Справа № 2а-4411/10/1570
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року м. Київ К/9991/75985/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Бившевої Л.І. (головуючого), Борисенко І.В., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Виробничо-комерційної приватної фірми «Вячеслава»

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2011 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2012 року

у справі № 2а-4411/10/1570

за позовом Прокурора міста Южного Одеської області в інтересах Державної податкової інспекції у місті Южному Одеської області

до Виробничо-комерційної приватної фірми «Вячеслава»

про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2010 року Прокурор міста Южне Одеської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у місті Южному Одеської області (далі - прокурор) звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточнень позовних вимог, про стягнення з Виробничо-комерційної приватної фірми «Вячеслава» (далі - відповідач, ВКПФ «Вячеслава») податкової заборгованості на загальну суму 85224,72 грн, що включає заборгованість з податку на прибуток у сумі 4748,22 грн, з податку на додану вартість у сумі 70314,34 грн, земельного податку у сумі 9077,66 грн, зі збору за забруднення природного середовища у сумі 372,25 грн, зі збору за спеціальне водокористування загальнодержавного значення у сумі 372,25 грн, зі сплати штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сумі 340,00 грн.

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 15 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2012 року, позов задовольнив: стягнув з ВКПФ «Вячеслава» податкову заборгованість у сумі 85224,72 грн.

У касаційній скарзі ВКПФ «Вячеслава», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить змінити зазначені судові рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення з підприємства податкової заборгованості по земельному податку у сумі 9077,66 грн та в цій частині у позові відмовити.

Позивач не реалізував процесуальне право щодо подання заперечень проти касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що за підприємством обліковується податковий борг у сумі 85224,72 грн, який виник внаслідок несплати податкових зобов'язань та зборів (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій), самостійно узгоджених платником податків та узгоджених в адміністративному і судовому порядку, але не сплачених підприємством у встановлений строк.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, встановивши у судовому процесі обставини щодо виникнення суми податкового боргу, про стягнення якого заявлені вимоги, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» від 25 червня 1991 року № 1251-ХІІ, чинного до 01 січня 2011 року, обов`язок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється із сплатою податку, збору (обов'язкового платежу) або його скасуванням або списанням податкової заборгованості відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». У разі ліквідації юридичної особи заборгованість з податків і зборів (обов'язкових платежів) сплачується в порядку, встановленому законами України.

Згідно з підпунктами 1.2 та 1.3 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ (втратив чинність з 01 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України; далі - Закон № 2181-ІІІ) податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України, а податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків (пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181-III).

Таким чином, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов'язаний із несплатою узгодженої суми податкового зобов'язання протягом установленого строку.

Як встановлено в судовому процесі, підприємство не сплатило узгоджені податкові зобов'язання, зокрема податок на прибуток у сумі 4748,22 грн, податок на додану вартість у сумі 70314,34 грн, земельний податок у сумі 9077,66 грн, збір за забруднення природного середовища у сумі 372,25 грн, збір за спеціальне водокористування загальнодержавного значення у сумі 372,25 грн, фінансові санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сумі 340,00 грн.

Таким чином, встановивши факт наявності податкового боргу, який виник внаслідок несплати відповідачем зазначених сум податкових зобов`язань та підлягає погашенню, суди дійшли вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Такий висновок судів попередніх інстанцій інстанції відповідає обставинам справи, які встановлені з дотриманням вимог статей 69, 70, 86 Кодексу адміністративного судочинства України щодо доказів у адміністративній справі та їх оцінки, та нормам пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5, Закону № 2181-ІІІ та ч. 3 ст. 9 Закону № 1251-ХІІ.

Доводи касаційної скарги обґрунтовані тільки посиланням на обставини щодо припинення права підприємства користування земельною ділянкою з 2006 року та наявність у підприємства станом на 01 листопада 2012 року переплати з земельного податку. Водночас доводи на спростування правильності висновків судів щодо встановлених обставин у справі та їх юридичної оцінки, а саме: прийняття податковим органом за наслідками податкових перевірок з питань своєчасності сплати ВКПФ «Вячеслава» земельного податку податкових повідомлень - рішень від 23 червня 2009 року № /0 та від 31 травня 2010 року № , які були отримані підприємством та не оскаржені до суду, часткової ним сплати зобов'язань, а також наявності за підприємством станом на 28 січня 2011 року боргу зі сплати з цього податку у сумі 9077,66 грн, в тому числі пеня - 2794,09 грн, відповідач не наводить.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Виробничо-комерційної приватної фірми «Вячеслава» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2012 року у справі № 2-а-4411/10/1570 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, визначених статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ____________ Л.І. Бившева

Судді: ____________ І.В. Борисенко

____________ Т.М. Шипуліна