Справа № 802/3961/15-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 серпня 2017 р. Справа № 802/3961/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

Суддів: Альчука Максима Петровича

Чернюк Алли Юріївни

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідачів: Македонського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування наказів

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що в органах Державної податкової служби працювала з 1995 року. За період проходження служби в органах податкової служби наказом ДПС України від 21 лютого 2012 року №393-0 ОСОБА_4 було призначено на посаду заступника голови державної податкової служби у Вінницькій області.

В подальшому, Міністерство доходів і зборів України наказом №1684-0 від 10 червня 2014 року позивачку, у зв'язку із реорганізацією ДПС у Вінницькій області шляхом приєднання до Головного управління Міндоходів у Вінницькій області, призначено на посаду заступника начальника Головного управління Міністерства доходів і зборів у Вінницькій області в порядку переведення.

Постановою КМУ від 21.05.2014 року № 160 «Про утворення Державної фіскальної служби» постановлено утворити Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якої спрямовується та координується КМУ, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення. Також, 06 серпня 2014 року постановою КМУ №311 було вирішено реорганізувати територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів ДФС. В зв'язку із чим, 19.11.2014 р. ОСОБА_4 звернулась із заявою до голови ДФС України голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України про переведення її на посаду заступника начальника ГУ ДФС у Вінницькій області, звільнивши з посади заступника начальника ГУ Міндоходів у Вінницькій області на підставі реорганізації територіальних органів Міністерства доходів і зборів.

В подальшому, 26.10.2015 наказом Міністерства доходів і зборів України №979-0 з підстав визначених Законом України «Про очищення влади» ОСОБА_4 звільнено з посади заступника начальника головного управління Міндоходів у Вінницькій області. Також, наказом №260-О від 27.10.2015 р. Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області оголошено наказ №979-о "Про звільнення ОСОБА_4." та зобов'язано виплатити грошову компенсацію.

Позивач посилається на те, що п 8 ч. 1 ст.3 Закону України "Про очищення влади" критерії здійснення очищення влади застосовуються до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Позивач вважає наказ Міністерства доходів і Зборів України №979-0 від 26.10.2015 та наказ Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області №260-О від 27.10.2015 протиправними, та такими, що підлягають скасуванню.

За наведених обставин, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог за вх. №14856 ОСОБА_4 просить:

- визнати протиправними та скасувати наказ Міністерства доходів і Зборів України №979-0 від 26.10.2015 та наказ Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області №260-О від 27.10.2015;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України (правонаступника Міністерства доходів і зборів України) поновити ОСОБА_4 на посаді заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила адміністративний позов задовольнити.

Крім мотивів адміністративного позову представник позивача зазначила, що позивач в зв'язку із постійними реорганізаціями органів податкової служби та судовими тяганинами на посаді була поновлена лише за рішенням суду в червні 2014, проте фактично своїх повноважень не виконувала. Разом з тим, особливу увагу звертала, що позивача звільнено під час перебування її у відпустці в зв'язку з вагітністю та пологами, що суперечить положенням КЗпП України.

Разом з тим, покликаючись на звіт про результати проведення перевірки щодо виконання Державною фіскальною службою України норм Закону України "Про очищення влади", п.6 витягу з протоколу №116 засідання Кабінету Міністрів України від 21.10.2015, представник вказує, що перевірка щодо позивача не була проведена в установлений спосіб. А правові підстави припинення трудових відносин у відповідності до Закону України "Про очищення влади", на думку представника позивача, відносно позивача відсутні.

Представник відповідачів щодо заявлених позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав, що викладенні в запереченнях проти адміністративного позову.

Суду пояснив, що ОСОБА_4 у період з лютого 2012 по жовтень 2015 року обіймала посаду заступника керівника територіального органу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику в областях, а тому належить до переліку осіб, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрації) та, відповідно, застосовуються заборони на обіймання певних посад згідно положень Закону України "Про очищення влади". Враховуючи викладене, вважає, що, приймаючи оскаржувані накази, відповідач діяв згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А тому, на його думку, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Колегія суддів заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Як слідує із матеріалів справи, в січні 2009 року ОСОБА_4 була призначена на посаду заступника начальника управління податкового контролю юридичних осіб - начальника відділу супроводження податкового аудиту великих платників податків Державної податкової адміністрації у Вінницькій області.

