Справа № 808/1121/17
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗУПИНЕННЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

29 серпня 2017 року Справа № 808/1121/17
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Матяш О.В., за участю секретаря Новікової Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя заяву представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про зупинення провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції про визнання дій неправомірними, скасування наказу про призначення службового розслідування та спонукання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (надалі - Департамент) заявлено клопотання про зупинення, де він просить зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі №335/4120/17 (кримінальне провадження №0005773 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України), яка перебуває у провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. В обґрунтування зазначає, що підставою для початку вищенаведеного кримінального провадження стали ті самі події, які були підставою для призначення службового розслідування, наказ Департаменту патрульної поліції №4852 від 19.12.2016, що оскаржується позивачем. Тому дана обставина унеможливлює розгляд Запорізьким окружним адміністративним судом даної справи.

Представник Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції (надалі - Управління) в судовому засіданні підтримує клопотання.

Представник позивача в судовому засіданні проти клопотання заперечує з підстав необґрунтованості та відсутності пов'язаності між вищенаведеною і даною справами.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши зміст заяви представника Департаменту та наявні у справі докази, вважає заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Зупинення провадження в справі спрямоване на те, щоб обставини, що об'єктивно перешкоджають здійсненню адміністративного судочинства у певній справі і мають об'єктивний характер, не вважалися такими, що тягнуть за собою порушення строків розгляду справи, встановлених КАС України. У суді першої інстанції провадження у справі може бути зупинено на будь-якому етапі від моменту відкриття провадження у справі до ухвалення судового рішення.

При вирішенні питання необхідності зупинення провадження у тій чи іншій справі суд повинен насамперед з'ясувати, чи можна, не перериваючи судового розгляду, у кожному конкретному випадку встановити істину у справі. Оскільки тривалість провадження у справі встановлюється з моменту відкриття провадження і до моменту закінчення розгляду справи (постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України №14 від 29.09.2016 «Про узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції глав 1-4 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду та вирішення адміністративних справ»).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.156 КАС України, суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Отже, вирішенню питання про зупинення провадження у справі на підставі цього пункту наведеної норми КАС України передує встановлення наявності обставин, що унеможливлюють розгляд даної справи до розгляду іншої справи. Такими обставинами може бути, наприклад, пов'язаність предмету позову в даній справі та обставин, які будуть досліджені судом в іншій справі. Такі обставини у разі їх дослідження в межах іншої справи та відображення висновків суду щодо них із набранням рішенням законної сили стануть преюдиційними обставинами, тобто такими, що не потребують доказування та звільняють особу, яка на них посилається, від доказування.

Частиною четвертою статті 72 КАС України передбачено, що вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Диспозиція наведеної правової норми прямо вказує на те, що обов'язковими для суду, який розглядає справу, є вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок. Разом із тим розглядувана норма встановлює межі обов'язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу. Така обов'язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову. Отже, обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Водночас правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов'язковою для адміністративного суду. Це стосується також і правової кваліфікації, наведеної у чинних рішеннях судів в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі. Відповідно висновки інших судів щодо правомірності чи протиправності дій особи, поведінка якої є предметом розгляду в адміністративній справі, не є обов'язковими для адміністративного суду, який таку справу розглядає. Висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

Зазначена позиція висловлена в листі Вищого адміністративного суду України «Щодо застосування статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України» № 2379/12/13-12 від 14.11.2012. Також ВАСУ в цьому листі звернув увагу судів на те, що норма частини четвертої статті 72 КАС України поширюється лише на особу, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову. Тому обов'язковими є лише обставини щодо безпосередньо цієї особи (засудженого (виправданого) або притягнутого (не притягнутого) до адміністративної відповідальності), а не щодо інших осіб. Як приклад ВАСУ навів такі обставини: «не можна вважати обов'язковими обставини щодо діяння фізичної особи, встановлені під час розгляду справи про її адміністративний проступок, при оцінці правомірності поведінки юридичної особи, працівником (представником) якої була ця фізична особа, якщо йдеться про відповідальність за порушення юридичною особою законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами».

Так, предметом розгляду в даній адміністративній справі є правомірність дій/бездіяльності відповідачів щодо призначення та проведення службової розслідування обставин, які мали місце 07.10.2016. Тобто, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень, вчинених або допущеної при виконанні владних, управлінських функцій.

Водночас, як слідує із клопотання представника Департаменту, означене вище кримінальне провадження порушено у відношенні колишнього працівника Управління ОСОБА_2 за ознаками ч. 1 ст. 126 КК України. Тобто, в даному випадку відсутній зв'язок між предметом розгляду в даній справі та вищенаведеним кримінальним провадженням, у зв'язку із чим суд не вбачає підстав для задоволення заяви та, як наслідок, зупинення провадження у справі. Згідно з ч. 4 ст. 156 КАС України, про зупинення провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про зупинення провадження у справі може бути оскаржена. Отже, наведеною нормою КАС України передбачено можливість оскарження ухвали суду про зупинення провадження у справі, водночас, КАС України не передбачено можливості оскарження ухвали суду, прийнятої за наслідками розгляду питання про зупинення провадження у справі, у разі відмови у задоволенні відповідного клопотання про зупинення провадження у справі.

Керуючись ст. 156 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про зупинення провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Матяш