Справа № 385/556/17(2-а/385/25/17)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2017 рокусправа № 385/556/17(2-а/385/25/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року у справі № 385/556/17(2-а/385/25/17) за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася суду з позовом до Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову від 11.04.2017 року в справі про порушення митних правил № 57/90100/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ФОП ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України.

Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову виконуючого обов'язки начальника Кіровоградської митниці ДФС Скібіцького Євгена Георгійовича від 11.04.2017 року в справі про порушення митних правил № 57/90100/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ФОП ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Кіровоградська митниця ДФС звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначену постанову як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що заявлений митним брокером, а саме ОСОБА_1, код товару та відповідний йому опис не відносяться до різновиду машин, зазначених у товарній позиції 8430 УКТ ЗЕД, що безпосередньо встановлює вину позивача в заявленні неправдивих відомостей щодо визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД. Крім того, різною є і ставка ввізного мита, що свідчить також про мету, а саме ухилення від сплати митних платежів.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх.

Заслухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 21.03.2017 року, митним брокером ФОП ОСОБА_1 згідно договору про надання послуг митного брокера від 17.07.2013 року №31/13 з ФГ «ОСОБА_4» до Кіровоградської митниці ДФС була подана митна декларація №UA901020/2017/000387 типу ІМ-40ДЕ, в якій були задекларовані товари, серед яких товар №1 - «Самохідний міні-навантажувач BOBCAT S175, 2006 року випуску, серійний номер А3L535463 -1 шт., код УКТЗЕД - , ставка ввізного мита 0%.

22.03.2017 року, сектором митного оформлення «Побузьке» митного поста «Кіровоград центральний» було ініційовано запит до сектору класифікації товарів та митної вартості відділу адміністрування митних платежів Кіровоградської митниці щодо перевірки правильності класифікації товару №1 згідно УКТЗЕД.

За результатами опрацювання запиту відділом адміністрування митних платежів було самостійно визначено код товару № 1 - «Самохідний міні-навантажувач BOBCAT S175, 2006 року випуску, серійний номер А3L535463 - 1 шт. сільськогосподарська техніка та від 24.03.2017 року № КТ-UA-2017 визначено код товару згідно УКТЗЕД , ставка мита - 5%.

28.03.2017 року, Позивачем до митного оформлення була подана митна декларація типу ІМ40ДЕ №UA901020/2017/000429, з визначеним відділом адміністрування митних платежів митниці описом та кодом товару згідно УКТЗЕД.

Проте, 27.03.2017 року завідувачем сектору митного оформлення «Побузьке» митного поста «Кіровоград-центральний» ОСОБА_3 було складено протокол про порушення позивачем митних правил, на підставі якого виконуючим обов'язки начальника Кіровоградської митниці ДФС Скібіцьким Є.Г. було винесено постанову в справі про порушення митних правил від 11.04.2017 року № 57/90100/17, згідно якої позивача було визнано винною у вчиненні порушення митних правил передбачених ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 95344,38 грн.

Постанова мотивована тим, що митним брокером ОСОБА_1 при митному оформленні митної декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів були заявлені неправдиві відомості щодо визначення коду товару згідно УКТЗЕД, що призвело до ухилення від сплати митних платежів на суму 31781,46 грн., а саме, в митній декларації №UA901020/2017/000387 типу ІМ-40ДЕ на митне оформлення самохідного міні-навантажувача BOBCAT S175, 2006 року випуску, ввезеного на митну територію України ФГ "ОСОБА_4", ОСОБА_1 зазначила код товару згідно УКТЗЕД (ставка мита 0%), тоді як на думку митниці даний товар підлягав декларуванню за ставкою мита 5%, код товару згідно УКТЗЕД .

Скасування постанови про порушення митних правил і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що порушення правил класифікації товарів не є самостійним складом адміністративного правопорушення, визначеного ст. 485 Митного кодексу України. Крім того, неправильне визначення позивачем коду товару згідно УКТ ЗЕД відбулось у складному випадку класифікації товарів, оскільки потребувало додаткової інформації та спеціальних технічних знань, що також підтверджується фактом направлення товару митницею до сектору класифікації товарів та митної вартості відділу адміністрування митних платежів.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно ст. 266 Митного кодексу України декларант зобов'язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Приписами ст. 458 Митного кодексу України встановлено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять неправдиві відомості щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги, кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, за відсутності ознак злочину, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Зі змісту диспозиції ст. 485 Митного кодексу України випливає, що суб'єктивна сторона складу вказаного порушення обумовлює вчинення декларантом умисних дій у вигляді, зокрема, заявлення неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та особливою метою - ухилення від сплати митних платежів. Віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, згідно Митного кодексу України здійснюється митними органами з метою встановлення достовірних відомостей про товари та їх відповідності опису класифікаційних групувань УКТЗЕД.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 69 Митного кодексу України під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Таким чином, факт невідповідності заявленого позивачем в декларації коду товару, коду, визначеному в подальшому митницею, сам по собі не може являтися доказом того, що його дії були направлені на умисну недоплату податків та зборів.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, декларування товару позивачем здійснювалось у відповідності до вимог ст. ст. 257, 264 Митного кодексу України на підставі наявної у товаросупровідних документах інформації про товар.