Наказом Державної податкової адміністрації у Вінницькій області №308-о від 22.09.2010 року «Про попередження працівників про наступне вивільнення», у зв'язку із зміною штатного розпису ДПА у Вінницькій області, затвердженого заступником Голови ДПА України ОСОБА_5 14.09.2010 року, а саме: виведення із відділу перевірок підприємств стратегічних галузей економіки посаду заступника начальника управління податкового контролю юридичних осіб - начальника відділу перевірок підприємств стратегічних галузей економіки та введенням посади начальника відділу перевірок підприємств стратегічних галузей економіки; виведенням посади начальника відділу контролю за суб'єктами господарювання, що здійснюють розрахунки у готівковій формі та введенням у відділ контролю за суб'єктами господарювання, що здійснюють розрахунки у готівковій формі посаду заступника начальника управління податкового контролю юридичних осіб - начальника відділу контролю за суб'єктами господарювання, що здійснюють розрахунки у готівковій формі, вирішено заступника начальника управління податкового контролю юридичних осіб начальника відділу перевірок підприємств стратегічних галузей економіки - ОСОБА_4, попередити про наступне вивільнення з роботи з 22.11.2010 року, в зв'язку із зміною штатного розпису та зміною істотних умов праці, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Додатком до наказу №308-о від 22.09.2010 року є попередження про наступне вивільнення ОСОБА_4 з посади заступника начальника управління податкового контролю юридичних осіб - начальника відділу перевірок підприємств стратегічних галузей економіки.

В подальшому, позивач не погоджуючись із таким наказом про попередження про її вивільнення оскаржила його до суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.12.2010, залишеною в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.02.2011 року по справі №2-а-4122/10/0270, наказ Державної податкової адміністрації у Вінницькій області №308-о від 22.09.2010 року «Про попередження працівників про наступне вивільнення» визнано незаконним та скасовано.

Наказом Державної податкової служби України від 21.02.2012 року за №393-0 ОСОБА_4 було призначено на посаду заступника голови Державної податкової служби у Вінницькій області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» передбачена реорганізація шляхом приєднання до відповідних територіальних органів Міністерства доходів і зборів територіальних органів Державної податкової служби та Державної митної служби.

На виконання вищевказаної постанови, 26.04.2013 року ДПС України видано наказ №11, яким утворено комісії з проведення реорганізації державних податкових служб в окремих областях, м.м. Києві та Севастополі, Окружної державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків ДПС, керівниками яких призначено посадових осіб згідно додатку.

Наказом голови Комісії з проведення реорганізації ДПС України №13 від 30.04.2013 року «Про внесення змін до наказу ДПС України від 26.04.2013 р. №11» головою комісії з проведення реорганізації ДПС у Вінницькій області призначено заступника голови ДПС у Вінницькій області ОСОБА_4

В.о. начальника ГУ Міндоходів у Вінницькій області Ліщенко В.В. направлено Міністру доходів і зборів України Клименку О.В. подання №9750/8/04-00-36 від 25.10.2013 року про призначення в порядку переведення на посаду заступника начальника Головного управління Міндоходів у Вінницькій області ОСОБА_4

26.11.2013 на засіданні кадрової комісії з кандидатами на керівні посади номенклатури Міністерства доходів і зборів України вирішено ОСОБА_4 вважати такою, що не пройшла співбесіду з членами кадрової комісії та керівниками структурних підрозділів Міндоходів.

Згідно повідомлення Державного реєстратора Вінницького міського управління юстиції вих. № 06.04-19/247 24 грудня 2013 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис № 2009999 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ДПС у Вінницькій області.

В зв'язку із тим, що ОСОБА_4 всупереч положенням КЗпП України, не було повідомлено про наступне вивільнення та не запропоновано або не переведено до новоствореного територіального органу Міністерства доходів та зборів України, остання звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Вінницького окружного адміністратвиного суду від 26 лютого 2014 року, залишеною в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 по справі №802/172/14-а, визнано протиправною бездіяльність Міністерства доходів і зборів України та Головного управління Міндоходів у Вінницькій області щодо не переведення ОСОБА_4 на посаду заступника начальника Головного управління Міндоходів у Вінницькій області або іншу рівнозначну посаду. Зобов'язано Міністерство доходів і зборів України та Головне управління Міндоходів у Вінницькій області перевести ОСОБА_4 на посаду заступника начальника ГУ Міндоходів у Вінницькій області або іншу рівнозначну посаду в ГУ Міндоходів у Вінницькій області.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України №160 від 21 травня 2014 р. «Про утворення Державної фіскальної служби» постановлено утворити Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.

Також, постановою Кабінету Міністрів України №311 від 06 серпня 2014 року постановлено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби та реорганізувати територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної Фіскальної служби.

19.11.2014 року у зв'язку з реорганізацією ГУ Міндоходів у Вінницькій області ОСОБА_4 подалу заяву про переведення до органів Державної фіскальної служби та заяву до Начальника головного управління ДФС у Вінницькій області, Голови Державної фіскальної служби про проведення відносно неї люстраційної перевірки у відповідності до Закону України «Про очищення влади».

