Справа № 826/1752/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 липня 2017 року № 826/1752/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління

ДФС України у м. Києві

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості у розмірі 1601648,47 грн.

На підставі ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу у скороченому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС України у м. Києві (далі - Позивач) до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 1601648,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач має заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та єдиного податку з фізичних осіб у сумі 1601648,47 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2017 відкрито скорочене провадження та запропоновано відповідачу, в разі невизнання адміністративного позову, у десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду письмові заперечення проти позову та докази на підтвердження цих заперечень або заяву про визнання позову.

Відповідачу надіслана ухвала про відкриття скороченого провадження за адресою: АДРЕСА_1, яка повернулась на адресу суду з поштовою відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідач у визначений судом строк заперечення на позовну заяву не надав, заяву про визнання позову також суду не надіслав.

Таким чином, протягом встановленого п. 3 ст. 183-2 КАС України 10 (десяти) денного строку з дня одержання ухвали (відповідно до п. 11 ст. 35 КАС України вважається належно одержаною) відповідачем не надано письмових заперечень проти позову чи заяви про визнання позову.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Позивачем проведено документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів.

За результатами перевірки Позивачем складено акт перевірки від 03.06.2016 № 138/26-54-13-06-17-, на підставі вказаного акту винесено податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 № по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 1157068,54 грн. (за основним платежем на суму 925518,83 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 231549,71 грн.), та рішення від 30.06.2016 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 8621,98 грн. та вимога № 39 на суму 86219,76 грн.

Вказані рішення були направлені на адресу Відповідача засобами поштового зв'язку, проте не вручено з незалежних від контролюючого органу причин.

Позивачем на підставі акту перевірки від 16.03.2015 № 246/26-54-17-01-17- винесено податкове повідомлення-рішення від 24.04.2015 № по єдиному податку з фізичних осіб на суму 112555,56 грн.(за основним платежем на суму 90044,45 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на сум 22511,11 грн.)

З метою погашення податкового боргу Відповідачем виставлено податкову вимогу від 17.03.2016 № 527-17, прийнято лист від 17.03.2016 № 2183/Б/26-54-17-25 про надання переліку майна, на яке поширюється право податкової застави та прийнято рішення від 17.03.2016 № 2294/Б/26-54-17-25 про опис майна в податкову заставу, що перебуває у власності платника податків, які направлені на адресу Відповідача засобами поштового зв'язку, проте останньому не вручено з незалежних від контролюючого органу причин: «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, пеня нараховується: після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Разом з тим, відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Статтею 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши правові норми чинного законодавства та оцінивши наявні докази у справі, беручи до уваги те, що суму заборгованості з податку фізичних осіб відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів погашення Відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5, 6 частини першої статті 183-2 цього Кодексу.

Керуючись положеннями статей 94, 160-163, 1832, 254, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (ід. код НОМЕР_4) кошти у розмірі 1601648,47 грн.

Відповідно до п.п. 9, 10 ст. 183-2 КАС України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.185-187 КАС України.

Суддя А.Б. Федорчук