Справа № 826/5226/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 липня 2017 року № 826/5226/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Качура І.А., Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Державної архітектурно-будівельної інспекції України
про визнання протиправними та скасування припису і постанови,

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (надалі - відповідач, замінено на належного - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України), в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати припис про усунення порушень №С-1002/5 від 10.02.2016 та постанову №А-0303/2 від 03.03.2016.

Під час розгляду справи представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що доводи контролюючого органу про виконання позивачем будівельних робіт без отримання відповідної містобудівної документації є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимим доказами.

Відповідач заперечує по суті заявлених позовних вимог, про що надав відповідні письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи. Зазначає, що під час проведення перевірки встановлено влаштування позивачем монолітної фундаментної плити та виконання підготовчих робіт без дозвільного документу, що надає право на виконання таких робіт. За таких обставин відповідач просить суд в позові відмовити.

Протокольною ухвалою замінено неналежного відповідача на належного - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Судом встановлено, що на підставі звернення відділу містобудування архітектури Броварської РДА від 01.02.2016 року №7 від (вх. №10/10-0402/17 від 04.02.2016 року), Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції Київській області (надалі - Департамент) у період з 08.02.2016 р. по 12.02.2016 р. проведено захід державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкті «Будівництво за адресою: Київська область, Броварський район, Богданівьска с/рада, в районі Північного кладовища (кадастровий номер НОМЕР_2).

За результатом перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 08.02.2016 року (надалі - акт перевірки).

На підставі висновків викладених в акті перевірки Департаментом видано припис №С-1002/5, яким позивача зобов'язано усунути порушення містобудівного законодавства шляхом знесення зазначеного об'єкту будівництва та демонтажу споруди в термін до 19.02.2016 р. відповідно до вимог законодавства.

Також, Департаментом 03 березня 2016 р. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №А-0303/2, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96, ч.1 ст. 188-42 КУпАП та накладено штраф в розмірі 5100 грн.

Не погоджуючись з правомірністю та обґрунтованістю вказаних актів індивідуальної дії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 р. № 294 (далі - Положення), Держархбудінспекція у своїй діяльності керується Конституцією України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Нормами Положення визначено, що Держархбудінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно пункту 3 Положення, одним із основних завдань Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема, здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Пунктом 4 Положення визначено, що до покладених на Держархбудінспекцію завдань, окрім іншого, здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час провадження містобудівної діяльності.

Водночас в пункті 7 Положення зазначено, що Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Крім того, пунктом 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.20111 № 553 (далі - Порядок) визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом, що повністю узгоджується з вказаною нормою Положення, і не виключає права Держархбудінспекції безпосередньо здійснити контролюючий захід у сфері містобудівної діяльності.

У період з 08.02.2016 року по 12.02.2016 року на підставі звернення відділу містобудування архітектури Броварської РДА від 01.02.2016 року №7 від (вх. №10/10-0402/17 від 04.02.2016 року), направлення для проведення позапланової перевірки від 05.02.2016 року №70.16/01 Департаментом проведено позаплановий захід державного архітектурно-будівельного контролю зазначеного об'єкту будівництва.

За результатами перевірки, що була проведена у присутності Позивача, про що свідчить його підпис на Акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 08.02.2016 року, встановлено, що станом на 10.07.2015 року на земельній ділянці за адресою: Київська обл., Бориспільський район, Богданівська сільська рада, в районі Північного кладовища (кадастровий номер земельної НОМЕР_2), яка на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.04.2015 року зареєстрованого в реєстрі №773 та витягу з Державного реєстру від 03.04.2015 року №35914556 (цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства) виконано будівельні роботи, а саме, влаштовано монолітну фундаментну плиту, без отримання містобудівної документації, затвердженої в установленому порядку та документів, що надають право на початок виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги ст. 34, ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» та ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Також, перевіркою встановлено, що на зазначеній монолітній фундаментній плиті розташовано малу архітектурну форму для здійснення підприємницької діяльності з торгівлі пам'ятниками, що встановлюються на цвинтарі.

