Справа № 334/1625/17 (2-а/334/300/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"06" вересня 2017 р. справа № 334/1625/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2017 року у справі №334/1625/17

за позовом ОСОБА_1

до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком у відповідності до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 роки;

- зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком з 02.03.2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2017 року у справі №334/1625/17 адміністративний позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що реалізація права позивача на пенсію на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» проводиться вперше. При призначенні пенсії позивачу зі зниженням пенсійного віку по Списку №1, показник середньої заробітної плати по галузях економіки не застосовувався. При призначенні позивачеві пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу має бути розраховано пенсію з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 даного Закону, із застосуванням показника середньої зарплати з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 роки).

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в

апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що позивач з 21 листопада 2000 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка є різновидом пенсії за віком та з 01 січня 2004 року перерахована відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Також відповідач зазначає, що норма ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно під час призначення пенсії. Посилання суду першої інстанції на те, що стаж, набутий після призначення пенсії, дає право позивачу на повторне призначення пенсії є необґрунтованими, оскільки частиною 4 ст.42 Закону №1058 передбачено право на перерахунок пенсії по стажу та заробітку.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до матеріалів справи позивач 20 листопада 2000 року завернулась до управління соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком, як особі, що має пільговий трудовий стаж, передбачений пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.45).

Згідно копії протоколу 1780 від 29 листопада 2000 року призначення позивачу пенсії за вказаною заявою було здійснено 21 листопада 2000 року (а.с.44).

02 березня 2017 року позивач звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою, в якій просив призначити, нарахувати та виплачувати пенсію відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за останні три роки, що передують зверненню із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.13).

Листом №74/Ж-1 від 07 березня 2017 року орган Пенсійного фонду повідомив позивачу, що оскільки останньому з 21 листопада 2000 року було призначено пенсію за віком згідно Списку №1, немає законних підстав для призначення, нарахування та виплати пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за останні три роки, що передують зверненню із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.14).

Зазначена відмова суб'єкта владних повноважень у призначенні пенсії позивачу є предметом оскарження у судовому порядку.

Положення частини першої статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачають, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Таким чином Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» прямо встановлені три різновиди пенсій, а саме: за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Положення статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачають, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Таким чином, пенсія особам, які мають пільговий трудовий стаж, передбачений статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у відповідності до наведеного вище також призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як пенсія за віком.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у спірних правовідносинах на момент звернення до відповідача із заявою від 02 березня 2017 року позивачу вже було призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Посилання позивача на те, що з 21 листопада 2000 року йому було призначено пенсію на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з огляду на вищевикладене є необґрунтованим, оскільки нормами статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульоване призначення саме пенсії за віком на пільгових умовах, а не встановлено різновид пенсії, відмінний від передбачених статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, оскільки починаючи з 21 листопада 2000 року позивачу вже було призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення», відсутні правові підстави для повторного призначення йому пенсії за віком згідно заяви від 02 березня 2017 року.

Щодо посилань суду першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні на висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року по справі №21-612а14, необхідно зазначити, що до вказаного висновку Суд дійшов за інших фактичних обставин справи та відмінного від спірних правовідносин правового регулювання. Предметом дослідження у зазначеній справі було вирішення питання про неоднакове застосування норм Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у сукупності із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яким передбачено окремий різновид пенсії - пенсія за вислугу років.

З огляду на зазначене висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року по справі №21-612а14, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Таким чином суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, а заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають цим обставинам справи, що відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2017 року у справі №334/1625/17 скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко