Справа № 401/1707/17
Суддя: Мельничик Ю. С.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

суддя
Справа № 401/1707/17 Провадження № 2-а/401/144/17

07 вересня 2017 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, в складі: головуючий суддя Мельничик Ю.С.

за участю: секретаря Пилипенко Т.Ю..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську в приміщенні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області справу в порядку письмового провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора дорожнього нагляду роти №3 батальйону УПП м. Кременчука Департаменту патрульної поліції Івко К.С., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції, про визнання дій незаконними, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, та закриття провадження в справі,-

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконними дії інспектора дорожнього нагляду роти №3 батальйону УПП м. Кременчука Івко К.С. щодо складання постанови про адміністративне правопорушення від 24 червня 2017 року, та про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення АР № 428155 від 24 червня 2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначив, що 24 червня 2017 року близько 06 години керуючи автомобілем НОМЕР_1, який належить його батькові ОСОБА_3, він був зупинений екіпажем патрульної поліції роти № З УПП у місті Кременчук. Інспектор звинуватив його у не виконанні вимоги ст. 121 КУпАП - «Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами», та запропонував ОСОБА_1 пред'явити поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Його доводи, що згідно з Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільняються від страхування ОСЦГІВ на території України водії, керуючі транспортним засобом інваліда в його присутності не були прийняті інспектором, хоча в автомобілі знаходився його батько ОСОБА_3 - інвалід війни. Також позивач зазначив, що розгляд справи на місці був проведений в порушення ст.268 КУпАП так, як йому не було надано часу для підготовки, звернення за правовою допомогою, подання заперечення на протокол та постанову та документів, які характеризують особу. Тому вважає, що постанова серії АР № 781646 від 05 лютого 2017 року про адміністративне правопорушення винесена з порушеннями його прав та чинного законодавства України, є необгрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

В судове засідання позивач не з'явився , подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судове засідання відповідач інспектор дорожнього нагляду роти №3 УПП м. Кременчука Івко К.С. не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечив та надав письмові заперечення в яких зазначив, що дійсно, 24.06.2017 року під час патрулювання в м. Кременчуці, рухаючись в патрульному автомобілі по проспекту Свободи, близько 06 год. 05 хв. був виявлений транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_2, водій якого керуючи транспортним засобом був непристебнутим ременем безпеки, що є порушенням п. 2.3 «в» ПДР України. Під час з'ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, водія було повідомлено про порушення Правил дорожнього руху, зокрема, що під час керування транспортним засобом водій не користувався ременем безпеки, водій надав пояснення: російською «Да я знаю, что ви видели», що зафіксовано на нагрудну відеокамеру. Під час перевірки документів водія, було встановлено, що у нього відсутній поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водій на місці розгляду справи не заперечував, що керував автомобілем без полісу. Водія ознайомлено зі статтею 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, роз'яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядок та строки оскарження постанови, порядок та строки сплати адміністративного штрафу. На місці розгляду справи водій клопотань не заявляв, письмових пояснень до постанови не надавав. Прийнявши до уваги пояснення позивача та факт вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП та за ч. 1 ст. 126 КУпАП, було прийнято правомірне рішення про накладення адміністративного стягнення на водія за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Пояснення водія викладені в адміністративному позові, про те, що поряд в автомобілі знаходився його батько, який є інвалідом війни, не заслуговують на увагу та спростовуються відеозаписом зафіксованим на нагрудну відеокамеру. Зважаючи, на те, що водій транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_2, у м. Кременчуці по проспекту Свободи, будучи непрестебнутим ременем безпеки та не мав при собі полісу обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «г» ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідно, інспектор роти №3 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенант поліції Івко К.С., не порушив процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень, мав право розглянути справу про адміністративне правопорушення та винести постанову АР № 428155 від 24.06.2017 року. Вимога позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню підлягати не може, оскільки вказане питання відповідно до ст. 222 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції, від імені якої була розглянута справа про адміністративне правопорушення. Ця справа не є адміністративною, а є справою про адміністративне правопорушення. Тому, враховуючи викладені обставини, відповідач просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, подав до суду письмові заперечення проти задоволення позову. Зазначив, що водій транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_1 керував автомобілем у м. Кременчуці по проспекту Свободи, будучи непрестебнутим ременем безпеки, та не мав при собі полісу обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Інспектор роти №3 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенант поліції Івко К.С., не порушив процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень, мав право розглянути справу про адміністративне правопорушення та винести постанову АР № 428155 від 24.06.2017 року. Позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Між іншим, незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування останнього судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом були дослідженні наявні в матеріалах справи наступні докази:

