Справа № 381/2469/17
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/2469/17 Головуючий у 1-й інстанції: Соловей Г.В., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

06 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом в інтересах малолітніх дітей до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - Відповідач, Фастівське об'єднане УПФУ Київської області) у якому просила визнати протиправним дії відповідача та рішення № 54 від 09.06.2017 про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника, відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2017 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження по справі (за текстом апеляційної скарги).

В зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України прийнято у порядку скороченого провадження, згідно з абз. 4 ч. 8 ст. 183-2, п. 3 ч.1 ст. 197 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає (ч. 10 ст. 183-2 КАС України).

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.11.2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб Відділом РАГС Фастівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 472.

Від шлюбу зазначеного шлюбу позивач має двох малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

03.05.2017 ОСОБА_5 помер, про що Фастівським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області 04.05.2017 року складено відповідний актовий запис № 260.

30.05.2017 року позивач звернулася до Фастівського об'єднаного УПФУ Київської області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням Фастівського об'єднаного УПФУ Київської області № 54 від 09.06.2017 року позивачу було відмовлено у призначенні такої пенсії, у зв'язку з відсутністю законних підстав (а.с.18).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням пенсійного органу, позивач звернулась до суду з даним позовом за захистом прав та законних інтересів малолітніх дітей.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до норм чинного законодавства, позивач, яка діє в інтересах малолітніх дітей, має право на призначення пенсії по втраті годувальника, відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до копій трудової книжки ОСОБА_5, які містяться в матеріалах справи, починаючи з 30.03.1998 року останній працював на слідчо-прокурорських посадах в органах прокуратури України.

Починаючи з 24.06.2016 року ОСОБА_5 обіймав посаду заступника начальника другого наглядового відділу за додержанням законів при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності.

Наказом Генерального прокурора України № 619-ц від 13.05.2017 року ОСОБА_5 виключений зі списків особового складу органів прокуратури у зв'язку зі смертю, яка настала 03.05.2017.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України, передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (в редакції від 05.01.2017, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім'ї. До непрацездатних членів сім'ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV визначає, що непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягай пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання пенсійного органу на розділ III «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2016 № 213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, а саме, що скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки зазначене поширюється на ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (зі змінами), яка втратила чинність на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, який набрав чинності з 15.07.2015 року (Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» щодо відтермінування набрання чинності» від 21.04.2015 № 335-VIII).

Отже, ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, яка регулює пенсійне забезпечення прокурорів є чинною, і підлягає застосуванню.

На момент смерті, стаж роботи ОСОБА_5, в органах прокуратури, складав більше 20 років, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.11-16).

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що ОСОБА_2 має право на призначення пенсії по втраті годувальника, в інтересах неповнолітніх дітей, відповідно до ч.19 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», в розмірі 70 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку, з наступного дня після смерті годувальника ОСОБА_5, а саме з 04.05.2017 року.

Таким чином, рішення Фастівського об'єднаного УПФУ Київської області № 54 від 09.06.2017 про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії по втраті годувальника, відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення, а постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2017 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.