством, підтверджено, що в спірний період із заробітної плати позивача щомісячно проводилися відрахування єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України та податку з доходів фізичних осіб до місцевого бюджету.

За таких обставин, колегія суддів спростовує посилання апелянта щодо неможливості зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля». Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності скасувати рішення Селидовського ОУПФУ від 06.04.2017, зарахувати спірний період до страхового стажу ОСОБА_2 та провести перерахунок його пенсії на підставі оновлених відомостей.

Щодо доводів апелянта з приводу стягнення з пенсійного органу судових витрат колегія судді зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що сплата судового збору відрізняється за своєю суттю від розподілу судових витрат. Останній є частиною відновлення порушеного права, тому задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції правомірно здійснив розподіл судових витрат, стягнувши сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. До ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України зміни щодо звільнення Пенсійного фонду України та його органів від розподілу судових витрат не вносились.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статями 94, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 20 червня 2017 року в справі № 242/1489/17 за позовом ОСОБА_2 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 20 червня 2017 року в справі № 242/1489/17 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_3

ОСОБА_4