Відповідно до «Інструкції про порядок заповнення митних декларації на бланку єдиного адміністративного документу», затвердженої наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 року № 651 декларант зобов'язаний заявити точні відомості про товар у митній декларації.

Тобто, декларант зобов'язаний заявити точні відомості про товари, які мають містити достатній перелік інформації для їх розпізнання та однозначного віднесення до коду згідно з УКТЗЕД у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 33 МД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення, згідно з основними правилами інтерпретації УКТЗЕД.

При цьому, саме орган доходів і зборів зобов'язаний здійснювати перевірку правильності класифікації товарів згідно УКТЗЕД та у разі виявлення порушень правил класифікації товарів має право самостійно класифікувати заявлені товари і його рішення з даних питань є обов'язковим для митних цілей.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

У даному випадку мав місце саме складний випадок класифікації товару, адже документи були передані до відділу класифікації товарів за запитом № UA901020/2017/02 від 22.03.2017 року, де у графі «Причини запиту» чітко вказано «Складне спірне питання», передача здійснена з метою «вирішення складного випадку класифікації.

Тобто, в даному випадку саме особи зі спеціальними знаннями мали можливість правильно встановити код класифікації заявленого до митного оформлення товару.

Разом з тим, позивачем не було надано до митного органу недостовірних документів для визначення коду товару, недостовірної інформації або приховування будь-якої інформації, необхідних для класифікації товару, оскільки при визначенні митницею коду товару були використані товаросупровідні документи надані позивачем.

Висновок відділу класифікації митниці щодо визначення коду товару згідно УКТЗЕД ґрунтується на тих саме відомостях про товар, що були задекларовані позивачем у митній декларації, будь-яких невідповідностей зазначених позивачем у декларації відомостей про товар щодо його найменування, ваги, кількості, ціни, походження, відправника тощо, під час митного оформлення не встановлено та фактично підставою для притягнення останнього до відповідальності стало лише неправильне зазначення коду УКТЗЕД товару в поданій ним митній декларації, що митним органом не заперечується.

В той же час, саме по собі порушення правил класифікації товарів не є самостійним складом адміністративного правопорушення, тобто не є окремим видом порушення митних правил, за які встановлена адміністративна відповідальність, як вірно встановив суд першої інстанції.

Таким чином, порушення декларантом правил класифікації товарів (невірне визначення коду УКТЗЕД під час декларування) при наявності складного випадку класифікації та наданні ним достовірних документів, достовірної та повної інформації щодо переміщуваного товару не утворює складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та не вважається порушенням митних правил.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зазначення позивачем невірного коду товару в декларації не може бути доказом того, що його дії були направлені на умисну недоплату податків та зборів та доказом вини у формі прямого умислу, тобто позивач не мав умислу на ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач заявив неправдиві відомості щодо звичайного торговельного опису товару з метою ухилення від сплати митних платежів та в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 485 Митного кодексу України, а тому наявні підстави для скасування постанови.

Разом з тим, вирішуючи питання про судові витрати по справі, суд першої інстанції керувався приписами ч. 1 ст. 94 КАС України.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України судового збору в розмірі 640 грн. з огляду на наступне.

Так, враховуючи, що законодавством не передбачено окремого виду відповідальності для правопорушень у сфері митних відносин, а положення КУпАП поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу (ч. 3 ст. 2 КУпАП), колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про поширення дії положень частини четвертої ст. 288 КУпАП і на випадки оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за Митним кодексом України.

Слід зазначити, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, статей 2, 3, 4 Закону № 3674-VI позивач звільняється від сплати судового збору. КУпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

У зв'язку з цим за подання позивачем або відповідачем - суб'єктом владних повноважень позову, апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у поряду і розмірах, встановлених Законом № 3674-VI, сплаті не підлягає.

Вказана правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 року (справа № 21-1410а16), що у відповідності до ст. 244-2 КАС України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції таких при застосуванні норм права.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції помилково стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України судового збору в розмірі 640 грн., а відповідно рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України - задовольнити частково.

Постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року у справі № 385/556/17 (2-а/385/25/17) - скасувати в частині стягнення з Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України судового збору в сумі 640 грн.

В іншій частині постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року у справі № 385/556/17 (2-а/385/25/17) - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко