Справа № 819/1360/17
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1360/17

04 вересня 2017 р.м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Подлісної І.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Тернопільській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Тернопільській області звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 63712,09 грн., мотивуючи тим, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував узгоджені суми податкового зобов'язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та по військовому збору на загальну суму 63712,09 грн., яка не сплачена добровільно, а тому дана сума заборгованості підлягає стягненню в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не прибув, проте подав до суду клопотання від 04.09.2017 в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не прибув, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи судом. Про причини неприбуття суд не повідомив.

Частинною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Як випливає з матеріалів справи, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 28.01.1997 та перебуває на обліку у Тернопільській ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області як платник податків.

Відповідно до ст. 67 Конституції України та підпункту 16.1.4. пункту 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України) на відповідача покладений обов'язок сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених законодавством.

Суд встановив, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував узгоджені суми податкового зобов'язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами на загальну суму 63712,09 грн., а саме:

- по податку на додану вартість в розмірі 23472 грн.;

- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 37144,70 грн.;

- по військовому збору в розмірі 3095,39 грн.

Зазначена сума заборгованості підтверджується розрахунками сум позовних вимог, довідкою про наявність податкового боргу від 07.08.2017, податковими деклараціями з податку на додану вартість та податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2016 рік.

Доказів, які б підтверджували самостійну сплату відповідачем визначеної у податкових деклараціях суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та з військового збору відповідачем не надано та судом не здобуто.

Таким чином, сума податкового зобов'язання з податку на додану вартість, з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та з військового збору яка самостійно визначена платником податку у відповідних податкових деклараціях є узгодженою у порядку і на умовах, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 14.1.156. пункту 14.1. ст. 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.

Пунктом 179.7. ст. 179 ПК України визначено, що фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Водночас, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку (пункт 57.1. ст. 57 ПК України).

Сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, визнається згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1. ст. 14 ПК України податковим боргом.

Таким чином, заборгованість відповідача перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та по військовому збору на загальну суму 63712,09 грн. є податковим боргом.

Суд встановив, що у зв'язку з несплатою податкового боргу згідно ст. 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 01.12.2000 № 2181-ІІІ, який діяв на момент надсилання податкових вимог (далі - Закон № 2181-ІІІ), позивачем на адресу боржника (платника податків) були направлені перша податкова вимога від 29.03.2007 та друга податкова вимога від 07.05.2007.

Як випливає з матеріалів справи, що з дати отримання податкових вимог, відповідач податковий борг не погашав у повному обсязі, а отже, відповідно до ст. 6 Закону № 2181-ІІІ, ст. 60 ПК України зазначені податкові вимоги не відкликалися.

На час розгляду справи судом, доказів погашення податкового боргу у сумі 63712,09 грн. відповідач не надав, а суд не здобув.

Пунктом 41.2. ст. 41 ПК України визначено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до пункту 87.11. ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 94, 158-167 КАС, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) податковий борг в розмірі 63712 (шістдесят три тисячі сімсот дванадцять) грн. 09 коп. по платежам:

- податок на додану вартість в розмірі 23472 (двадцять три тисячі чотириста сімдесят дві) грн.;

- податок з доходів фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 37144 (тридцять сім тисяч сто сорок чотири) грн. 70 коп.;

- військовий збір в розмірі 3095 (три тисячі дев'яносто п'ять) грн. 39 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.