Справа № 820/2992/17
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 р. № 820/2992/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Мурадли А.І.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Синюшко С.О.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому з урахуванням уточненого адміністративного позову просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №622 від 08.06.2017р. "Про накладення дисциплінарних стягнень на окремих працівників Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області" в частині, що стосується старшого оперуповноваженого ВКП Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Харківській області №412 о/с від 04.07.2017р. про звільнення старшого оперуповноваженого ВКП Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 зі служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого ВКП Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області з 05.07.2017 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні накази є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки відповідачем було порушено порядок проведення службового розслідування, а саме: під час проведення службового розслідування позивач знаходився у черговій відпустці, про початок проведення службового розслідування позивача повідомлено не було. Також позивач вважає, що звільнення з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, при цьому на час видання спірного наказу про звільнення зі служби він знаходився на лікарняному.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, які у ньому викладені.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, з огляду на доводи наданих суду письмових заперечень в контексті того, що спірні накази є законними та обґрунтованими, доводи позовної заяви не спростовують факту вчинення ОСОБА_3 дисциплінарного проступку та висновків службового розслідування. Матеріалами службового розслідування повністю підтверджується факт порушення позивачем службової дисципліни, отже підстав для визнання протиправним та скасування наказів Головного управління Національної поліції в Харківській області від 08.06.2017 № 622, від 04.07.20 №412 о/с немає.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ з 14.08.1996 року, в Національній поліції з 07.11.2015 року, на посаді старшого оперуповноваженого ВКП Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області - з 01.12.2016 року.

До Головного управління Національної поліції в Харківській області 19.04.2017 року надійшла інформація про те, що 05.04.2017 року прокуратурою Донецької області внесено до ЄРДР за № 0000329 відомості за фактом вимагання неправомірної вигоди працівниками Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час проведення досудового розслідування 19.04.2017 року працівниками прокуратури Донецької області спільно з працівниками Харківського управління ДВБ Національної поліції України, УСБУ в Харківській області та УСБУ в Донецькій області у причетності до одержання неправомірної вигоди викритий старший оперуповноважений ВКП Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 Цього ж дня майора поліції ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

У зв'язку з вказаним фактом наказом Головного Управління Національної Поліції в Харківській області від 21.04.2017 року №570 з урахуванням вимог п.п. 2.2.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230 призначено службове розслідування, в ході якого встановлено наступне.

До Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області 29.03.2017 року по телефону від оператора "102" надійшло повідомлення лікаря про доставляння до ХМКЛШНМД ім. Мещанінова від будинку АДРЕСА_2 громадянина ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями, які він отримав від невідомого. Вказана подія зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень Основ'янського ВП за № 4769.

Керівництвом Основ'янського ВП 30.03.2017 року виконання вказаного матеріалу було розписано на заступника начальника - начальника ВКП майора поліції Федорова А.І., який, в свою чергу, доручив його виконання старшому оперуповноваженому ВКП майору поліції ОСОБА_3.

Відповідно до резолюції начальника ВКП майора поліції Федорова А.І. виконавцю було доручено опитати потерпілого та прийняти від нього заяву, з'ясувати обставини отримання тілесних ушкоджень, долучити акт судово-медичної експертизи та, у разі встановлення складу злочину, направити матеріал до слідчого відділу Основ'янського ВП для прийняття рішення згідно вимог чинного законодавства.

Перебуваючи на службі 19.04.2017 року, близько 14 год. 00 хв. майор поліції ОСОБА_3, знаходячись у автомобілі "Форд Фієста", державний номер НОМЕР_2, на території автомобільної парковки, розташованої поблизу супермаркету "Таврія В" за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 30, при отриманні неправомірної вигоди у розмірі 50 000 гривень від громадянки ОСОБА_6 за вирішення питання про не притягнення її сина ОСОБА_7 до відповідальності за спричинення тілесних ушкоджень під час бійки з гр. ОСОБА_4, був затриманий у порядку ст. 208 КПК України та доставлений до прокуратури Донецької області. Речові докази - гроші у сумі 50 000 гривень, вилучені та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

Прокуратурою Донецької області 21.04.2017 року майору поліції ОСОБА_3 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 21.04.2017 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою протягом 60 днів до 17 червня 2017 року та визначено заставу у розмірі 65 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 104 000 грн., яку ОСОБА_3 вніс та був звільнений з-під варти.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 28.04.2017 року відсторонено ОСОБА_3 від посади старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області строком на 2 місяці.

За проведеним службовим розслідуванням 20.05.2017 року начальником ГУНП в Харківській області затверджений висновок, відповідно до якого, за порушення службової дисципліни, що виразилось у порушенні вимог розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, старший оперуповноважений ВКП Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 підлягає звільненню зі служби в Національній поліції України.

Головним управлінням в Харківській області був виданий наказ від 08.06.2017 року №622 про накладення дисциплінарних стягнень на окремих працівників Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області, у тому числі на позивача - у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України.

Реалізовано вказаний наказ було шляхом видання 04.07.2017 року наказу № 412 о/с, яким позивача з 04.07.2017 р. звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Не погодившись з зазначеними наказами позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про Національну поліцію" (надалі - Закон), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, який затверджено Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ", Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, яка затверджена наказом МВС від 12.03.2013 року № 230, Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону - Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За змістом ст.8 Закону, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно ст. 19 Закону поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність згідно до закону у разі вчинення протиправних діянь. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктами 10, 23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114, визначено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням. Особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Суд зазначає, що станом на час винесення оскаржуваного наказу про накладення дисциплінарного стягнення на позивача, Дисциплінарного статуту Національної поліції України не затверджено, а тому, у спірних правовідносинах сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, який затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 23.12.2015 року № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.04.2006 року № 3460-ІV (із наступними змінами).

Так, ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового та начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 2 Статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст. 5 Статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України унормовано порядок накладання дисциплінарних стягнень, а саме: З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 ( Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 р. за № 541/23073), затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України ( надалі - Інструкція), яка визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

Підпунктом 2.1 Інструкції визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

Пунктами 8.1 та 8.4 Інструкції унормовано, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

За змістом п.5.4 Інструкції, якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. Особи рядового і начальницького складу, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до Правил етичної поведінки поліцейських, які затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 р. за № 1576/29706) поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен, у тому числі, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов'язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про запобігання корупції", особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов'язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

При розгляді даної справи суд вважає за необхідне висвітлити ключові аспекти спірних правовідносин, які у сукупності дають змогу дійти висновку відносно того, чи відповідають оскаржувані накази вимогам, встановленим ч.3 ст.2 КАС України.

По - перше, щодо тверджень позивача, що про початок проведення службового розслідування в порушення вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України позивача повідомлено не було, суд зазначає, що приписи Дисциплінарного статуту ОВС та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 ( Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 р. за № 541/23073) не містять в собі вимог відносно зазначеного, отже, дане твердження ОСОБА_3, як підстави для скасування спірних наказів, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи.

По-друге, щодо тверджень позивача, що звільнення з посади є крайнім заходом дисциплінарного впливу, з такими суд погоджується з наступного.

З послужного списку встановлено, що на час проведення службового розслідування позивач діючих дисциплінарних стягнень не мав.

У свою чергу, представник відповідача наголошував на наявності Ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.07.2017 року у справі №646/4774/17, яка свідчить про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000329 від 05.04.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України відносно ОСОБА_3 та направлення до суду обвинувального акту.

Отже, на думку представника відповідача крайня міра дисциплінарного стягнення відносно позивача обрана керівництвом ГУНП в Харківській області у зв'язку з тим, що скоєний ним дисциплінарний проступок є несумісним з подальшим проходженням служби в органах Національної поліції.

Водночас, суд зазначає, що документи, надані представником відповідача у якості доказів по справі, не містять обвинувального вироку суду, який набрав законної сили.

Крім того, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, при пошуку даних в режимі "повного доступу" за індивідуальним та особистим логіном та паролем, які надані головуючому по справі, таких, відносно наявності вироку суду щодо позивача по кримінальному провадженні № 0000329, який набрав законної сили - не встановлено.

Згідно зі ст.17 КПК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України, може бути доведена лише вироком суду в межах розгляду кримінального провадження, а не матеріалами службового розслідування.

Разом з тим, суд зазначає, що висновок службового розслідування містить лише опис вчиненого позивачем діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, причини та умови вчинення дисциплінарного проступку не встановлені.

Крім того, ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також суд зазначає, що у період проведення службового розслідування ОСОБА_3 знаходився у черговій відпустці за 2017 рік, в період з 10 травня 2017 року по 24 червня 2017 року, що підтверджується відповідним наказом №294 о/с від 16.05.2017 року.

Отже, позивач не мав можливості отримати повну інформацію щодо підстав та порядку проведення службового розслідування, а також обставин, що стали підставами для видання наказу №622 від 08.06.2017 року "Про накладення дисциплінарних стягнень на окремих працівників Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області", а тому, знаходячись у відпустці, відмовився надавати пояснення в рамках службового розслідування.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач при виконанні службових обов'язків зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, як старанний, ініціативний і дисциплінований співробітник. Нормативні акти, які регламентують діяльність поліції знає та завжди їх дотримується. В роботі вміло використовує набутий досвід служби в поліції має добру теоретичну підготовку та практичний досвід роботи, який постійно вдосконалює. Майор поліції ОСОБА_3 працює продуктивно, досягаючи позитивних результатів. Свої функціональні обов'язки виконує сумлінно. Дисциплінований та принциповий у вирішенні службових питань. У своїй службовій діяльності суворо дотримується законності, службової дисципліни та відповідальності.

Таку характеристику було надано позивачеві безпосереднім керівником, докази відносно цього містяться у справі у відповідному атестаційному листі, з якого також встановлено, що позивач пройшов атестування на відповідність займаній посаді.

Отже, підсумовуючи наведене, суд зазначає, що при позитивній характеристиці позивача з боку керівництва, відповідності ним займаній посаді, відсутності на час проведення службового розслідування діючих дисциплінарних стягнень та відсутності обвинувального вироку суду з приводу подій, щодо яких проводилось службове розслідування обраний вид дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, не відповідає критеріям, встановленим ч.3 ст. 2 КАС України, щодо обґрунтованості та пропорційності, оскільки при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Тобто, необхідною умовою для накладення стягнення є така ознака порушення службової дисципліни, як вина працівника, наявність якої має бути обов'язково доведена роботодавцем.

У свою чергу, вина позивача з приводу вчинення ним корупційного діяння може бути доведена виключно обвинувальним вироком суду.

За таких підстав наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №622 від 08.06.2017р. "Про накладення дисциплінарних стягнень на окремих працівників Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області" в частині, що стосується старшого оперуповноваженого ВКП Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 є таким, що підлягає скасуванню.

Отже у даній частині позов підлягає задоволенню.

Щодо решти позовних вимог, останні також підлягають задоволенню із застосуванням поряд з нормами спеціального законодавства, загальних законодавчих трудових норм з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 77 ЗУ "Про національну поліцію" Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:

1) у зв'язку із закінченням строку контракту;

2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;

3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції;

4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

5) через службову невідповідність;

6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

7) за власним бажанням;

8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);

9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;

10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення;

11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Так, у контексті норм спеціального законодавства, беручи до уваги безпідставність наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №622 від 08.06.2017р. "Про накладення дисциплінарних стягнень на окремих працівників Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області" в частині, що стосується старшого оперуповноваженого ВКП Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3, який скасовано судом, суд приходить до висновку, що звільнення позивача через за п.6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, відбулось незаконно, а відтак, наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №412 о/с від 04.07.2017р. про звільнення старшого оперуповноваженого ВКП Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 зі служби в поліції підлягає скасуванню, а позивач - поновленню на посаді.

В контексті норм трудового законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 за № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов'язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Таким чином, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 05.03.2012 у справі №21-42а12.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Крім того, листом Вищого адміністративного суду України від 26.05.2010 року № 753/11/13-10 "Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби" зазначено, що під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Також, суд зазначає, що ГУНП в Харківський області було порушено процедуру звільнення позивача, оскільки спірний наказ було видано у період, коли останній перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серії АДВ №206113, який доводить, що на час видання спірного наказу №412 о/с від 04.07.2017 року про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції, останній знаходився на лікарняному ( а.с.72).

