Справа № 806/2196/17
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року м.Житомир справа № 806/2196/17

час прийняття: 15 год. 00 хв. категорія 2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Ясинська К.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради про визнання протиправними дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання надати інформацію на запит, стягнення моральної шкоди 20000,00 грн.,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради щодо продовження строку розгляду його інформаційного запиту від 17.06.2017 до 20 робочих днів;

- визнати протиправною бездіяльність Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради щодо ненадання інформації на його інформаційний запит від 17.06.2017;

- зобов'язати Житомирську обласну комунальну спеціалізовану аварійно-рятувальну служби Житомирської обласної ради надати інформацію на його інформаційний запит від 17.06.2017;

- стягнути з Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради на його користь моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн;

- зобов'язати Житомирську обласну комунальну спеціалізовану аварійно-рятувальну служби Житомирської обласної ради подати до Житомирського окружного адміністративного суду у встановлений судом строк письмовий звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувшись до відповідача з інформаційним запитом про надання копій всіх наказів, виданих у грудні 2016 року, які стосуються оплати праці працівників установи з бюджету, проте у відповідь отримав лист, у якому відповідач фактично продовжив строк розгляду запиту до 20 робочих днів. На переконання позивача, відповідач продовжив строк розгляду його запиту з підстав, які не передбачені Законом України "Про доступ до публічної інформації". Стверджує, що навіть незважаючи на те, що неправомірно продовжений строк розгляду запиту закінчився 21.07.2017, відповідач не надав запитуваної інформації. Зважаючи на те, що дії відповідача по не розгляду його інформаційних запитів мають систематичний характер, і кожен раз позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх порушених прав, просить стягнути моральну шкоду у сумі 20000,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не направив уповноваженого представника, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову не направив.

Вислухавши пояснення представника позивача та покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Встановлено, що 17.06.2017 позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом з проханням надати копії усіх наказів ЖОКСАРС, виданих у грудні 2016 року, які стосуються оплати праці працівників установи з бюджету (основна та додаткова заробітна плата, преміювання за поточними показниками, преміювання за підсумками року, інші види преміювання, тощо) (а.с. 13).

Листом від 29.06.2016 № 127 відповідач повідомив позивача про те, що запитувана ним інформація містить персональні дані про особу, і відповідно до пункту 1 статті 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", кожна особа має право знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом. Також, зазначив, що враховуючи обставини, які склалися з об'єктивною реальністю переписки по інформаційному запиту та у відповідності до Закону України "Про доступ до публічної інформації", продовжив термін розгляду запиту до 20 робочих днів (а.с. 14).

Зважаючи на те, що відповідач після спливу продовженого строку для розгляду запиту, не надав запитуваної інформації, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходив з наступних мотивів.

Згідно з положеннями статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Зазначена норма кореспондується зі статтею 34 Конституції України, якою передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

За змістом статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (пункт 1 частина перша стаття 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Статтею 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі частиною першою статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до частин першої-п'ятої статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

У ході судового розгляду справи з'ясовано, що позивач звернувся до відповідача саме з інформаційним запитом про надання публічної інформації.

Пункт 6 частини першої статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зобов'язує розпорядників інформації надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Згідно зі частиною першою статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У свою чергу, частиною четвертою статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що розпорядник публічної інформації зобов'язаний не пізніше п'яти робочих днів надати запитувачу достовірну, точну та повну інформацію.

При цьому, єдиною підставою, яка допускає продовження строку розгляду інформаційного запиту, - є її великий обсяг або пошук запитуваної інформації серед значної кількості даних.

Досліджуючи відповідь відповідача від 29.06.2016 № 127, суд констатує, що остання не містить жодного посилання на обставини, які б слугували підставою для продовження строку розгляду інформаційного запиту позивача.

При цьому, незрозумілим є посилання відповідача на статтю 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки указана норма не передбачає продовження строку розгляду інформаційного запиту.