Наказом Міністерства доходів і зборів України №979-0 від 26.10.2015 на підставі пункту 7-2 частини першої ст.36 КЗпП України, Закону України «Про очищення влади», звіту про результати проведення перевірки щодо виконання Державною фіскальною службою України норм Закону України «Про очищення влади» від 21.10.2015, пункту 6 витягу з протоколу № 116 засідання Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року, ОСОБА_4 звільнено з посади заступника начальника головного управління Міндоходів у Вінницькій області.

Наказом №260-О від 27.10.2015 Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області оголошено наказ №979-о "Про звільнення ОСОБА_4." та зобов'язано виплатити грошову компенсацію ОСОБА_4

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначені положеннями Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 за №1682-VІІ, який набув чинності з 16.10.2014

Згідно ст. 1 Закону, очищення влади (люстрація)- це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі -посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

На підставі ч.3 ст.1 Закону України "Про очищення влади" протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 3 Закону заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади" впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб: звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів; інформує Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад та надає відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", у порядку та строки, визначені цим Законом.

Частинами 1, 2 ст. 4 Закону визначено, що особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

Заява подається не пізніше ніж на десятий день з дня початку проведення перевірки у відповідному органі, на підприємстві згідно з планом проведення перевірок, затвердження якого передбачено пунктом 3 частини другої статті 5 цього Закону.

Організація проведення перевірки осіб (крім суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка.(ч.4 с. 5 Закону)

Відповідно до ч. 11, 15 ст. 5 Закону орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Усі матеріали перевірки, які надійшли до керівника органу, передбаченого частиною четвертою цієї статті, додаються до особової справи особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Як свідчить із матеріалів справи, сформовано Звіт про результати проведення перевірки щодо виконання Державною фіскальною службою України норм Закону України "Про очищення влади".

Звітом внесено пропозиції Голові ДФС України, зокрема, на виконання норм Закону та на підставі ч. 7-2 частини 1 ст. 36 КЗпП України невідкладно вжити заходів щодо звільнення з посад осіб, до яких застосовується заборона, передбачена ч. 3 ст.1 Закону, на основі критеріїв, визначених ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону, в тому числі посадових осіб, які наведені в додатках 4 та 5 та проінформавти Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад, а саме надати відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб - сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади". Такі особи згідно з вимогами Закону повинні бути звільнені виключно на підставі п. 7-2 частини першої ст. 36 КЗпП України, оскільки Закон є спеціальним, звільнення вказаних осіб з інших визначених КЗпП України підстав не передбачено.

Так, згідно додатку 5 перелік осіб територіальних органів ДФС України до яких не було застосовано заборону передбачену ч. 3 ст. 1 Закону, до вищезазначено звіту, у вказаному звіті відмічено, що ОСОБА_4 у відповідності до критерій ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону у період з 02.2012 по 06.2014 року перебувала на посаді заступника Голови ДПС у Вінницькій області.

В своїх поясненнях позивач посилається зокрема на те, що згідно положень Закону України "Про очищення влади" вона обіймала посаду заступника керівника територіального органу, а не центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує митну політику в областях, а тому застосування до неї п. 8 ч. 1 ст. 3 Закону є безпідставнив.

Суд, оцінюючи вказані доводи позивача, виходить з того, що відповідно до пункту 8 частини 1 ст.З Закону, заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року: керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до пункту 4 ч. 2. ст.3 Закону, заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням, тобто посади керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах у місті Києві.

Позивач, як вже зазначалося вище, у період з 21.02.2012 року по 26.10.2015 року, тобто більше одного року сукупно, обіймала посаду заступника керівника територіального органу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику в областях.

Відповідно до ч. 3 ст.1 Закону, протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви першою статті 4 цього Закону.

Зокрема, позивач не заперечувала, що у період з 02.2012 по 06.2014 року перебувала на посаді заступника Голови ДПС у Вінницькій області, однак, вказує на те, що свої повноваження, як заступника не виконувала.

Суд критично оцінює вказані посилання позивача, в зв'язку із тим, що сам факт перебування на службі дає змогу визначити наявність трудової діяльності особи, не торкаючись особливостей діяльності та виконання повноважень.

Також, посилання позивача на те, що наказом №979-о від 26.10.2015 року її було звільнено саме у період перебування у відпустці по вагітності та пологах, а тому згідно положень КЗпП звільнення особи є протиправним та суперечить положеннями чинного законодавства.

Оцініючи пояснення позивача суд звертає увагу на те, що положеннями статті 4 «Прикінцевих та перехідних положень» Законом України «Про очищення влади» внесено зміни до статті 36 Кодексу законів про працю України, а саме частину першу доповнено пунктом 7-2 , що з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади»; частину другу доповнити словами «а у випадку, передбаченому пунктом 7-2, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України «Про очищення влади».

