Справа № 826/6670/17
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6670/17 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

Іменем України

05 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М. Губської О.А.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2017 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з винесеним рішенням позивач - Головне управління Державної фіскальної служби України у м. Києві, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч. 3 ст. 183-3 КАС України подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

У відповідності до п.п. 94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України підставою для застосування арешту майна є відмова платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Пунктом 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України встановлено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Отже, підставою, яка зумовлює звернення податкового органу до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків є прийняття керівником податкового органу рішення про накладення арешту на майно.

З матеріалів справи вбачається, що рішення про застосування адміністративного арешту майна фізичної особи-піприємця ОСОБА_2 прийняте 19 травня 2017 року о 11 год. 15 хв.

В силу вимог ч. 11 ст. 183-3 КАС України, на обчислення строків, установлених цією статтею, не поширюються правила ст. 103 цього Кодексу. Строки, встановлені цією статтею, обчислюються годинами і закінчуються із закінченням години, на яку припадає таке закінчення. Строки, визначені цим підпунктом, не включають добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Враховуючи, що 20 та 21 травня 217 року є вихідними днями, то останнім днем, коли подання повинно бути подано до суду є 22 травня 2017 року до 11 год. 15 хв.

Разом з тим, з пояснень представника Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві, наданих під час засідання суду апеляційної інстанції, вбачається, що подання було подано до суду з дотриманням вимог ч. 11 ст. 183-3 КАС України, але у зв'язку з завантаженістю працівників канцелярії було зареєстровано на декілька годин пізніше встановленого законом строку.

Надаючи правову оцінку доводам представника апелянта та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Положенням ч. 4 ст. 6 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Водночас, питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що ст. 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В рішенні від 27 червня 2000 року у справі «Ілхан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

Крім того, у рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, виходячи з наданих під час судового засідання пояснень представника апелянта, норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, колегія суддів вважає, апеляційну скаргу обґрунтованою.

Відповідно до ст.ст. 199 ч. 1 п. 3, 204 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2017 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Губської О.А.

Повний текст ухвали виготовлено 11 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Ганечко О.М.

Губська О.А.