Справа № 803/2227/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8640/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Обрізка І.М., Яворського І.О.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Волинській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Луцька об'єднаної державна податкова інспекція головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ) звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в сумі 175715,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконує свого обов'язку щодо своєчасності та повноти сплати податків та зборів в порядку і строки, визначені Податковим кодексом України, в зв'язку з чим у відповідача виник податковий борг в розмірі 175 715, 65 грн. Позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак дані заходи не призвели до погашення спірного податкового боргу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року адміністративний позов задоволено частково з урахуванням того, що за відповідачем рахується податковий борг в розмірі 99191,92 грн, щодо розміру якого відповідачем не подано заперечень, не надано доказів його погашення.

Не погоджуючись з таким рішенням, Луцька ОДПІ подала апеляційну скаргу. Вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню оскільки судом першої інстанції її прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить оскаржувану постанову в частині відмови у задоволенні позову скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом першої інстанції вірно визначено загальну суму заборгованості відповідача, яка становить 175 715, 65 грн. Разом з цим суд прийшов до помилкового висновку, що податкове повідомлення-рішення від 27.11.2014 №, яке охоплене згаданою сумою заборгованості, було оскаржене відповідачем до суду і в подальшому скасоване в частині рішенням суду, яке набрало законної сили 21.03.2017, оскільки судом першої інстанції не враховано, що на час звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу відповідна сума була узгодженою.

Крім того зазначає, що судом не було задоволено клопотання позивача про зупинення провадження у справі на підставі пп. 4 ч. 2 ст. 156 КАС України у зв'язку з відкриттям касаційного провадження по справі № 803/3027/15, яка на думку контролюючого органу є обґрунтованою причиною. Обставини справи №803/3027/15 вказують на перспективність ухвалення рішення на користь контролюючого органу (непогашення особисто отриманих коштів є доказом отримання додаткового блага незалежно від того з яких джерел воно було погашене (анульоване)).

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних мотивів.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Судом встановлено, що згідно довідки про наявність боргу по платежах до бюджету, розрахунку сум податкового боргу, за відповідачем рахується податковий борг по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 173774,97 грн, в тому числі за основним платежем - 139019,98 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 34754,99 грн, який виник внаслідок несплати грошового зобов'язання, визначеного відповідно до податкового повідомлення-рішення від 27 листопада 2014 року № , а також нараховано пеню КОР на борг минулих років в розмірі 1940,68 грн. З чого слідує, що загальна сума заборгованості становить 175715, 65 грн.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків визначається календарною датою.

Згідно пп. 14.1.39 п 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпункт 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначає, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

За приписами п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пунктів 95.1 - 95.4 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач вживав заходи з метою погашення податкового боргу шляхом надіслання відповідачу податкової вимоги форми «Ф» від 04 червня 2015 року № 10556-23.

Поряд з тим встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 27.11.2014 № відповідачем було оскаржене до суду.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 у справі № 803/3027/15, залишеною ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2017 без змін, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Волинській області від 27 листопада 2014 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 76523,75 грн, в тому числі: за основним платежем - 61 218, 99 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 15304, 74 грн.

Таким чином, постанова Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 у справі № 803/3027/15 набрала законної сили.

За приписами ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 1 ст. 255 КАС України, яка кореспондується з правилами ч. 2 ст. 14 цього Кодексу, визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Враховуючи наведене, податкові зобов'язання ОСОБА_2, визначені податковим повідомленням-рішенням від 27.11.2014 № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 76523,75 грн не підлягають сплаті.

З урахуванням встановлених обставин та норм права колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що стягненню з відповідача підлягає частина заявленого позивачем узгодженого боргу, який складає 99191,9 грн (від заявленого позивачем до стягнення податкового боргу - 175715,65 відняти суму, визначену податковим повідомленням-рішенням від 27.11.2014 № - 76523,75), позаяк відповідач його не заперечив та не надав доказів його погашення.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що недоречними є покликання апелянта на те, що судом не було задоволено клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі на підставі пп. 4 ч. 2 ст. 156 КАС України у зв'язку з відкриттям касаційного провадження по справі № 803/3027/15, яка на думку контролюючого органу є обґрунтованою причиною, положення статті 255 КАС України встановлюють обов'язковість виконання рішень суду, яке набрало законної сили.

Також колегія суддів відхиляє решта доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають; представлені відповідачами докази є належними і допустимими, а відтак останні правомірно прийняті судом першої інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи та прийшов до вірного висновку щодо часткового задоволення адміністративного позову, оскільки відповідач не в повній мірі довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи є несуттєвими та не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі № 803/2227/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді І. М. Обрізко
І. О. Яворський

Повний текс виготовлено 06.09.2017р.