Справа № 265/2627/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Міхєєва І.М.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року справа №265/2627/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Гаврищук Т.Г., Ястребової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 25 липня 2017 року у справі № 265/2627/17 за позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив:

визнати неправомірною відмову відповідача у призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 пенсії за вислугу років та скасувати рішення пенсійного органу №4237/919-2 від 06.02.2017 року;

визнати спеціальний стаж 21 рік 07 місяців 17 днів, у тому числі на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 19 років 02 місяці 17 днів, достатнім для призначення пенсії за вислугу років;

зобов'язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_3 пенсію за вислугу років у розмірі 90% від місячного заробітку, без обмеження граничного розміру та з урахуванням середньомісячної суми виплат за 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії, яка становить 13187,95 грн, відповідно до довідки прокуратури Донецької області №18-57-1721 від 21.09.2016 року про розмір місячного заробітку, починаючи з 27 вересня 2016 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 25 липня 2017 року позов задоволено.

Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя у призначенні, нарахуванні та виплаті позивачу пенсії за вислугу років неправомірною та скасовано рішення № 4237/919-2 від 06 лютого 2017 року.

Визнано достатнім для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_3 спеціальний стаж 21 рік 7 місяців 17 днів, у тому числі за посадами прокурорів і слідчих прокуратури 19 років 2 місяці 17 днів.

Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Маріуполя Донецької області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_3 пенсію за вислугу років у розмірі 90% від місячного заробітку без обмеження граничного розміру та з урахуванням середньомісячної суми виплат за 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії, яка становить 13187,95 грн, відповідно до довідки прокуратури Донецької області від 21 вересня 2016 року про розмір місячного заробітку, починаючи з 27 вересня 2016 року.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: … з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців.

Підпунктом 1 пункту 3 розділу XII Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, який набув чинності з 15 липня 2015 року, визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» №1789-XII, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої ст. 50-1. Таким чином, станом на день звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», ч. 1 зазначеної статті, яка визначала стаж роботи для призначення пенсії працівникам прокуратури втратила чинність.

Крім того, зазначив що суд першої інстанції не мав правових підстав для зобов'язання відповідача здійснити призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», а також ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції Закону України №3668-УІ від 08.07.2011 року) передбачено призначення пенсії за вислугу років в розмірі 60 % від місячного заробітку.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 24.12.2015 року №911, який набрав чинності з 01.01.2016 року, ч. 15 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" викладено у новій редакції, зокрема передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Позивач станом на день звернення до управління обліковувся працюючою особою.

Відповідно до Законів України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 24.12.2015 року №911 та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 06.12.2016 року №1774-VІІІ абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" викладено у новій редакції, зокрема передбачено, що максимальний розмір пенсії за вислугу років становить 10 740,00 грн.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

27 вересня 2016 року ОСОБА_3, продовжуючи працювати в органах прокуратури, звернувся до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

На момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії його загальний стаж роботи в органах прокуратури становив 21 рік 7 місяців 17 днів, у тому числі на прокурорсько-слідчих посадах 19 років 2 місяці 17 днів, що підтверджується даними трудової книжки та довідкою прокуратури Донецької області від 26 вересня 2016 року.

Рішенням № 4237/919 від 03 жовтня 2016 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років на підставі п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року постанову суду першої інстанції скасовано частково та визнано протиправним та скасоване рішення Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя № 4237/919 від 03 жовтня 2016 року про відмову в призначенні ОСОБА_3 пенсії за вислугу років, покладено обов'язок розглянути заяву ОСОБА_3 про призначення пенсії за вислугою років від 27 вересня 2016 року та прийняти вмотивоване рішення з дотриманням норм пенсійного законодавства.

На виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням № 4237/919-2 від 06 лютого 2017 року Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя, позивачу повторно відмовлено у призначенні пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач має необхідний стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, а рішення відповідача є таким, що звужує зміст та обсяг існуючих прав позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначалось вище, позивач звернувся до відповідача із завою про призначення пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ.

В свою чергу відповідач, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії послався на ту обставину, що ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ(зі змінами та доповненнями) (на підставі якої позивач просив призначити йому пенсію) втратила чинність з 15 липня 2015 року у зв'язку з набранням чинності нового Закон України «Про прокуратуру» 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Колегія суддів вважає, що вказане рішення відповідача є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на наступне.

15 липня 2015 року набрав силу Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Відповідно до пп. 1 п. 3 Прикінцевих положень Закону № 1697-VII, визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон України «Про прокуратуру», крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, приписи ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратили чинність з 15.07.2015 р.

Тобто, з 15.07.2015 р. статтею 86 Закону № 1697-VII визначено порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Судова колегія вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на положення ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ, які втратили силу на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії.

Враховуючи, що позивач звернувся за призначенням пенсії 27.09.2016 року, питання щодо наявності у нього права на пенсійне забезпечення як працівника прокуратури має вирішуватись у відповідності до приписів чинної на цей час статті 86 Закону № 1697-VII, а не Закону № 1789-ХІІ.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності підстав для призначення ОСОБА_3 пенсії за вислугу років відповідно до приписів ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду.

Згідно п.4 ч.1 ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, якщо судом першої інстанції при ухваленні рішення допущено порушення норм матеріального або процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нової про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч.ч.1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195,197, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 25 липня 2017 року у справі № 265/2627/17 - задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 25 липня 2017 року у справі № 265/2627/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

Л.В. Ястребова