Справа № 405/705/17(2-а/405/30/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"06" вересня 2017 р. справа № 405/705/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представника відповідача Чирухіна Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України

на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 травня 2017 року у справі №405/705/17

за позовом ОСОБА_2

до Державної фіскальної служби України,

третя особа - Державна казначейська служба України,

про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом, в якому просив:

- визнати рішення у формі листа Державної фіскальної служби України від 22.12.2016 року № 13976/С/99-99-22-06-14 щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків, відповідно до Закону України "Про міліцію" протиправним та скасувати;

- зобов'язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку із ІІІ групою інвалідності, що настала в період проходження служби в податковій міліції внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків, відповідно до Закону України "Про міліцію" в редакції Закону від 13.02.2015 року №208-УІІІ в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 травня 2017 року у справі №405/705/17 адміністративний позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що позивач, як особа, що перебувала на службі в органах податкової міліції та отримала травму під час виконання службових обов'язків, яка призвела до встановлення останньому інвалідності ІІІ групи з 31.08.2016 року, має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Реалізація права позивача на отримання одноразової грошової допомоги повинна бути забезпечена шляхом прийняття Державною фіскальною службою України відповідного рішення про призначення такої допомоги та її виплати на підставі відповідного

наказу.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що призначення одноразової грошової допомоги позивачу було б можливим лише за умови чинності Закону України "Про міліцію", розмір допомоги має бути визначений саме у відповідності із вказаним Законом, який втратив чинність. З моменту набрання чинності Закону України "Про національну поліцію" у позивача відсутні правові підстави для отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, що були передбачені Законом України "Про міліцію".

Позивач, третя особа, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач перебував на службі в органах Державної фіскальної служби України, обіймав посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу власної безпеки при Головному управлінні Державної фіскальної служби у Кіровоградській області Головного управління власної безпеки Державної фіскальної служби України, має спеціальне звання - підполковник податкової поліції.

Наказом Державної фіскальної служби України від 18.03.2016 № 932-о позивача було звільнено 21.03.2016 року із займаної посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у відставку (зі зняттям з військового обліку) за пунктом 65 підпункт "б" (через хворобу) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114 та пункту 7 Положення про державну фіскальну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 236.

У відповідності до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА № 183203 позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності з 31.08.2016 року. Причиною інвалідності у вказаній довідці зазначено: "травма пов'язана з виконанням службових обов'язків". Зв'язок отримання позивачем травми з виконанням ним службових обов'язків також підтверджується свідоцтвом про хворобу № 56 від 15.03.2016 та довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12ААА № 007226.

Листом Державної фіскальної служби України від 22.12.2016 року №13976/С/99-99-22-06-14 позивачу у задоволенні його звернення щодо здійснення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків, було відмовлено. Відмова мотивована тим, що питання призначення та виплати вказаної грошової допомоги регулюється Законом України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII та Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, однак їх дія не поширюється на працівників податкової поліції.

Згідно частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" (у редакції Закону України від 13.02.2015 року №208-VIII, який набрав чинності 12.03.2015 року), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

У зв'язку із прийняттям Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, який набув чинності 07.11.2015 року, Закон України "Про міліцію" втратив чинність.

Разом з тим, абзацом 3 пункту 15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію" (пункт 15 розділу XI доповнено абзацом третім згідно із Законом України від 23.12.2015 року № 900-VIII, який набрав чинності 29.12.2015 року) передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Вищезазначеним спростовуються посилання відповідача, викладені в апеляційній скарзі, на те, що з моменту набрання чинності Закону України "Про національну поліцію" у позивача відсутні правові підстави для отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, що були передбачені Законом України "Про міліцію".

21 жовтня 2015 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".

Згідно змісту вказаної Постанови, вона була прийнята відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію", дія якої, відповідно до положень ст. 356 Податкового кодексу України, поширюється зокрема й на осіб начальницького і рядового складу податкової міліції.

Постановою Кабінетом Міністрів України №850 від 21.01.2015 року встановлено, що особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі каліцтва працівника міліції до набрання чинності Законом України № 208-VІІІ від 13.02.2015 "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію", одноразова грошова допомога виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007.

Із системного аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що колишні працівники міліції, а також податкової міліції, яким внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, встановлено інвалідність після набрання чинності Законом України №208-VІІІ від 13.02.2015 "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію", мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до положень ст. 23 Закону України "Про міліцію" в порядку та на умовах визначених Порядком №850.

Вказане свідчить про помилковість позиції відповідача щодо непоширення на колишніх працівників податкової міліції дії Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Пунктом 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА № 183203 позивачу з 31.08.2016 року було встановлено ІІІ групу інвалідності, причиною якої є травма пов'язана з виконанням службових обов'язків, а отже право на отримання спірної грошової допомоги у нього виникло саме з дати встановлення інвалідності.

Таким чином, оскільки позивачу було встановлено групу інвалідності 31.08.2016 року, тому до правовідносин щодо порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в даному випадку необхідно застосовувати положення Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, прийнятого на підставі статті 23 Закону України "Про міліцію" з урахуванням змін внесених Законом України від 13.02.2015 № 208-VIII.

Відповідно до положень п.п. 2 п. 3 вищевказаного Порядку 50 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі - 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

З огляду викладене суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивач, як особа, що перебувала на службі в органах податкової міліції та отримала травму під час виконання службових обов'язків, яка призвела до встановлення останньому інвалідності ІІІ групи з 31.08.2016 року, має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Оскаржуване рішення відповідача у спірних правовідносинах є протиправним.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 травня 2017 року у справі №405/705/17 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко