Справа № 823/1270/17
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 вересня 2017 року справа № 823/1270/17

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Потенко А.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Корнієнкко О.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення,

встановив:

17 серпня 2017 року до суду з позовною заявою звернулось Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, в якій просить:

1) визнати протиправним та скасувати наказ начальника УМВС України в Черкаській області №670 від 03.04.2015 про звільнення підполковника міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;

2) поновити підполковника міліції ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ;

3) стягнути з УМВС України в Черкаській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

04.09.2017 представником відповідача суду надано клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову, яке мотивоване тим, що позивачем пропущено строк на звернення до суду передбачений ст. 99 КАС України.

У судовому засіданні представник відповідача вказане клопотання підтримала та просила його задовольнити.

У судовому засіданні позивач проти задоволення вказаного клопотання заперечив.

Розглянувши клопотання представника відповідача, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши інші докази, які є у справі, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 про порушення своїх прав дізнався 03.04.2015, в день коли прийняті оскаржувані накази, оскільки працівниками УКЗ УМВС України у Черкаській області було надіслано повідомлення про його звільнення та необхідність прибуття до УКЗ УМВС України в Черкаській області для отримання особистих документів.

Таким чином, на думку представника відповідача ОСОБА_1 пропустив встановлений законом строк звернення до суду.

Проте, суд зауважує, що згідно з ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично й не має абсолютного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Мушта проти України» зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби

У рішенні ЄСПЛ у справі «Плахтєєв та Плахтєєва Проти України» зазначено, що пункт 1 статті 6 Ковенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності. Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, суд має з'ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (рішення ЄСПЛ у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року).

Згідно ч.1 ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Так, представником відповідача не доведено, що позивачу надсилалося повідомлення про його звільнення та необхідність прибуття до УКЗ УМВС України в Черкаській області для отримання особистих документів та факт отримання позивачем даного повідомлення.

Підсумовуючи вищезазначене, враховуючи відсутність доказів отримання позивачем оскаржуваних наказів та роль адміністративного суду, виходячи з завдання адміністративного судочинства щодо захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд клопотання представника відповідача не обґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 100, 165 КАС України суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали в порядку і строки, встановлені ст.ст.185-187 КАС України.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст ухвали виготовлено 05.09.2017