Указані обставини свідчать на користь висновку про відсутність у відповідача правових підстав для продовження розгляду інформаційного запиту позивача від 17.06.2017 та підтверджують порушення розпорядником публічної інформації положень статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

З огляду на що, суд дійшов висновку про протиправність дій Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради щодо продовження строку розгляду інформаційного запиту позивача від 17.06.2017 до 20 робочих днів.

Згідно із частиною першою статті 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації", рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запитувач має право оскаржити ненадання відповіді на запит на інформацію.

У ході судового розгляду справи з'ясовано, що відповідачем станом на день розгляду даної адміністративної справи не надано відповіді на інформаційний запит ОСОБА_2 від 17.06.2017. Відповідачем на спростування даних обставин не надано жодних доказів.

Зважаючи на те, що відповідачем не надано відповіді на інформаційний запит позивача, суд визнає протиправною бездіяльність Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради щодо ненадання інформації на інформаційний запит позивача від 17.06.2017 та зобов'язує відповідача надати інформацію на інформаційний запит ОСОБА_2

Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про доступ до публічної інформації", особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин другої, третьої статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, немайнових витрат, які зазнав позивач.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3 вказаної постанови).

В обґрунтування позовної вимоги про стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що відповідач позбавив його гарантованого Конституцією України права на доступ до інформації. Незаконні дії відповідача призвели до моральних страждань, втрати позивачем нормальних життєвих зв'язків, він втратив душевний спокій, періодично перебуває у роздратованому стані. Незаконні дії відповідача призвели до необхідності вжиття додаткових заходів для отримання потрібної йому інформації, витрачання особистого часу. Необхідність поновлювати порушене право, зокрема і в судовому порядку, спричиняє додаткові моральні страждання та вимагає від позивача додаткових зусиль. Крім того, не маючи профільної юридичної освіти, а також достатніх коштів на отримання платних юридичних послуг, позивач вимушений був витрачати час на самостійне вивчення законодавства. Всі зазначені моральні страждання негативно позначаються на стані здоров'я позивача.

Доводи позивача, викладені у позовній заяві підтверджені показами свідка - ОСОБА_3, який пояснив, що відповідач на кожне звернення позивача не надає відповіді. Протиправні дії відповідача зумовлюють звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав. Зазначені обставини негативно впливає на здоров'я ОСОБА_2. Крім того, пояснив, що протиправні дії відповідача унеможливлюють своєчасне призначення позивачеві пенсії.

Також, матеріалами справи підтверджено, що позивач дійсно звертався до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправними дій відповідача в частині надання недостовірної інформації на його інформаційний запит, і постановою суду від 17.03.2016 по справі № 806/191/16, його позов було задоволено (а.с. 15-18).

З огляду на встановлені обставини, суд погоджується з доводами позивача про те, що діями відповідача йому було заподіяно моральних страждань.

З урахуванням засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає достатньою для відшкодування моральної шкоди суми в розмірі 5000,00 грн.

За змістом частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У Рішенні від 30.06.2009 N 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

З метою своєчасного забезпечення захисту та охорони прав і свобод позивача, суд вважає доцільним зобов'язати Житомирську обласну комунальну спеціалізовану аварійно-рятувальну служби Житомирської обласної ради у місячний строк з дня набрання постановою законної сили подати до Житомирського окружного адміністративного суду письмовий звіт про виконання постанови.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради щодо продовження строку розгляду інформаційного запиту ОСОБА_2 від 17.06.2017 до 20 робочих днів.

Визнати протиправною бездіяльність Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради щодо ненадання інформації на інформаційний запит ОСОБА_2 від 17.06.2017.

Зобов'язати Житомирську обласну комунальну спеціалізовану аварійно-рятувальну служби Житомирської обласної ради надати інформацію на інформаційний запит ОСОБА_2 від 17.06.2017.

Стягнути з Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради на користь ОСОБА_2 5000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Зобов'язати Житомирську обласну комунальну спеціалізовану аварійно-рятувальну служби Житомирської обласної ради у місячний строк з дня набрання постановою законної сили подати до Житомирського окружного адміністративного суду письмовий звіт про виконання постанови.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 08 вересня 2017 р.