Справа № 235/3002/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хмельова С. М.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року справа №235/3002/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Шишова О.О.,суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2017 р. у справі № 235/3002/17 (головуючий І інстанції Хмельова С. М.) за позовом ОСОБА_2 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області третя особа Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач, апелянт,УПФУ, третя особа Управління соціального захисту населення Покровської міської ради (далі - УСЗН) в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті пенсії, зобов'язати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії з 01.04.2017 року та здійснити виплату заборгованості за весь час затримки.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, третя особа Управління соціального населення Покровської міської ради - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії за віком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано Красноармійське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, виплату пенсії за віком з 01 квітня 2017 року, та здійснити виплату заборгованості за весь час припинення виплати пенсії.

Постанова мотивована тим, що зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач, не виплачуючи позивачу пенсію за віком з квітня 2017 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера ОСОБА_3 шляхом визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання нарахувати та виплатити позивачці пенсію за весь час затримки.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та звернувся з апеляційною скаргою, у якій вказав, що відсутність внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування є порушенням обов'язкової умови для отримання соціальних послуг відповідно до ст.7 Закону № 1706-VII. Враховуючи, що довідка внутрішньо переміщеної особи була скасована УПСЗН, у відповідача були підстави для припинення пенсійних виплат.

Таким чином, суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи для ухвалення постанови суду за всіма принципами здійснення правосуддя. Крім того, з урахуванням п.5 ст.49 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) порушень з боку Управління не має, оскільки рішення про відмову у відновленні пенсії було прийнято УПСЗН.

Вважають, що підстав для поновлення пенсійних виплат немає.

Просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом встановлено, ОСОБА_2 відповідно до посвідчення є пенсіонером за віком, пенсію призначено з 13.08.2008 року довічно (а.с.8).

Згідно довідки від 28.07.2016 року № ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,є переміщеною особою,фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с.9).

Листом ПФУ позивачу роз'яснено, що йому тимчасово припинено виплату пенсії з квітня 2017 року, оскільки він тривалий час відсутній за фактичним місцем перебування.

Згідно витягу з протоколу № 14 від 31.03.2017р. засідання комісії з розгляду питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, відмовлено в призначенні (відновленні) соціальних виплат за результатами перевірки інформації про повернення внутрішньо переміщених осіб на тимчасово окуповану територію України, ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що спірним питанням у даній справі є правомірність (протиправність) дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з квітня 2017 року на підставі не підтвердження його місця перебування.

Відповідно до статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Закон № 1058-VI або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є тільки підстави припинення виплати відповідно достатті 49 цього Закону, але жоден з таких випадків управлінням не застосований та не доведений.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-VI визначено виключний перелік підстав для припинення виплати пенсії:

Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009\

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

В оспорюваному розпорядженні Управління (а.с.13) міститься посилання на статтю 49 Закону № 1058-VI, однак не зазначений конкретний пункт частини першої.

В письмових поясненнях відповідач посилається на застосування пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-VI, зазначаючи також приписи Закону № 1706-VII.

Однак, цей пункт відсилає виключно до випадків, передбачених законом, тобто, вказані правовідносини не можуть бути врегульовані іншими нормативно-правовими актами, зокрема, постановами Кабінету Міністрів України, які відносяться до підзаконних нормативних актів.

В той же час, Закон № 1706-VII не встановлює жодних випадків для припинення виплати пенсії. Більш того, ані цей Закон, ані будь-який інший закон не встановлює таку підставу для припинення виплати пенсії, як скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи, зміна місця проживання тощо. Відповідно статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Колегія суддів також звертає увагу на дотримання принципу верховенства права, який передбачає дотримання, в тому числі вимог, «законності» та «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи, основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року справі «Михайлюк та Петров протии України» (Mikhaylyuk and Petrov v. Ukraine), заява № 11932/02, в § 25 зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі «Полторацький проти України» (Poltoratskiyv. Ukraine) від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155).

В даному випадку втручання у право власності відбулося не на підставі Закону та при наявності колізії норм Закону а саме ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та норм постанови Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 тому як було зазначено вище суд апеляційної інстанції не приймає до уваги положення норм постанови Кабінет Міністрів.

При таких обставинах колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який встановив порушення відповідачем вимог ст.19 Конституції України, ч.1 ст. 49 Закону № 1058-VI, оскільки позивачу зупинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2017 р. у справі № 235/3002/17 - залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2017 р. у справі № 235/3002/17 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов