Справа № 296/6387/17
Суддя: Шалота К. В.
Дата ухвалення: 2017-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/6387/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

01 вересня 2017 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача, третьої особи - Дубчак М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Житомирська міська рада про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №730 від 04.08.2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року до Корольовського районного суду міста Житомира звернувся ОСОБА_1 з позовом до виконкому Житомирської міської ради, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 04.08.2017 р. № 730.

Поданий позов обґрунтовувався тим, що 02.08.2017 року відбулося засідання виконавчого комітету Житомирської міської ради, на якому рішенням № 675 був затверджений план заходів з нагоди відзначення 1133-ї річниці від дня заснування міста Житомира, п. 4.5 якого забороняв 08-10 вересня продаж слабоалкогольних напоїв на святкових майданчиках. 04.08.2017 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради було прийнято додаткове рішення №730, яким внесено зміни до п. 4.5 рішенням міськвиконкому № 675 від 02.08.2017 року щодо продажу слабоалкогольних напоїв на святкових майданчиках.

Позивач вважає, що під час прийняття оскаржуваного рішення відповідачем було порушено п. 6.2 та 6.9 Регламенту виконкому Житомирської міської ради, затвердженого рішенням №86 від 01.02.2017 щодо порядку скликання засідання виконкому міськради, положення ст. 15, 17 Закону України "Про доступ до публічної інформації" щодо строку оприлюднення проекту оскаржуваного рішення, а також ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", якою передбачена можливість заборони або обмеження споживання слабоалкогольних напоїв, а не дозвіл продаж, у зв'язку з чим позивач вказує, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню у судовому порядку.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали повністю з викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях та просили його задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на відсутність порушення прав, свобод чи інтересів позивача, та наявність у відповідача як органу місцевого самоврядування права самостійно (на власний розсуд) вирішувати питання місцевого значення та наявність дискреційних повноважень з приводу заборони або обмеження споживання слабоалкогольних напоїв, а також посилаючись на невідкладність прийняття рішення з приводу питання, пов'язаного зі зміною організації святкування Дня міста, вказувала на правомірність оскаржуваного рішення у зв'язку з чим просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що пп. 4.5 п. 4 рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 02 серпня 2017 року № 675 "Про затвердження плану заходів з нагоди відзначення 1133-ї річниці від дня заснування міста Житомира" зобов'язано департамент економічного розвитку міської ради забезпечити організацію 08 - 10 вересня 2017 року виїзної торгівлі на святкових майданчиках без права реалізації слабоалкогольних напоїв.

Пунктом 1 рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 04 серпня 2017 року № 730 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 02.08.2017 №675" внесено зміни в рішення міськвиконкому від 02.08.2017 № 675 "Про затвердження плану заходів з нагоди відзначення 1133-ї річниці від дня заснування міста Житомира", а саме п. 4.5 викладено в наступній редакції: "департамент економічного розвитку міської ради забезпечити організацію 08 - 10 вересня 2017 року виїзної торгівлі на святкових майданчиках без права реалізації слабоалкогольних напоїв".

Вказане рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки останнє, на його думку, прийято з порушенням процедури, передбаченої Регламентом виконкому Житомирської міської ради, строків оприлюднення проекту оскаржуваного рішення, а також не відповідає Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За приписами пункту 5 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках встановлених Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України право на судовий захист має особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Згідно частини 1 статті 55 Конституції України та пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 (справа за зверненням жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Пунктом 8 частини першої статті 3 КАС позивача визначено, зокрема, як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою надання правового захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

З викладеного вбачається, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Згідно з частиною другою статті 171 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Аналогічну позицію неодноразово висловлював Верховний Суд України у своїх рішеннях (постанови від 15 листопада 2016 року у справі № 800/264/16, від 11 листопада 2015 року у справі № 2а-2885/12/1470).

Зі змісту оскаржуваного позивачем рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 04 серпня 2017 року № 730 вбачається, що останнє фактично стосується внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 02.08.2017 № 675, а саме скасування раніше встановленої заборони на реалізацію слабоалкогольних напоїв 08 - 10 вересня 2017 року під час виїзної торгівлі на святкових майданчиках з нагоди відзначення 1133-ї річниці від дня заснування міста Житомира.

Тобто, рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 04.08.2017 року № 730, жодним чином не вплинуло на права чи обов'язки позивача.

За таких обставин, відсутність у позивача прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним рішенням не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Інформаційним листом Вищого адміністративного суду України від 01 червня 2010 року № 781/11/13-10 "Щодо застосування окремих норм матеріального права під час розгляду адміністративних справ" передбачено, що звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки права, свободи чи інтереси цієї особи у сфері публічно-правових відносин не порушено.

Підсумовуючи викладене, Корольовський районний суд м. Житомира вважає, що позивач не навів належних та переконливих доказів того, що саме оскаржуване рішення яким-небудь чином порушує його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, що є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Так як рішення виконкому Житомирської міської ради від 04.08.2017 року № 730 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 02.08.2017 № 675" не порушує прав позивача, суд не вважає за необхідне надавати оцінку правомірності його прийняття.

Враховуючи викладені обставини, Корольовський районний суд м. Житомира вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 8-11, 70, 71, 86, 87, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Корольовський районний суд м. Житомира, -

П О С Т А Н О В И В :

У задовленні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Cуддя К. В. Шалота