Справа № 815/4577/17
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4577/17
У Х В А Л А

07 вересня 2017 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Самойлюк Г.П., розглянувши клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "РОМПЕТРОЛ УКРАЇНА" про відстрочення сплати судових витрат,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "РОМПЕТРОЛ УКРАЇНА" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про скасування податкових повідомлень-рішень №№, , від 22.12.2016р.

Разом з адміністративним позовом подано клопотання про відстрочення сплати судових витрат.

В обґрунтування клопотання зазначено, що сплата судового збору є значною сумою для підприємства, враховуючи, що згідно з даними фінансової звітності майновий стан товариства з обмеженою відповідальністю "РОМПЕТРОЛ УКРАЇНА" значно погіршився. При цьому позивач звертає увагу, що згідно чинного штатного розпису чисельність працівників товариства складає дві особи. Крім того, посилаючись на дані, зазначені у податковій декларації з податку на прибуток підприємств за І квартал 2017 р., позивач вказує про збитковість ТОВ «Ромпетрол Україна». Зазначені обставини, на думку позивача, відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про судовий збір» є підставою для відстрочення сплати судових витрат до ухвалення рішення у справі.

Дослідивши надані до суду матеріали, суддя вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 2 ст. 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, передбачені Законом України "Про судовий збір".

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про судовий збір" платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Законом України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою встановлюється ставка судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини у справах "Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland) від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат, звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

З наведених норм вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

Так, звільнення заявника від сплати судового збору може мати місце за наявності виняткових обставин та не суперечити приписам чинного законодавства.

З урахуванням вищезазначених правових норм, умовою відстрочення та/або розстрочення судових витрат є незадовільний майновий (матеріальний) стан сторони, незалежно від того, чи є сторона фізичною особою чи юридичною. Доказами такого незадовільного майнового (матеріального) стану можуть бути, зокрема, документи про рівень доходу позивача; документи про заборгованість перед іншими особами, наприклад, за комунальні послуги; документи про стягнення заборгованості з позивача в межах виконавчого провадження тощо.

В обґрунтування обставин, зазначених у клопотанні про відстрочення сплати судових витрат, позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували його скрутне матеріальне становище та неможливість здійснити оплату судового збору.

Крім того, суд зазначає, що позивач не позбавлений звернутися до суду в межах строку, встановленого чинним законодавством, з адміністративним позовом щодо оскарження рішень контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання, винесеного на підставі норм Податкового кодексу України, заявивши обґрунтоване клопотання про зменшення розміру належних до оплати судових витрат, звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк.

Таким чином, можливість оцінити майновий стан позивача у суду відсутня. З аналізу матеріалів адміністративного позову та заявленого клопотання суд не вбачає підстав для відстрочення сплати судових витрат.

Крім цього, прийняття рішення щодо відстрочення сплати судових витрат на визначений строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, є правом суду. Вказані норми не передбачають обов'язку суду звільнити особу від сплати судового збору чи відстрочити його сплату у випадку наявності відповідного клопотання. Невмотивоване звільнення від сплати судового збору утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб'єктів звернення до суду.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність встановлених законом підстав задоволення клопотання позивача про судових витрат.

Керуючись ст.ст. 87, 88,160, 165 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "РОМПЕТРОЛ УКРАЇНА" про відстрочення сплати судових витрат, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г.П. Самойлюк