Справа № 191/5525/16-а (2-а/191/96/16)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року справа № 191/5525/16-а (2-а/191/96/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2017 року у справі №191/5525/16-а(2-а/191/35/17) за позовом ОСОБА_2 до Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 07 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом до Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області згідно з яким, просить визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення позивачу виплати довічної пенсії передбаченої ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01.09.2015 року та зобов'язати відповідача почати з 01.09.2015 року виплату позивачу призначеної довічно пенсії передбаченої ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України ««Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Одночасно позивач перебуває на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». З 01 вересня 2015 року відповідачем припинено виплату позивачу пенсії з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02 березня 2015 року (далі - Закон № 213-VIII), згідно з яким перебування на займаній ним посаді виключає можливість отримання пенсії.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2017 року позов ОСОБА_2 до Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії в частині вимог за період з 01.09.2015 року по 06.06.2016 року - залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2017 року позов задоволено.

Суд, визнав неправомірними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з 07.06.2016 року та зобов'язав відповідача поновити позивачу виплату пенсії з 07.06.2016 року, призначену відповідно до Закону.

Постанова суду мотивована тим, що виплата пенсії, призначена позивачу згідно з положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підлягає відновленню, оскільки Верховною Радою України до 01 червня 2015 року не було прийнято відповідного Закону та позивачу скасовано пенсію призначену у відповідності до положень Закону України «Про державну службу». Крім того, рішенням Конституційного суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року у справі № 1-38/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову якою відмовити у задоволенні позову повністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач з вересня 2015 року перебуває на обліку в Дніпровському приміському об'єднаному управлінні ПФУ Дніпропетровської області, як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та продовжує працювати на державній службі.

26.10.2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати призначеної пенсії (а.с.5).

Листом Дніпровського приміського об'єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області від 03.11.2016 року за № Т-65/02/09 позивача повідомлено про те, що з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не виплачуються. Законом України від 24.12.2015 року № 911 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» положення Закону від 2 березня 2015 року № 213-VIII щодо припинення виплати пенсії продовжено до 31.12.2016 року.

Правомірність дій відповідача щодо зупинення виплати позивачу пенсії за віком призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України від 24.12.2015 року № 911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», пунктом 22 якого абзац другий частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» викладено в наступній редакції «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Таким чином, починаючи з 01.01.2016 року сам факт роботи на посадах та на умовах, які передбачені, зокрема, Законом України «Про державну службу» є підставою для припинення виплати пенсій, призначених у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу з вересня 2015 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Одночасно позивач працює на посаді передбаченої Законом України «Про державну службу» та є державним службовцем (а.с.8).

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Враховуючи те, що позивач після призначення пенсії продовжував працював на посаді передбаченої Законом України «Про державну службу» та мав статус державного службовця на нього поширюється дія ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами, внесеними Законом від 24.12.2015 року №911-VІІІ, які набрали чинності з 01.01.2016 року), а отже у відповідача не було підстав для поновлення позивачу пенсії з 07.06.2016 року.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає і про те, що рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до спірних відносин також не може застосовуватися, оскільки стосується виплати грошового забезпечення лише суддів.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 205, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - задовольнити.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2017 року у справі №191/5525/16-а(2-а/191/96/16) - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко