Справа № 826/16497/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 вересня 2017 року № 826/16497/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за участю третьої особи - КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» про зобов'язання вчинити дії щодо зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за участю третьої особи - КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» про зобов'язання вчинити дії щодо зняття арешту з майна.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що не зважаючи на закінчення виконавчих проваджень, відкритих на підставі виконавчих листів Шевченківського районного суду міста Києва № 2-2640, № 2-2641, № 2-2642, № 2-2643 від 11.04.2003, наразі продовжує свою дію арешт на все майно, належне ОСОБА_1, як боржнику у вказаних виконавчих провадженнях.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Посилався на те, що ОСОБА_1 сплатила у добровільному порядку борг, який підлягав стягненню у виконавчому провадженні. З огляду на зазначене, вказані виконавчі провадження закінчені, а тому арешт майна боржника, накладений державним виконавцем в рамках виконавчого провадження по виконанню виконавчих листів Шевченківського районного суду міста Києва № 2-2640, № 2-2641, № 2-2642, № 2-2643 від 11.04.2003, має бути припинений.

В судове засідання 25.04.2017 відповідач явку свого представника не забезпечив, просив розглядати справу без участі представника. Своєї позиції стосовно заявлених позовних вимог суду не повідомив.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На виконанні у відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві перебували виконавчі провадження щодо виконання виконавчих листів Шевченківського районного суду міста Києва № 2-2640, № 2-2641, № 2-2642, № 2-2643 від 11.04.2003 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП УЖГ «Шевченківського району м. Києва» 13 484,47 грн.

Про існування вказаних виконавчих проваджень ОСОБА_1 дізналась 11.05.2016 з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 58871026, відповідно до якої:

- 16.11.2004 на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві № б/н від 05.02.2004 до Єдиного реєстру відчуження об'єктів нерухомого майна внесено запис про арешт всього нерухомого майна належного їй на праві власності (запис про обтяження 2641051);

- 08.02.2005 на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві серії АК № 206178 від 20.01.2005 до Єдиного реєстру відчуження об'єктів нерухомого майна внесено запис про арешт всього нерухомого майна належного їй на праві власності (запис про обтяження 2641083);

- 11.03.2008 на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві серії АК № 206178 від 20.01.2005 до Єдиного реєстру відчуження об'єктів нерухомого майна внесено запис про арешт всього нерухомого майна належного їй на праві власності (запис про обтяження 899011).

Як вказує позивач та не заперечується відповідачем, у зв'язку з виконанням боржником судового рішення у добровільному порядку, вищевказані виконавчі провадження закінчено, проте постанов про їх закінчення ОСОБА_1 не отримувала.

12.07.2016 та 01.02.2016 на адресу відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві позивачем направлено запит про надання публічної інформації щодо наявності виконавчих проваджень, боржником у яких є ОСОБА_1 та заяву про зняття арешту з майна ОСОБА_1 Станом на момент розгляду справи у судовому засіданні відповіді від органу державної виконавчої служби на адресу позивачки не надходило.

Водночас, в матеріалах справи міститься клопотання відповідача від 15.11.2016, яким суд повідомлено, що згідно з Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень виконавчі документи по стягненню з ОСОБА_1 не значаться та повідомлено, що матеріали виконавчого провадження за вищевказаними виконавчими документами немає можливості надати, так як відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, архівні провадження за 2012 рік (включно) знищено.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 6 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як зазначив позивач, а протилежного відповідачем не доведено, рішення суду виконано боржником у добровільному порядку, проте жодних постанов про закінчення виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_1 коштів на користь КП УЖГ «Шевченківського району м. Києва» позивачка не отримувала.

В той же час, згідно листа відповідача від 15.11.2016, можна дійти висновку про те, що виконавче провадження фактично завершено, адже відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.208 № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки, а оскільки станом на 14.11.2016 виконавчі провадження знищені, то вони є такими, що були завершені.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з частиною другою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Аналогічне правове регулювання містила стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент закінчення спірних виконавчих проваджень. Отже, державний виконавець зобов'язаний був зняти арешт з майна та зазначити про це у постанові про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Таким чином, суд вважає за необхідне здійснити захист прав та інтересів позивача шляхом зняття арешту з всього нерухомого майна, що належить позивачу.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем за наслідками закінчення виконавчих проваджень з виконання виконавчих листів Шевченківського районного суду міста Києва № 2-2640, № 2-2641, № 2-2642, № 2-2643 від 11.04.2003 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП УЖГ «Шевченківського району м. Києва» 13 484,47 грн., не вчинено дій по зняттю арешту з нерухомого майна позивача, суд вважає, що позовні вимоги щодо зняття арешту з майна є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 181, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Зняти арешт з майна ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), накладений на підставі постанов Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві серії АК № 847922 від 05.02.2004, серії АК №206178 від 20.01.2005 про що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна здійснено записи № 2641051, № 2641083, № 2636852, № 2636764.

3. Стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 21 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов