Справа № 810/2878/16
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2878/16 Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С.М. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Василенко Я.М.

Літвіної Н.М.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ТОВ "Фоззі-Фуд" до Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» з позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 11 березня 2016 року № 125150001/2016/010051/2.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року даний адміністративний позов - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товару від 11 березня 2016 року № 125150001/2016/010051/2.

Стягнуто на користь ТОВ «Фоззі-Фуд» за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної фіскальної служби судові витрати у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «Фоззі-Фуд» і AIMON GROUP LIMITED, що є юридичною особою, діючою по законодавству Китайської Народної Республіки, 25 листопада 2013 року укладено контракт купівлі-продажу непродовольчої продукції № 068/13.

З метою митного оформлення товару, отриманого на виконання умов контракту № 068/13 від 25 листопада 2013 року, позивач шляхом електронного декларування 09 березня 2016 подав до Київської митниці Державної фіскальної служби України електронну митну декларацію № 125150001/2016/701437, згідно якої в режимі імпорт - 40 заявлено такі групи товару:

(1) Іграшкова зброя, матеріал виготовлення - пластмаса: арт. 651087 іграшка дитяча «Водяний пістолет» 23 см.-1584 шт.; арт. 651088 іграшка дитяча «Водяний пістолет» 28 см.-2016 шт.; арт. 651090 іграшка дитяча «Водяний пістолет» 16 см.-9288 шт.; Виробник «Шантоу Сіті Іс Тойз Фекторі», торговельна марка «Шантоу», країна виробництва Китай.

(2) Іграшки у вигляді пластмасового флакону (пластмасової фігурки) з внутрішньою порожниною, яка містить мильний розчин (мильні бульбашки), з ковпачком у верхній частині, що відкручується та з прикріпленою паличкою з отвором для видування мильних бульбашок: арт. 601082 іграшка Мильні бульбашки 55 мл-91872 шт., виробник «SPRING INTERNATIONAL TRADING CO., LIMITED», торговельна марка «SPRING INTERNATIONAL», країна виробництва Китай.

(3) Іграшки у вигляді тварин та інших істот крім людей: арт. 614590 Іграшка Робот-трансформер-4680 шт.; арт. 614592 Іграшка Робот-трансформер-2088 шт.; арт. 614591 Іграшка Робот-трансформер-1920 шт., Виробник «Concord Toys International Limited», торговельна марка «Concord Toys», країна виробництва Китай.

При цьому, митна вартість товару позивачем визначена за ціною контракту, тобто за основним методом, який встановлено ст. 58 Митного кодексу України. Мину вартість першої групи (1) декларант визначив у розмірі 128 537,79 грн. з урахуванням таких складових митної вартості: ціна товару 4 905, 36 доларів США, що на момент митного оформлення було еквівалентно 125 180, 8286 грн.; витрат на транспортування до кордону України (фрахт) у сумі 3 117, 7836 грн.; витрат на страхування у сумі 239, 1791 грн. Митну вартість другої групи товару (2) декларант визначив у розмірі 297 250,51 грн. з урахуванням таких складових митної вартості: ціна товару 11 024,64 доларів США, що на момент митного оформлення було еквівалентно 281 339,9159 грн.; витрат на транспортування до кордону України (фрахт) у сумі 15 373,05 грн.; витрат на страхування у сумі 537,5473 грн. Митну вартість третьої групи товару (3) декларант визначив у розмірі 216 505,89 грн. з урахуванням таких складових митної вартості: ціна товару 8 323,92 доларів США, що на момент митного оформлення було еквівалентно 212 419,7210 грн.; витрат на транспортування до кордону України (фрахт) у сумі 3 680,3062 грн.; витрат на страхування у сумі 405,8637 грн..

На підтвердження заявлених відомостей ТОВ «Фоззі-Фуд» подані копії наступних документів: міжнародна автомобільна накладна (CMR) 046445 від 02.03.16; коносамент (Bill of Lading) SWA0225156 від 22.01.2016; документ, що підтверджує вартість перевезення (довідка про транспортні витрати) від 04.03.2016; інвойс № FZAMC16004 від 18.01.2016; пакувальний лист № FZAMC16004 від 18.01.2016; страховий поліс № 8399 від 29.02.2016; зовнішньоекономічний договір (контракт) куплі-продажу товарів № 068/13 від 25.11.2013; договір перевезення № 378 від 19.04.2011; інформація про позитивні результати здійснення санітарно -епідеміологічного контролю - відмітка на CMR; інформація про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю - відмітка на CMR (2730); інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю відмітка на (2761); сертифікат про походження товару від 29.01.2016.

Оцінивши надані до митного оформлення документи, митний орган направив електронне повідомлення декларанту про те, що відповідно до статті 53 Митного кодексу України необхідно подати додаткові документи, що підтверджують митну вартість товару, а саме: за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу необхідно подати транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

У відповідь на електронне повідомлення декларант листом вих. № 362 від 10 березня 2016 року додатково надав такі документи: прайс-лист від 17.10.2015р.; комерційну пропозиція 28/11/15 від 28.11.2015р.; експертний висновок ТТП України № Ц-212 від 10.03.2016р.; рахунок на перевезення UAIMO271160 від 25.02.2016р.

Однак, Київською міською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 11 березня 2016 року 125150001/2016/010051/2, яким збільшено митну вартість по двом групам товару: (1) по першій групі товару вартість становила 4,41 доларів США/кг, після коригування - 5 доларів США/кг; (2) по другій групі товару вартість становила 1,96 доларів США/кг, після коригування - 5 доларів США/кг. Загальна сума донарахування податків становить 86 453,81 грн.

Не погоджуючись з винесеним рішенням про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Київською митницею ДФС за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів замість заявленого позивачем методу - за ціною договору, внаслідок чого неправомірно прийняте рішення про коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 2 статті 52 Митного кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляли митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові втирати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Приписи ч. 1 статті 53 МК України визначають, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

При цьому документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій та шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджую числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару: 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару: 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товар), а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів: 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару піддягає ліцензуванню: 8) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 статті 53 МК України).

Водночас, відповідно до ч. 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна варіісіь яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 4 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до ч.1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Тобто, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є підставою, з якою закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року № 814/283/14.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано митному органу необхідні та достатні документи на підтвердження митної вартості товарів.

В свою чергу, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять істотні розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Доводи відповідача про те, що наданий декларантом рахунок витрат на перевезення товару відповідно до п. 6 договору перевезення № 378 від 19 квітня 2011 року не відповідає відомостям та є неприйнятним до використання через його якість, не приймаються судом до уваги, враховуючи наступне.

Так, позивач під час митного оформлення товару у відповідь на електронне повідомлення митного органу своїм листом надав рахунок на перевезення UAIMO271160 від 25 лютого 2016 року. При цьому, його якість задовільна і дозволяє прочитати його зміст, зокрема, числові значення.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності.

Так, з декларації митної вартості вбачається, що до складу митної вартості товару декларант включив витрати на його транспортування до кордону України (Одеського морського торговельного порту).

Згідно митної декларації умовами інвойсу № FZAMC16004 від 18 січня 2016 року і зовнішньоекономічного контракту № 068/13 від 25 листопада 2013 року (з урахуванням додаткової угоди) поставка товару здійснювалась на умовах FOB CN SHANTOU. Згідно з умовами Інкотермс 2010 FOB (Free on Board (FOB, Вільно на борту)) означає, що продавець вважається тим, хто виконав своє зобов'язання по поставці з моменту переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту покупець має нести усі витрати і ризики загибелі або пошкодження товару.

Пунктом 2.1. зовнішньоекономічного контракту № 068/13 передбачено, що ціна включає у себе вартість продукту, тари, упаковки, маркування, завантаження товару в порту відправлення, витрат по митному оформленню вантажу в країні продавця, транспортування товару до місця призначення, витрат на страхування товару на час транспортування.

Отже, з урахуванням того, що в ціну товару входять витрати на його транспортування і завантаження на судно в країні Продавця, такі витрати окремо не повинні виділятись при митному оформленні. За даних умов перевезення - FOB CN SHANTOU, витрати на транспортування - це фрахт (перевезення морем) з порту у CN SHANTOU до порту в м. Одеса.

Окрім того, витрати на розвантаження товару в порту м. Одеса не повинні включатись до митної вартості товару, оскільки це витрати на території України.