А тому, звільнення з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», як в розумінні КЗпП України, за своєю правовою природою не є звільненням з ініціативи власника, а є окремим видом припинення трудових відносин, передбачених спеціальним законом.

Вказана позиція також безпосередньо висвітлена в постанові Верховного Суду України від 05.03.2012 року № 21-42а12 трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі. З викладеним перекликається і норма пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону, де вказано, що Закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить Закону.

За таких обставин, доводи позивача про порушення відповідачем вимог ст.40 КЗпП України, є безпідставними та до уваги судом не беруться, оскільки ст. 36 Кодексу передбачені різні підстави припинення трудового договору, зокрема, з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (п.7-2 ч. 1 ст.36), а тому на спірні правовідносини не поширюються обмеження щодо звільнення особи в період знаходження у відпустці у зв'язку із вагітностю та пологами.

Як уже встановлено судом, ОСОБА_4 звільнено відповідно до пункту 7-2 частини першої ст.36 КЗпП України, Закон України «Про очищення влади», звіту про результати проведення перевірки щодо виконання Державною фіскальною службою України норм Закону України «Про очищення влади» від 21.10.2015, пункту 6 витягу з протоколу № 116 засідання Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року.

Варто зазначити, що норми Закону України "Про очищення влади" є спеціальними по відношенню до інших нормативно-правових актів, мають імперативний характер та підлягають безумовному виконанню уповноваженими органами та їх посадовими особами у визначений Законом України "Про очищення влади" строк. Вказаним Законом не встановлено жодних застережень чи виключень стосовно звільнення осіб, які підпадають під критерії, передбачені ч.1 ст. 3 Закону України "Про очищення влади", відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади".

Даний Закон не передбачає вимог щодо обов'язку встановлення будь-яких обставин чи фактів стосовно таких осіб для вирішення питання про їх звільнення на підставі п.7-2 ст.36 КЗпП України.

Висновок про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 ґрунтується на результатах проведеної перевірки спільною робочою групою з представників Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України, Національного агентства України з питань державної служби та Секретаріату Кабінету Міністрів України щодо виконання Державною фіскальною службою України норм Закону України "Про очищення влади", за підсумками якої складений Звіт від 20.10.2015р.

В ході перевірки роботи ДФС України робочою групою опрацьовано матеріали особових справ та виявлено порушення щодо незастосування заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону до 39 осіб, на яких поширюються визначені Законом критерії, що становлять 15,35% від загальної кількості працюючих керівників в територіальних органах ДФС України, серед яких під номером 8 вказано ОСОБА_4 (арк. 20 Звіту).

Як слідує з висновку, посада позивача відповідає визначеному у ст.3 Закону України "Про очищення влади" поняттю "заступника керівника територіального (регіонального) органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику", а до ОСОБА_4 застосовуються заборони, передбачені ч. 3 ст. 1 Закону.

У Звіті спільна робоча група запропонувала голові ДФС України: невідкладно вжити заходів щодо звільнення з посад осіб, до яких застосовується заборона, передбачена частиною третьою статті 1 Закону на основі критеріїв, визначених частинами першою та другою статті 3 Закону, в тому числі посадових осіб, які наведені в додатках 4 та 5, та поінформувати Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад, а саме надати відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади".

Такі особи згідно з вимогами Закону повинні бути звільнені виключно на підставі пункту 7 прим. 2 частини першої статті 36 КЗпП України, оскільки Закон є спеціальним, звільнення вказаних осіб з інших визначених КЗпП України підстав не передбачено.

У витягу з протоколу №116 засідання Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року зазначено рішення по пункту 6 - інформацію Мінюсту про результати проведення перевірки стану виконання посадовими особами ДФС вимог Закону України "Про очищення влади" взяти до відома; Голові ДФС забезпечити виконання Закону України "Про очищення влади" в частині прийняття відповідних рішень щодо посадових осіб ДФС, до яких розповсюджуються заборони, визначені цим Законом, та за результатами в одноденний строк проінформувати Кабінет Міністрів.

За наведених вище обставин, суд не вбачає, підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_4 про скасування наказу Міністерства доходів і Зборів України №979-0 від 26.10.2015 та наказу Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області №260-О від 27.10.2015.

Не підлягає також задоволенню і друга позовна вимога, оскільки є похідною від першої, а тому суд відмовляє у задоволенні вимоги про зобов'язання Державну фіскальну службу України (правонаступника Міністерства доходів і зборів України) поновити ОСОБА_4 на посаді заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

За приписами ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини другої ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вимоги якої відповідачем не виконано.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла до висновку про необґрунтованість та невмотивованість позовних вимог, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволені адміністративного позову - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Дмитришена Руслана Миколаївна

Судді: Альчук Максим Петрович

Чернюк Алла Юріївна