Справа № 800/359/17
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

05 вересня 2017 року справа № 800/359/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Борисенко І.В., перевіривши

позовну заяву і додані до неї матеріали ОСОБА_1

до Верховної Ради України

про визнання протиправними, дискримінаційними положень, дій Верховної Ради України щодо вилучення з числа об'єктів, які підлягали приватизації за Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду України» № 2483-ХІІ, введеним у дію 22.07.1992, кімнат у гуртожитках та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Вищого адміністративного суду України (як до суду першої інстанції) із позовною заявою до Верховної Ради України, у відповідності до якої просить:

- визнати протиправними, дискримінаційними положення, дії Верховної Ради України щодо вилучення з числа об'єктів, які підлягали приватизації за Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду України» № 2483-ХІІ, введеним в дію 22.07.1992, кімнат в гуртожитках;

- зобов'язати Верховну Раду України вчинити певні дії, відновити її право безоплатної приватизації займаних нею 2-х кімнат в гуртожитку за адресою: 4900, м.Дніпро, пр.Б.Хмельницького, 1 шляхом прийняття додаткових (відповідних) законодавчих актів.

Дослідивши подану позовну заяву та долучені до неї документи, суддя дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у адміністративній справі на підставі даної позовної заяви з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.20 Кодексу адміністративного судочинства України місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди), а також Вищий адміністративний суд України у випадках, встановлених цим Кодексом, вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції.

Згідно ч.4 ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України Вищому адміністративному суду України як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Згідно пунктів 5, 6 ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.99 КАС України).

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено вимогу до Верховної Ради України про визнання протиправними, дискримінаційними положень, дій Верховної Ради України щодо вилучення з числа об'єктів, які підлягали приватизації за Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду України» № 2483-ХІІ, введеним у дію 22.07.1992, кімнат у гуртожитках.

Вимога про зобов'язання Верховної Ради України вчинити певні дії (відновити позивачу право безоплатної приватизації займаних ним 2-х кімнат в гуртожитку за адресою: 4900, м.Дніпро, пр. Б.Хмельницького, 1 шляхом прийняття додаткових (відповідних) законодавчих актів) є похідною від основної вимоги (про визнання протиправними, дискримінаційними положень, дій Верховної Ради України) та у відповідності до положень ч.4 ст.18 та п.2 ч.5 ст.1711 Кодексу адміністративного судочинства України може бути розглянута Вищим адміністративним судом України (як судом першої інстанції) лише за наслідками розгляду справи про визнання дій Верховної Ради України протиправними.

Тобто, позивачем оскаржуються дії Верховної Ради України, які були вчинені у 1992 році, а саме - щодо вилучення кімнат у гуртожитках з числа об'єктів, які підлягали приватизації на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду України» № 2482-ХІІ, який згідно з Постановою Верховної Ради України від 19 червня 1992 року № 2483-XII введено в дію з дня опублікування - 22 липня 1992 року.

З даним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернулась до Вищого адміністративного суду України 30.08.2017, тобто, після закінчення строку, встановленого чинним законом для звернення до адміністративного суду.

При цьому, позивач у позовній заяві просить визнати поважними причини пропуску звернення з адміністративним позовом.

Однак, жодних підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними у позовній заяві та доданих до неї матеріалах позивачем не наведено.

При цьому, оскаржувані позивачем дії відповідача були вчинені у 1992 році, а положення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду України» №2482-ХІІ були введені в дію з моменту опублікування 22.07.1992, що є загальновідомим фактом, а тому позивач повинен був дізнатися про можливе порушення своїх прав, свобод та інтересів ще у 1992 році, з моменту оприлюднення вказаного Закону, який був доступним для усіх громадян України.

Згідно ч.1 ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Оскільки клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду позивачем не вмотивоване, а з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, дана позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 18, 99, 100, 107, 165, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправними, дискримінаційними положень, дій Верховної Ради України щодо вилучення з числа об'єктів, які підлягали приватизації за законом України «Про приватизацію державного житлового фонду України» № 2483-ХІІ, введеним у дію 22.07.1992 р., кімнат в гуртожитках та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому ч.7 ст.1711 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Борисенко