Справа № 686/8090/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/8090/17

Головуючий у 1-й інстанції: Салоїд Н.М.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

07 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому щодо не зарахування ОСОБА_2 періоду перебування на різних посадах в органах митної служби (з 14.08.1997 по 11.08.2013) та періоду служби в Збройних силах (з 01.08.1975 по 08.06.1994) до стажу державної служби відповідно до п. 8 розділу ХІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про державну службу" №889-VІІ. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому зарахувати ОСОБА_2 період перебування на різних посадах в органах митної служби (з 14.08.1997 по 11.08.2013) та період служби в Збройних силах (з 01.08.1975 по 08.06.1994) до стажу державної служби відповідно до п. 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889- VІІ. Визнано протиправною відмову відповідача у призначенні ОСОБА_2 пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 05.04.2017 та зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому призначити ОСОБА_2 пенсію відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 05.04.2017.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою суду від 21 серпня 2017 року розгляд справи призначено в режимі відеоконференції, однак у зв'язку із технічними несправностями не вдалося встановити зв'язок з визначеним судом.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку щодо можливості розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати в частині, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з вересня 2013 року позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

05 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу2, надавши пенсійному органу заяву, паспорт, трудову книжку, військовий квиток.

Листом від 19 квітня 2017 року № 163/У-12 управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому відмовлено позивачу у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Дана відмова мотивована тим, що положення п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889, що визначає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", поширюється на осіб, зазначених у п. 10, 12 цього Закону, а оскільки періоди роботи в органах митної служби України з 14.08.1997 року по 28.02.2017 року та період служби в Збройних силах з 01.08.1975 року по 08.06.1994 року не зараховано відповідачем до стажу державної служби, то фактичний стаж державної служби позивача становить лише 03 роки 06 місяців та 18 днів, що є недостатнім для призначення відповідної пенсії.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернуся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про відмову в переведенні ОСОБА_2 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" не ґрунтується на вимогах закону, у зв'язку із чим позивач має право на призначення даної пенсії.

Проте колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (в редакції від 04.07.2013) (далі - Закон № 3723-XII) визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Крім того, згідно з ст. 569 Митного кодексу України, який набрав чинності з 01 червня 2012 року, працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу (здійснюють державну митну справу), здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

За приписами ст. 588 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Водночас, норми Митного кодексу України від 11 липня 2002 року, який був чинний з 01 січня 2004 року до 01 червня 2012 року в період перебування позивача на посадах в органах митної служби, визначали, що працівники митних органів є посадовими особами на них розповсюджується дія Закону України "Про державну службу", в тому числі щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ст. 430 визначала, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України "Про державну службу", а ст. 408 - що правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу".

Аналогічні положення були передбачені Митним кодексом України від 12 грудня 1991 року, що був чинний з 01 січня 1992 року до 16 травня 2008 року, а саме ст. 156 передбачала, що працівник митного органу України є представником державного органу.

Як слідує з матеріалів справи, стаж служби ОСОБА_2 в митних органах становить 19 років 5 місяців 14 днів і на момент звільнення з митних органів має спеціальне звання радника податкової та митної справи III рангу.

Колегія суддів приймає до уваги і ту обставину, що в трудовій книжці позивача зазначено, що 14 серпня 1997 року останній прийняв присягу державного службовця.

На підставі наведених вище норм матеріального права, а також з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що на службових (посадових) осіб митних органів, яким присвоєні спеціальні звання, розповсюджується дія Закону України "Про державну службу", в тому числі щодо пенсійного забезпечення. За таких обставин стаж роботи у митних органах відноситься до державної служби, який має враховуватись для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" також визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що період перебування ОСОБА_2 на військовій службі, який становить 18 років 09 місяців 05 дні також слід зарахувати до стажу державної служби.

За таких обставин доводи апелянта щодо відсутності правових підстав для зарахування позивачу до стажу державної служби періоду проходження військової служби, який становить 18 років 09 місяців 05 дні та служби в митних органах, який становить 19 років 05 місяців 14 днів є помилковими та такими, що ґрунтуються на невірному застосуванні норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що з урахуванням зарахованих судом періодів служби в Збройних силах та періоду роботи у митних органах стаж державної служби ОСОБА_2 становив понад 38 років та є особою, на яку поширюється п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.

В той же час, оцінюючи доводи апелянта стосовно відсутності підстав для призначення ОСОБА_2 пенсії державного службовця, колегія суддів враховує наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок №622).

Пунктом 2 Порядку №622 визначено, що згідно з п.п 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу": мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно з п. 3 Порядку №622 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати (п. 4 Порядку №622).

Враховуючи, що на момент звернення до органу Пенсійного фону вік ОСОБА_2 становив лише 58 років, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, що позивач не набув права на пенсію, у зв'язку із недосягненням віку, визначеного ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини справи щодо двох із позовних вимог, які мають значення для її правильного вирішення та допущено порушення норм матеріального або процесуального права, у зв'язку з чим, судове рішення підлягає скасуванню в частині задоволення вказаних позовних вимог про призначення пенсії, а в решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій скасувати в частині задоволення позову про визнання протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому у призначенні ОСОБА_2 пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 05.04.2017 та зобов'язання управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому призначити ОСОБА_2 пенсію відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 05.04.2017.

В цій частині прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В решті постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.