Справа № 336/3506/17
Суддя: Дацюк О. І.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/336/341/2017
№ 336/3506/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Брагіній І.В.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 УПП в м. Запоріжжя Захарової Оксани Юріївни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 УПП в м. Запоріжжя Захарової О.Ю., вказавши, що постановою від 19.06.2017 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП за те, що він при зміні напрямку руху не вмикав покажчик повороту потрібного напрямку. Посилаючись, що поліцейський його не зупиняв, не відбирав пояснення, не пропонував ознайомитись з постановою, а фактично відсутні докази скоєння ним правопорушення, постанову про притягнення його до відповідальності винесено безпосередньо на місці вчиненні правопорушення, просив скасувати постанову від 19.06.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП.

В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягав, вказавши, що 19.06.2017 року він керував маршрутним таксі та при початку руху від зупинки громадського транспорту не увімкнув покажчик повороту, оскільки рахував гроші та надавав решту пасажирам. Поліцейських просив обмежитись попередженням.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлена в установленому порядку, клопотання про відкладення розгляду справи залишено судом без задоволення, оскільки перебування поліцейського Захарової О.Ю. у відпустці очевидно не є перешкодою для явки до суду, оскільки будь-яких документів на підтвердження того, що відповідач перебуває поза межами м. Запоріжжя суду не надано.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено таке.

Постановою від 19.06.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Як зазначено у постанові від 19.06.2017 року ОСОБА_1 19.06.2017 року о 22.00 годині по пр. Соборному біля будинку №55 у м. Запоріжжя перед зупинкою та перед початком руху не подав покажчиком повороту відповідного сигналу, порушивши п. 9.2 ПДР України.

Також судом досліджувався відеозапис, наданий відповідачем, на якому можна побачити, що після зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 факт скоєння правопорушення не заперечував, вказував, що покажчик поворот не вмикав, бо рахував гроші та надавав решту. Посилання ОСОБА_1 на те, що йому не пропонували надати пояснення, спростовані відеозаписом, на якому можна побачити, що ОСОБА_1 надав пояснення з приводу порушення, а чекати доки постанова буде виписана відмовився, погодившись із тим, що копію постанови йому буде направлено поштою.

Вирішуючи позов, суд виходить з такого.

Стаття 122 ч. 2 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 9.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі по тексту ПДР), визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

а) перед початком руху і зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Фактично з пояснень позивача під час спілкування з поліцейськими та в судовому засіданні вбачається, що він не заперечував того, що дійсно не увімкнув сигнал повороту коли зупинявся на зупинці громадського транспорту та від'їжджав від неї.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він був зайнятий рахуванням грошей та видачею решти пасажирам судом розцінюється лише як грубе ігнорування ним ПДР України та нерозуміння ним як водієм відповідальності за життя та здоров'я пасажирів,адже замість того щоб слідкувати за дорогою та дотримуватись ПДР України він свою увагу зосередив на зовсім іншій справі.

Стаття 11 КАС України в якості одного з принципів адміністративного судочинства вказує диспозитивність та змагальність сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Стаття 71 КАС України обов'язок доказування обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, покладає на сторону, яка на такі обставини посилається. При цьому обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій або рішень не скасовує і передбаченого ст. 69, 71 КАС України обов'язку позивача доказувати обставини, на яких ґрунтуються його доводи.

Фактично заперечення позивача зводились до того, що його можна було не притягувати до адміністративної відповідальності, а лише обмежитись попередженням, що на переконання суду, не є підставою для визнання протиправною та скасування винесеної інспектором постанови.

При цьому до повноважень суду при розгляді позовної заяви не входить вирішення питань щодо справедливості та належності визначеного правопорушнику працівником поліції стягнення, оскільки це є компетенцією працівника поліції, натомість як суд лише оцінює чи була постанова законною, чи дотримано при винесенні її встановленої процедури та чи не порушені права особи, яка притягується до відповідальності, тією мірою, яка б істотно обмежувала його можливості в доведенні своєї позиції щодо правомірності своїх дій.

Оцінюючи пояснення позивача у сукупності з іншими дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що суттєвих порушень при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем допущено не було, тож підстави для визнання протиправною та скасування постанови відсутні.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що інспектором патрульної поліції порушень при винесенні постанови, які б могли свідчити про її незаконність та були б безумовною підставою для скасування постанови, не було допущено, постанова винесена правомірно, стягнення призначене в межах санкції статті, а доводи позивача носять формальний характер та жодним чином не підтверджені.

Враховуючи, що при зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 судовий збір не сплачував, суд вважає за потрібне стягнути судовий збір з нього зараз, оскільки Законом України «Про судовий збір», який є спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає випадки, розмір та порядок сплати судового збору, та, відповідно, має пріоритетність перед нормами інших нормативно-правових актів загального характеру, пільг для позивачів у разі оскарження ними постанов у справах про адміністративне правопорушення не визначено, а ст. 288 КУпАП вказано, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита, що очевидно не є тотожним судовому збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 160-163, 171-2, 185, 186 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 УПП в м. Запоріжжя Захарової Оксани Юріївни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити у повному обсягу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації України в сумі 320 (триста двадцять) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Постанова складена у повному обсязі 04 вересня 2017 року Суддя ______________ О.І. Дацюк

29.08.17