Паспорт прив'язки малої архітектурної форми для провадження підприємницької діяльності виданий відділом містобудування та архітектури Броварської районної державної адміністрації від 19.06.2015 року.

Проект виконання робіт не надано. Загальний журнал робіт та спеціальні журнали з окремих видів робіт не надано. Виконавчу документацію, журнал вхідного контролю конструкцій, виробів, матеріалів і устаткування не надано. Журнал авторського нагляду не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

В оскаржуваних постанові та приписі зазначено, що на земельній ділянці було виявлено факт самочинного будівництва, а саме: влаштовано фундаментну плиту, без отримання містобудівної документації, затвердженої в установленому порядку та документів, що надають право на початок виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги ст. ст. 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» та ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», а на зазначеній монолітній фундаментній плиті розташовано малу архітектурну форму для здійснення підприємницької діяльності з торгівлі пам'ятниками, а також виконані підготовчі роботи, без документу, що надає право підготовчих робіт, зокрема, земельна ділянка огороджена парканом з металевих секцій, які змонтовано на металевих стовпчиках, чим порушено Порядок виконання підготовчих робіт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13.04.2011 року та ст.ст. 34, 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 34 цього Закону замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Стяття 35 вказаного Закону передбачає, що після набуття права на земельну ділянку замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, державними стандартами і правилами, крім винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підготовчі роботи з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень замовник здійснює на підставі зареєстрованої декларації про початок виконання підготовчих робіт.

Виконання підготовчих робіт, у тому числі з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень, може здійснюватися на підставі зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт чи дозволу на виконання будівельних робіт.

Виконання підготовчих робіт з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень без реєстрації зазначеної декларації або отримання дозволу на виконання будівельних робіт забороняється.

Зареєстрована декларація про початок виконання підготовчих робіт не дає права на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ст. 36 Закону право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до І-ІІІ категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

У відповідності до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об'єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством.

Відповідно до п.3 ДБН В.2.2.-23:2009 «Будинки і споруди. Підприємства торгівлі» малі архітектурні форми - павільйони, кіоски, торговельні намети, рундуки тощо переважно збірно-розбірної конструкції, які застосовуються поряд із засобами благоустрою, включаючи невеликі споруди для відпочинку людей/покупців (лави, можливо тіньові навіси або перголи), урни для сміття, а також різноманітні елементи декоративно-прикладного мистецтва (наприклад, скульптури, декоративні басейни, фонтани тощо); павільйон - торговельний об'єкт у роздрібній торгівлі, призначений для організації продажу товарів кінцевим споживачам, розміщений в окремій споруді полегшеної конструкції та має торговельну залу для покупців.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 червня 2015 року відділом містобудування та архітектури Броварської РДА на підставі поданих позивачу документів видано Паспорт прив'язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності у с. Богданівна, Броварського району Київської області за реєстраційним номером 17, строком на 5 років до 19 червня 2020 року.

Згідно долучених до справи матеріалів, які є додатком до даного паспорту, вбачається, що відповідно до схеми розміщення, на земельній ділянці площею 1531,0 кв.м повинен бути розташований торгівельний павільйон, площа цементного покриття 182,0 кв.м. Також до матеріалів справи долучено план благоустрою території у якому зазначено також що повинно бути цементне покриття.

Так, 10 лютого 2016 року на ім'я позивача надійшов лист відділу містобудування та архітектури Броварської РДА у якому зазначено, що Паспорт прив'язки було анульовано.

Проте, згідно постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2016 року, що наявна в матеріалах справи та яка набрала чинності 11 червня 2016 року, визнано протиправним та скасовано рішення відділу містобудування та архітектури Броварської районної державної адміністрації про анулювання дії Паспорту прив'язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, виданого 19 червня 2015 року на ім'я позивача.

