Справа № 826/1930/17
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1930/17 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В. Суддя-доповідач: Кузьмишина О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

05 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Пилипенко О.Є.,

Шелест С.Б.,

за участю секретаря судового засідання Понсе Кашоіди О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги Публічного акціонерного банку «Сбербанк», Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за участю третьої особи Публічного акціонерного банку «Сбербанк» про скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В :

Арбітражний керуючий ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у м. Києві за участю третьої особи - ПАТ «Сбербанк», в якому просив, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог:

скасувати наказ Міністерства юстиції України від 15 лютого 2017 року №414/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) НОМЕР_1 від 27 травня 2013 року, виданого ОСОБА_3

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 15 лютого 2017 року №414/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) НОМЕР_1 від 27 травня 2013 року, виданого ОСОБА_3 Присуджено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України ().

Міністерство юстиції України та Публічний акціонерний банк «Сбербанк» в апеляційних скаргах просять суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки вважають, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27 травня 2013 року Міністерство юстиції України видало ОСОБА_3 свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) НОМЕР_1.

На підставі скарги ПАТ «Сбербанк» від 01 листопада 2016 року № 1238/28 за дорученням департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України від 10 листопада 2016 року № 1984/34097-0-33-16/9.4 комісією Головного територіального управління юстиції у місті Києві проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_3, з 12 грудня 2016 року по 14 грудня 2016 року та відповідно до доручення від 14 грудня 2016 року № 10/33/15534, акта від 14 грудня 2016 року № 116/10-40 про продовження проведення позапланової невиїзної перевірки на три робочі дні - з 15 грудня 2016 року до 19 грудня 2016 року.

За результатами перевірки комісією була складена Довідка про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 19 грудня 2016 року № 82/10-47.

Відповідно до висновків комісії, зазначених у Довідці, у діях арбітражного керуючого ОСОБА_3 виявлено під час виконання повноважень ліквідатора ПАТ «Київський ювелірний завод» за фактами, викладеними у скарзі ПАТ «Сбербанк» від 01 листопада 2016 року № 1238/28, грубі порушення абз. 8 ч. 2, ч. 9 статті 41, абз. 2 ч.4 статті 42, п. 1 ч. 2, ч. 3 статті 98 Закону, статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», п.п. 50, 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оціни майна і майнових прав», які необхідно усунути арбітражним керуючим.

Пояснення, зауваження, заперечення до Довідки, приймались комісією Головного територіального управління юстиції у місті Києві до 26 грудня 2016 року.

Крім того, висновки Довідки містили інформацію про те, що акт перевірки діяльності арбітражного керуючого буде підписаний 28 грудня 2016 року о 15:00 год. за місцем знаходження відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Позивач надавав комісії пояснення та заперечення на Довідку про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого, в яких він зазначав про те, що не погоджується із висновками, викладеними в Довідці.

28 грудня 2016 року Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві було складено Акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_3 № 118/10-40, за результатами якої, комісією виявлено під час виконання повноважень ліквідатора ПАТ «Київський ювелірний завод» за фактами, викладеними у скарзі ПАТ «Сбербанк» від 01 листопада 2016 року № 1238/28, грубі порушення абз. 8 ч. 2, ч. 9 статті 41, абз. 2 ч.4 статті 42, п. 1 ч. 2, ч. 3 статті 98 Закону, статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», п.п. 50, 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оціни майна і майнових прав».

На підставі висновків акту перевірки, Мін'юст прийняв наказ від 10 січня 2017 року № 39/5 «Про зупинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_3», яким, зокрема, зупинено діяльність арбітражного керуючого ОСОБА_3 (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 27 травня 2013 року НОМЕР_1); Департаменту з питань судової роботи та банкрутства наказано забезпечити:

- подання звернення до державного підприємства «Інформаційні судові системи» щодо зупинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_3 в автоматизованому відборі кандидатур арбітражних керуючих на призначення у справах про банкрутство у зв'язку із зупиненням його діяльності;

- подання інформаційних листів до Господарського суду м. Києва, Господарського суду Київської області, Господарського суду Полтавської області, Господарського суду Запорізької області, Господарського суду Львівської області та Господарського суду Волинської області щодо зупинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_3

Також, згідно п. 3 зазначеного вище наказу, він діє до прийняття Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) відповідного рішення, але не пізніше 28 лютого 2017 року.