Від місця поставки до Одеського морського торговельного порту транспортування здійснювалось перевізником "CMA CGM SHIPPING AGENCIES UKRAINE Ltd" на підставі Договору № 378 від 19 квітня 2011 року та коносаменту (Bill of Lading) № SWA0225156 від 22 січня 2016 року, які були додані до митної декларації.

На підтвердження вартості транспортування товару позивач надав довідку про транспортні витрати від "CMA CGM SHIPPING AGENCIES UKRAINE Ltd" від 04 березня 2016 року і рахунок на перевезення UAIMO271160 від 25 лютого 2016 року.

Жодних суперечностей у представлених декларантом документах, що стосуються транспортування товару, судом не виявлено, а апелянтом не доведено.

Отже, безпідставними є вимоги митного органу, оскільки усі відомості щодо транспортних витрат були в наявності у документах, наданих декларантом для митного оформлення.

Щодо розбіжностей між даними страхового полісу про страхову суму та договірною (контрактною) вартістю товару.

З декларації митної вартості вбачається, що до складу митної вартості декларант включив витрати на його страхування по товару групи 1 - у сумі 239,1791 грн., по товару групи 2 - 537,5473 грн., по товару групи 3 - 405,8637 грн. Загальна вартість витрат на страхування по усьому товару - 1 182,59 грн.

На підтвердження вказаних сум як складової митної вартості декларант надав митному органу разом з іншими документами Генеральний договір добровільного страхування вантажів від 06 грудня 2013 року № 101014611, страховий поліс № 8399 від 29 лютого 2016 року, виданий ПрАТ «Страхова компанія ГРАВЕ УКРАЇНА», що є додатком до вказаного Генерального договору.

Зі змісту вказаного страхового полісу вбачається, що оголошена страхова сума становить 909683, 83 грн., страховий тариф - 0, 13 %, а страхова премія - 1 182,59 грн.

Контрактна вартість товару 3-х груп згідно з інвойсом становила 24 253, 92 дол. США (у гривнях по курсу НБУ на день складання митної декларації - 618 940, 45 грн.).

Розбіжність між даними страхового полісу про страхову суму та договірною (контрактною) вартістю товару жодним чином не свідчить про заниження митної вартості товару.

Щодо розбіжності у страховому тарифі.

Умовами Генерального договору добровільного страхування вантажів від 06 грудня 2013 року № 101014611 передбачено загальне положення, відповідно до якого страховий тариф становить 0,2 % від страхової суми по кожному перевезенню (п. 3.6.1 Генерального договору).

У той же час, згідно п. 3.6.3 Генерального договору розміри страхових сум визначаються страхувальником (позивачем) у Повідомленні страховику, а розмір страхової премії по кожному перевезенню визначається страховиком у полісі, який є невід'ємною частиною договору.

Таким чином, Генеральний договір містить загальні положення щодо страхової суми, страхового тарифу і страхової премії, однак, щодо кожного перевезення ці відомості конкретизуються у страховому полісі, який є додатком і невід'ємною складовою Генерального договору.

Таким чином, висновки митного органу про те, що ці розбіжності свідчать про заниження декларантом митної вартості є безпідставними.

Також суд не приймає до уваги як причину неврахування відповідачем наданого прайс-листа те, що він наданий продавцем товару, а не виробником товару. Зокрема, у зв'язку з тим, що позивач купує товар у продавця, а не у виробника товару.

У свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до правової позиції викладеної в рішеннях Верховного Суду України від 29.05.2012 у справі № 21-91а12 та від 11.09.2012 у справ № 21-262а12, а також Вищого адміністративного суду України, зокрема, від 19.11.2015 у справі № К/800/35791/15, від 14.01.2016 у справі № К/800/34834/15 за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. А ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції також зауважує, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено. Так само й інших юридичних фактів, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, які повною мірою ідентифікують оцінюваний товар та містять об'єктивні і достовірні дані, які підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України.

Натомість, відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами правомірність своїх дій при винесенні оскаржуваних рішень.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість прийняття митним органом оскаржуваного рішення та, відповідно, коригування митної вартості товару позивача за резервним методом.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Відтак, вірним є рішення суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Василенко Я.М.

Літвіна Н.М.

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Літвіна Н. М.

Василенко Я.М.