Представником позивача на підтвердження відсутності початку будівельних робіт та взагалі будівництва на земельній ділянці, було надано копію висновку експертів №81 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 28 липня 2016 року.

Як вбачається із даного висновку, експертами проводилось натуральний огляд об'єкта дослідження, а саме земельної ділянки, що належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2015 року, та виявлено цементне покриття площею 182 м.кв. Товщина виявленого покриття різна - максимальна 14 см. Дане покриття влаштовано по поверхні землі (позначка верху покриття знаходиться вище від рівня землі). Тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності згідно паспорту прив'язки. Дана тимчасова споруда розташована за межами влаштованого цементного покриття без влаштування фундаментів. Має місце паркан з металевих секцій, що огорожує земельну ділянку.

Крім того, спеціалістами під час дослідження було встановлено, що покриття виконано із цементнобетонної суміші згідно з розділом 9 ДБН Б.2.2-5-2011 «Благоустрій територій», воно відноситься до твердого (капітального) покриття. Тобто, дане покриття є елементом здійсненого комплексу заходів з благоустрою території.

Відповідно до Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМ України від 13.04.2011 року №446, підготовчі роботи - це роботи з підготовки земельної ділянки, влаштування огородження будівельного майданчика, знесення будівель і споруд, порушення елементів благоустрою в межах відведеної ділянки, вишукувальні роботи, роботи із спорудження тимчасових виробничих та побутових споруд, улаштування під'їзних шляхів, складування будівельних матеріалів , тощо.

Згідно з ДБН А.3.1-5-2016 Організація будівельного виробництва», будівельний майданчик - виробнича територія, яка виділяється в установленому порядку для розміщення об'єктів, що будуються, машин, матеріалів, комунікацій, які використовуються в процесі будівництва.

Під час огляду об'єкта дослідження, спеціалістами було встановлено відсутність будь-яких підготовчих робіт для будівництва, як не було виявлено і самого об'єкта будівництва.

Отже, наявне на земельній ділянці, що належить позивачу, цементобетонне покриття, у відповідності з розділом ДБН Б.2.2.-5-2011 «Благоустрій територій» є елементом здійснення комплексу заходів із благоустрою території згідно та згідно з приписами ДБН В.2.1-10-2009 «Основи та фундаменти споруд. Основні положення проектування» не є монолітною фундаментною плитою, про наявність якої зазначив представник відповідача.

Крім того, судом було встановлено, що такий об'єкт будівництва на території земельної ділянки позивача відсутній, що підтверджується зібраними по справі доказами, а розміщення тимчасової споруди та цементобетонного покриття підтверджено Паспортом прив'язки. Розроблення проекту та організації будівельного майданчику для розміщення тимчасової споруди чинним законодавством не передбачено.

Суд також враховує, що під час огляду об'єкта та надання висновку спеціалістами було встановлено, що підготовчі роботи у вигляді огородження будівельного майданчику на земельній ділянці не проводилось.

Відповідачем до матеріалів справи не надано належних доказів, які б свідчили про підготовку на земельній ділянці, що належить позивачу, будівельних робіт чи проведення підготовчі будівельні роботи. Не є свідченням про підготовку будівельних робіт і огорожа, що встановлена на земельній ділянці, виходячи з вищевикладених доводів.

Також Суд враховує, що особою, яка здійснювала перевірку, не було досліджено належним чином саме покриття, зокрема його складова та безпідставно зазначено, що влаштовано монолітну фундаментну бетонну плиту. Не вказано перевіряючим ні в акті перевірки, ні в запереченнях, з яких критеріїв він виходив, зазначаючи, що на земельній ділянці влаштовано саме такий фундамент.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку про помилковість доводів, викладених в акті перевірки, внаслідок чого винесені припис про усунення порушень та постанова про застосування штрафних санкцій підлягають визнанню протиправними та скасування.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати припис про усунення порушень №С-1002/5 від 10.02.2016 та постанову №А-0303/2 від 03.03.2016 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області.

3. Стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 копійок).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді І.А. Качур

А.С. Мазур