16 січня 2017 року на адресу арбітражного керуючого надійшов лист Міністерства юстиції України від 10 січня 2017 року № 9.4-33/48, яким позивача було повідомлено, що 24 січня 2017 року відбудеться чергове засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) до порядку денного якого включено розгляд подання структурного підрозділу Міністерства юстиції України про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності.

В подальшому Головне територіальне управління юстиції у місті Києві засобами телефонного зв'язку було повідомлено представника ОСОБА_3 про позбавлення останнього права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

У відповідь на адвокатський запит, Міністерство юстиції України, листом від 30 січня 2017 року № 9.4-32/110 «Щодо результатів засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих» повідомило позивача, що за результатом заслуховування пояснень ОСОБА_4 (представника заявника ПАТ «Сбербанк»), адвоката Карнаух О.В. (представник арбітражного керуючого) та вивчення матеріалів перевірки Комісією прийнято рішення застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання № 884 від 06 січня 2017 року.

Відповідно до витягу з протоколу № 55/01/17 засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 24 січня 2017 року члени комісії вирішили (більшістю голосів):

- за результатом заслуховування пояснень ОСОБА_4 (представника заявника ПАТ «Сбербанк»), адвоката Карнаух О.В. (представник арбітражного керуючого) та вивчення матеріалів перевірки застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання № 884 від 06 січня 2017 року;

- внести подання до Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора);

- рекомендувати Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України на підставі подання Комісії про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення: а) підготувати проект наказу про анулювання свідоцтва НОМЕР_1 від 27 травня 2013 року про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_3; б) внести запис до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Згідно витягу з веб-сайту Єдиного реєстру арбітражних керуючих вбачається, що у розділі «документи арбітражного керуючого» містяться відомості про те, що свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_3 від 27 травня 2013 року НОМЕР_1 «не діє».

Наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 15 лютого 2017 року № 414/5 анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) НОМЕР_1 від 27 травня 2013 року, видане ОСОБА_3

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів обґрунтованості прийняття рішення про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) НОМЕР_1 від 27 травня 2013 року, виданого ОСОБА_3, виходячи з критеріїв урахування ступеня вини арбітражного керуючого, обставин вчинення порушення, тяжкості вчиненого ним проступку, а також фактів притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому.

Колегія суддів, погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до статті 105 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 року №2343-XII (в редакції чинні на момент спірних правовідносин) передбачено, що дисциплінарними проступками арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) є винне невиконання або неналежне виконання обов'язків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Статтею 107 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть за свої дії та заподіяну третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом. Арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом. Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення. Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Згідно ч.1 ст.109 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є: 1) попередження; 2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення. (ч.2 ст.109 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Аналогічні положення щодо виду накладення дисциплінарного стягнення закріплено і в п.24 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.01.2013 року №81/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2013 року за №112/22644, та п.7.6 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27.06.2013 року №1284/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.07.2013 року за №1113/23645.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.112 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є однією з підстав для припинення його діяльності.

Процедуру організації та проведення перевірок діяльності арбітражних керуючих; повноваження осіб, які здійснюють перевірки; права й обов'язки арбітражних керуючих; порядок оформлення результатів перевірки; порядок підготовки за результатами перевірки подання на Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення встановлює Порядок №1284/5, згідно з п.7.1 якого однією з підстав для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є, зокрема, грубе порушення ним законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).

Положеннями п.7.6.2 Порядку №1284/5 передбачено, що на арбітражного керуючого накладається дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у разі: вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення припису або розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому; невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю; грубого порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута); встановлення за результатами перевірки неможливості арбітражного керуючого виконувати повноваження, а саме: втрата громадянства, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо арбітражного керуючого за вчинення корисливого злочину або яким арбітражному керуючому заборонено здійснювати цей вид господарської діяльності чи займати керівні посади; винесення Дисциплінарною комісією двох або більше попереджень.

З огляду на вищевикладені норми законодавства вбачається, що притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого можливе в разі, зокрема, саме грубого порушення ним прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута), внаслідок грубого порушення законодавства під час виконання повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05.04.2017 року №К/800/27064/16.

У відповідності до п. 2.6 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затверджений Наказом Міністерства юстиції України 27.06.2013 року №1284/5, підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення контролю.

Позапланова невиїзна перевірка діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_3 здійснювалась на підставі скарги ПАТ «Сбербанк» від 01.11.2016 року №1238/28 за дорученням Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України від 10.11.2016 року №1984/34097-0-33-16/9.4.

Згідно Довідки про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 19.12.2016 року №82/10-47 у діях арбітражного керуючого ОСОБА_3 під час виконання повноважень ліквідатора ПАТ «Київський ювелірний завод» по фактам, викладеним у скарзі ПАТ «Сбербанк» від 01.11.2016 року, допущено грубі порушення абз. 8 ч. 2, ч. 9 ст. 41, абз. 2 ч. 4 ст. 42, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», п.п.50, 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», а саме:

не здійснення роботи щодо повернення банкруту суму дебіторської заборгованості;

не надання інформації комітетові кредиторів;

проведення оцінки майна без забезпечення ліквідатором фізичного огляду майна щодо якого проводиться оцінка суб'єктом оціночної діяльності;

передчасна передача майна на реалізацію без згоди забезпеченого кредитора, оскільки, ухвала Господарського суду м. Києва від 21.11.2016 року у справі 910/24550/13 не набрала законної сили.

Враховуючи грубі порушення законодавства у роботі арбітражного керуючого виявлені під час перевірки, відповідно до частини четвертої статті 106 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», пункту 7.3 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 року № 1284/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.07.2013 року за № 1113/23645, виникла необхідність зупинити діяльність арбітражного керуючого ОСОБА_3 до прийняття Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) відповідного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо невжиття заходів до стягнення дебіторської заборгованості ПАТ «Київський ювелірний завод» та включення її до цілісного майнового комплексу банкрута при продажу майна.

Позивач в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції вказав, що стягнення дебіторської заборгованості потребує певних витрат, для подання позовів про повернення сум дебіторської заборгованості необхідно витратити значні кошти на сплату судового збору, яких боржник, наразі, не має. Інших джерел для сплати судового збору (у тому числі і отримання кредитів для таких цілей) Законом не передбачено.

Обсяг дебіторської заборгованості входить до складу цілісного майнового комплексу боржника, який підлягає продажу.

Згідно Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» цілісний майновий комплекс це є сукупність всіх видів майна боржника, права вимоги, права на знаки, інші права, за винятком прав і обов'язків, які не можуть бути передані іншим особам.

Під час продажу майна боржника як цілісного майнового комплексу в установленому порядку відчужуються всі види майна, призначеного для здійснення підприємницької діяльності боржника, у тому числі приміщення, споруди, обладнання, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, права на знаки (позначення), що індивідуалізують боржника, його продукцію, роботи, послуги (фірмове найменування, знаки для товарів і послуг), інші права, які належать боржнику, за винятком прав і обов'язків, які не можуть бути передані іншим особам.

Крім того, арбітражний керуючий наголосив, що звертаючись до арбітражного керуючого з листами щодо звітів про хід повернення дебіторської заборгованості та добре знаючи і розуміючи, що кошти для оплати судового збору у боржника (банкрута) відсутні, банк жодним чином не пропонував вирішити це питання чи винести на розгляд комітету кредиторів питання щодо можливості оплати судового збору та джерел коштів для такої оплати задля звернення з позовами про стягнення дебіторської заборгованості.

З огляду на викладене вбачається, що арбітражний керуючий діяв в інтересах кредиторів не допускаючи зайвих витрат коштів, які повинні належати кредиторам та включивши дебіторську заборгованість до складу цілісного майнового комплексу при продажу майна банкрута.

Щодо ненадання звітів комітету кредиторів у встановлений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» спосіб.

У відповідності до частини 9 статті 41 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України», ліквідатор не рідше ніж один раз на місяць надає комітету кредиторів звіт про свою діяльність, інформацію про фінансове становище і майно боржника на день відкриття ліквідаційної процедури та при проведенні ліквідаційної процедури, використання коштів боржника, а також іншу інформацію на вимогу комітету кредиторів.

Суд першої інстанції в оскаржувані постанові зазначив, що до матеріалів справи залучено копії протоколів засідань комітету кредиторів і в них відображено інформацію про проведену роботу.

Проте, у судовому засідані в суді апеляційної інстанції позивач вказав, що він дійсно не надавав звіти кредиторам у серпні і листопаді 2016 року, оскільки він приступив до виконання обов'язків у липні 2016 року і мав великий обсяг документації, яку необхідно було опрацювати, а у листопаді вже проводилась перевірка, яка стала підставою для винесення оскаржуваного наказу.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дії (бездіяльність) ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).

Крім того, колегія суддів вважає, що таке порушення, допущене арбітражним керуючим, не є грубим порушенням законодавства, яке призвело до грубого порушення прав кредиторів.

Щодо відсутності забезпечення фізичного огляду майна при проведенні його оцінки суб'єктами оціночної діяльності та порушення арбітражним керуючим приписів Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та п.п.50, 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав».

Апелянти вказують на не забезпечення арбітражним керуючим фізичного огляду майна суб'єктами оціночної діяльності при проведенні оцінки майна банкрута.

Однак, доказів того, що такий доступ не було забезпечено при перевірці у акті перевірки не наведено.

Разом з тим, вбачається, що доступ до всіх необхідних об'єктів оцінки ліквідатором було забезпечено у повній мірі, обов'язку ж ліквідатора змушувати суб'єктів оціночної діяльності реалізовувати належним чином такий доступ і оглядати на місці об'єкти оцінки чинним законодавством не передбачено.

Арбітражний керуючий не є суб'єктом оціночної діяльності, проводити оцінку майна він не може і не має права, а відтак і порушити приписи спеціального норми - Національного стандарту щодо оцінки майна арбітражний керуючий не може ніяким чином.

У відповідності до ст. 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» експерт, що проводив означену оцінку, несе відповідальність за недостовірність або необ'єктивність оцінки вказаного майна.

Нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що продаж майна банкрута здійснюється наступним чином: продаж цілісного майнового комплексу боржника (його активів і пасивів у повному обсязі); продаж майна боржника частинами (окремими лотами), який здійснюється, якщо продаж цілісного майнового комплексу не відбувся.

Отже, спеціальним Законом не передбачено необхідності отримання згоди заставних кредиторів при продажу цілісного майнового комплексу боржника.

Якщо продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не відбувся, для продажу майна частинами необхідно отримання згоди заставних кредиторів на продаж майна, що перебуває у них в заставі.

Статтею 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Встановлено, що арбітражний керуючий передав майно забезпеченого кредитора ПАТ «Сбербанк» на реалізацію 23.11.2016 року на підставі ухвали Господарського суду м. Києва від 21.11.2016 року у справі № 910/24550/13, яка набрала законної сили, що не заперечується представником третьої особи.

З викладеного вбачається, що арбітражним керуючим ОСОБА_3 було дотримано вимоги чинного законодавства з питань банкрутства та при відсутності згоди заставного кредитора - банку отримано дозвіл суду у провадженні якого перебуває справа про банкрутство на продажу, у тому числі, майна, що перебуває у заставі.

У відповідності до ст.57 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» початкова вартість майна визначається арбітражним керуючим, у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначеної арбітражним керуючим початкової вартості майна комітет кредиторів або окремий кредитор чи власник майна боржника можуть звернутися до господарського суду з клопотанням про проведення незалежної оцінки. Господарський суд своєю ухвалою може призначити незалежну оцінку майна боржника за рахунок зацікавлених кредиторів (кредитора), що здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Посилання апелянтів на порушення арбітражним керуючим приписів Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» є необґрунтованими.

Так, п.1 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440 встановлено, що Національний стандарт №1 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Статтею 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» встановлено, що суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», не є обов'язковим для застосування арбітражними керуючими при проведенні їх професійної діяльності, оскільки вони не є суб'єктами оціночної діяльності, а тому, така особа не може порушити норми Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав».

Проаналізувавши вищенаведене, колегія суддів зазначає, що в наказі Міністерства юстиції України №39/5 від 10 січня 2017 року чітко не зазначено, який саме з виявлених комісією недоліків в роботі позивача, по своїй суті є грубим порушенням законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення ним прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).

Крім того, при прийнятті наказу не було враховано вини арбітражного керуючого, обставин вчинення порушення, його тяжкості, фактів притягнення до дисциплінарної відповідальності в минулому й невстановлення фізичних чи юридичних осіб, права яких були б порушені діями позивача (що зазначені в акті перевірки як грубі порушення законодавства).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування наказу Міністерства юстиції України №39/5 від 10 січня 2017 року про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатор).

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.195, 197, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного банку «Сбербанк», Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: О.Є.Пилипенко

С.Б.Шелест

Повний текст ухвали виготовлено 05.09.2017 року.

Головуючий суддя Кузьмишина О.М.

Судді: Шелест С.Б.

Пилипенко О.Є.