Справа № 333/1856/17
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2017 року справа № 333/1856/17(2-а/333/112/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Чабаненко С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 24 травня 2017 року у справі №333/1856/17(2-а/333/112/17) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 вернулася до суду з позовом, якому просив визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя по відмові у призначенні йому пенсії за віком із застосуванням показника середньої зарплати в Україні за три календарні роки (2014, 2015, 206 рр.), що передують року звернення за призначенням пенсії у 2017 році та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком на загальних підставах з 06.03.2017 року відповідно до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників за три календарні роки (2014, 2015, 206 рр.), що передують року звернення.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду, Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. Апелянт зазначає, що позивачу призначена та виплачується пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із визначенням пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». Підстави для призначення пенсії за віком позивачу повторно законом не передбачені.

Розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження на підставі частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі досліджених письмових доказів, що наявні в матеріалах справи, ОСОБА_1 з 23.11.2009 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах у відповідності до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 06 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перехід на пенсію за віком у відповідності до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2014, 2015, 2016 рр. Листом від 17.03.2017 за №73/Я-9 відповідачем відмовлено у задоволенні заяви, оскільки позивач вже отримує пенсію за віком, проте здійснено перерахунок пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачу необхідно було призначити пенсію за віком, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести перерахунок пенсії позивачу з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач вперше за цим Законом звернувся до нього із заявою про нарахування пенсії.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пільги для дострокового виходу на пенсію за віком (Список №2) визначаються статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, а саме: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пенсію за віком позивачу призначено з 23.11.2009 року відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Закон № 1788-ХІІ) зі зниженням пенсійного віку, як працівнику, який працював на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці.

Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Тому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи те, що позивач скористалася своїм правом на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка, як і пенсія за віком розраховується за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідно до норм діючого законодавства у позивача виникло право на призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає помилковими застосування судом першої інстанції правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 31.03.2015 року у справі №21-612а14, оскільки вона стосувалася іншого виду пенсії, призначеного за Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстави для призначення пенсії за віком у відповідності до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення з такою заявою, відсутні.

Відповідно до статті 202 цього ж Кодексу підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржена постанова підлягає скасуванню, а у задоволенні позову має бути відмовлено з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А НО В И В:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - задовольнити.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 24 травня 2017 року у справі №333/1856/17(2-а/333/112/17) - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.В. Чабаненко