Справа № 465/4674/16-а
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7657/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Мікули О.І.,
суддів Кушнерика М.П., Ніколіна В.В.,
з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду міста Львова від 14 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції, інспектора патрульної поліції 2 роти 2 батальону УПП у м.Львові Гемберського Віталія Романовича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції, інспектора патрульної поліції 2 роти 2 батальону УПП у м.Львові Гемберського В.Р., в якому просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 2 роти 2 батальону УПП у м.Львові Гемберського В.Р. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспортного засобу 22 липня 2016 року за адресою: м.Львів, вул.Любінська, 71; скасувати постанову серії ДР №096134 від 22 липня 2016 року про накладення на нього адміністративного штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.
Постановою Франківського районного суду міста Львова від 14 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що відповідач протиправно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.59 та ст.268 КУпАП; порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме: проігнорував порядок встановлений ст.ст.278,279 КУпАП. Апелянт звертає увагу на те, що на момент розгляду справи і винесення відповідачем оскаржуваної постанови відсутні будь-які докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком та без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою позов задовольнити.
Позивач (апелянт) - ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Вілповідачі у судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 22 липня 2016 року приблизно о 00 год. 30 хв. ОСОБА_1 по вул. Любінська,71 в м.Львові керував автомобілем ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1 , з неосвітленим номерним знаком та не пред`явив полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За цим фактом ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП на підставі постанови у справі про адміністративне порушення серії ДР №096134 від 22 липня 2016 року, складеної інспектором патрульної поліції 2 роти 2 батальону УПП у м.Львові Гемберським В.Р., згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача є ознаки правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах санкції статті, відповідач діяв у межах його повноважень та згідно з вимогами ст.71 КАС України довів належними доказами правомірність прийнятого ним рішення.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з такого.
Ст.222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.
Згідно з ч.2, 4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.
Ст.258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.
Відповідно до ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, постанова складена на місці вчинення правопорушення, як це передбачено вимогами чинного законодавства у сфері правил дорожнього руху.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що відповідач протиправно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, так як є рішення КСУ про тлумачення словосполучення "за місцем вчинення ", оскільки рішення КСУ прийняте до внесення змін у КУпАП, а норми чинного КУпАП чітко регламентують випадки винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, зокрема цей випадок належить до таких.
Таким чином, колегія суддів, вивчивши матеріали справи, не вбачає порушень процедури при складенні постанови та при розгляді адмінматеріалів інспектором поліції, а тому доводи апеляційної скарги у зв`язку з вищенаведених мотивів є безпідставними.
Щодо суті самого порушення позивачем Правил дорожнього руху, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Ст.69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що 22 липня 2016 року приблизно о 00 год. 30 хв. ОСОБА_1 по вул. Любінська,71 в м.Львові керував автомобілем ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1 , з неосвітленим номерним знаком та не пред`явив полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.9 в та п.2.1. г Правил дорожнього руху України.
Відповідно до п.2.9 в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Згідно з ч.6 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.2.9 в ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Згідно з ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.21.1 ст.21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
Згідно з п.21.3 ст.21 цього Закону при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.
П.21.2 ст.21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.
Позивач не заперечує ту обставину, що він на вимогу працівника поліції не пред`явив поліс для перевірки.
Крім того, на запит Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Моторно- транспортне страхове бюро України надало відповідь № 7/2-28/11123 від 11 травня 2017 року про те, що при здійсненні пошуку договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного по відношенню до автомобіля з державним номерним знаком НОМЕР_1 , отримано інформацію про відсутність в ЦБД МТСБУ інформації про договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладені по відношенню до транспортного засобу з зазначеним номерним знаком, які б діяли станом на 22 липня 2016 року.
Покликання позивача на те, що відповідачем не дотримано положення п. 21.2 ст.21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є безпідставними, оскільки у Законі визначені випадки, коли пред`являється поліс, зокрема, при порушенні правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, однак позивач не пред`явив поліс обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вважаючи, що не вчиняв порушення правил дорожнього руху.
Разом з тим, факт порушення позивачем вимог ПДР України, зокрема, керування автомобілем ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1 , з неосвітленим номерним знаком, стверджується поясненнями відповідача, допитаного в якості свідка, який попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, що є доказом у справі відповідно до положень КАС України; матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування цього факту.
З оскаржуваної постанови вбачається, що позивач вчинив кілька адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, а саме: керував транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком та не пред`явив до перевірки поліс обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За правилами ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Таким чином, на позивача правомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду міста Львова від 14 червня 2017 року у справі № 465/4674/16-а без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: М.П. Кушнерик

В.В. Ніколін

Повний текст ухвали виготовлено 11 вересня 2017 року.