Крім того, з ініціативи суду 14.08.2017 року було зроблено запит до Комунального закладу охорони здоров'я "Харківська міська клінічна лікарня №13" з проханням надати інформацію з приводу того, чи дійсно КЗОЗ "Харківська міська клінічна лікарня №13" видавався ОСОБА_3 листок непрацездатності за період з 03.07.2017 року по 15.07.2017 року.

Згідно відповіді від 17.08.2017 року КЗОЗ "Харківська міська клінічна лікарня №13" повідомив, що дійсно ОСОБА_3 проходив стаціонарне лікування в неврологічному відділенні закладу з 03.07.2017 року по 15.07.2017 року та йому був виданий листок непрацездатності серії АДВ №206113 (а.с. 80).

При розгляді даної справи судом було враховано висновки Верховного Суду України, викладеними у Постанові Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (п.17) з приводу неприпустимості звільнення особи, яка перебуває на лікарняному.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч.2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, законодавцем встановлено межі періоду виплати середнього заробітку, а саме: весь час вимушеного прогулу, а відтак, оскільки незаконне звільнення позивача спричинило вимушений прогул, останній підлягає стягненню на користь позивача.

Також, суд акцентує увагу, що в силу положень ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Слід зазначити, що позивачем заявлено позовну вимогу про поновлення на посаді з 05.07.2017 року, проте наказом №412 о/с від 04.07.2017р. його було звільнено з 04.07.2017 року,а тому, у даному контексті суд виходить за межі позовних вимог.

Отже, виходячи з того, що оскільки нормами спеціального законодавства, а саме: Законом України "Про Національну поліцію", не передбачено поновлення на посаді, натомість вказане унормовано трудовим законодавством, а беручи до уваги, що судовим розглядом справи доведено протиправність звільнення позивача, що спричинило вимушений прогул, маючи на меті повний захист прав позивача, суд виходить за межі позовних вимог в розрізі поновлення позивача на посаді та задовольняє таку шляхом поновлення ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого ВКП Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області з 04.07.2017 року.

Щодо суми грошового забезпечення, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується, зокрема, при обрахуванні вимушеного прогулу ( пп."з" п.1 розділу 1 Порядку).

Згідно довідки , виданої, в силу приписів вказаної постанови Кабінету Міністрів України управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Харківській області, встановлено, що середньоденне грошове забезпечення позивача складало 337,78 грн.

Судовим розглядом встановлено, що період вимушеного прогулу починається з дня звільнення позивача - з 04.07.2017 року та закінчується останнім днем перед днем винесення судового рішення про поновлення позивача на посаді - 04.09.2017 року, що у сукупності складає - 63 дні ( липень 2017 - 28 днів, серпень 2017 - 31 день, вересень - 4 дні). Виходячи з середньоденного грошового забезпечення позивача, яке зазначено у вищевказаній довідці, помноженого на кількість днів вимушеного прогулу, суд зазначає, що належна сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 21280,14 грн. ( двадцять одна тисяча двісті вісімдесят гривень 14 копійок).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, постанову суду в частині поновлення позивача ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого ВКП Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області з 04.07.2017 року та стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, слід звернути до негайного виконання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71,160-163, 167, 186, 254, 256 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №622 від 08.06.2017р. "Про накладення дисциплінарних стягнень на окремих працівників Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області" в частині, що стосується старшого оперуповноваженого ВКП Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3.

Скасувати наказ ГУНП в Харківській області №412 о/с від 04.07.2017р. про звільнення старшого оперуповноваженого ВКП Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 зі служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Поновити ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого ВКП Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області з 04.07.2017 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області ( , вул. Жон Мироносиць,5 м.Харків, 61002) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 61080, АДРЕСА_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 21280,14 грн. ( двадцять одна тисяча двісті вісімдесят гривень 14 копійок).

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого ВКП Основ'янського ВП ГУНП в Харківській області з 04.07.2017 року та стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 11 вересня 2017 року.

Суддя Заічко О.В.