- копія постанови серії АР №428155 від 24.06.2017 р. про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої на позивача було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за адміністративне правопорушення передбачене за ч.1 ст.126 та ч.5 ст.121 КпАП України;

- відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенант поліції Івко К.С., про фіксацію адміністративного правопорушення вчиненим 24 червня 2017 року ОСОБА_1;

- копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT н.з. ВА 7090 АС, власником якого є ОСОБА_3;

- копія водійського посвідчення виданого ОСОБА_1;

- копія посвідчення з якої вбачаєтся, що власник автомобіля ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ групи;

- письмові заперечення відповідача та представника третьої особи, згідно яких він заперечує щодо задоволення позовних вимог, так як позивачем не надано жодного доказу на їх обґрунтування.

Дослідивши всі наявні докази у справі, з'ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень,суд дійшов такого висновку.

У судовому засіданні було встановлено, що 24 червня 2017 року близько 06 години в м. Кременчуці по проспекту Свободи, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_2, і не користувався ременем безпеки, та не мав при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Постановою інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенант поліції Івко К.С. серії АР №428155 від 24.06.2017 р. про накладення адміністративного стягнення, на водія ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за адміністративні правопорушення, передбачені за ч.1 ст.126 та ч.5 ст.121 КпАП України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому дії відповідача повинні бути визнані протиправними.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

Згідно з п.п. «в» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.п. «ґ» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст.ст. 245, 246, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За нормами КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази.

Відповідно до ст. 251 КУпАП: - Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Як вбачається з дослідженого судом відеозапису, здійсненого нагрудною камерою поліцейського, позивачем ОСОБА_1 дійсно вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 та ч.5 ст.121 КУпАП.

Доводи позивача про те, що він був пристебнутий ременем безпеки та відстібнув його для того щоб вийти з автомобіля після його зупинки працівниками поліції спростовані наданим відповідачем відеозаписом з якого видно, що водій ОСОБА_1 визнав, що керував автомобілем з не пристебнутим ременем безпеки.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Як вбачаєтся з копії посвідчення власника автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT н.з. ВА7090АС, ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ групи.

Доводи позивача про присутність в автомобілі власника транспортного засобу ОСОБА_3 спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенанта поліції Івко К.С., з якої видно, що в автомобілі, яким керував ОСОБА_1, пасажир ОСОБА_3 відсутній.

Крім цього, оскільки власник транспортного засобу, яким керував водій ОСОБА_1, - ОСОБА_3 є інвалідом 3 групи, тому положення ч.1 статті 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не можуть бути застосовані у даній справі до водія ОСОБА_1

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що до позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Виходячи зі змісту ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 69, ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, вбачається, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено належними доказами - відеозаписом порушення та постановою про адміністративне правопорушення від 24 червня 2017 року, які складено відповідачем відповідно до чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне правопорушення розглянута відповідачем у встановленому порядку провадження в справах про адміністративні правопорушення, посадовою особою, уповноваженою розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення на законних підставах. Відповідач довів правомірність винесеної ним постанови в справі про адміністративне правопорушення і оскаржувана постанова є обґрунтованою і законною. Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень доведена та підтверджується належними доказами. Отже, оскаржувана постанова законна і обґрунтована, є правомірною, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Питання щодо відшкодування судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 94 КАС України.

Позивач пред'явив до відповідача дві позовні вимоги немайнового характеру про визнання незаконними дій відповідача, та про визнання протиправною і скасування постанови відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно до ч.2 ст.87 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.3, ч. 2, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставки сплати судового збору, відповідно до яких позивач, фізична особа, при поданні до адміністративного суду позовної заяви з позовними вимогами немайнового характеру повинен сплатити 0,4 розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік», встановлено прожитковий мінімум працездатних осіб з 01 січня 2017 року, який сладає 1600 грн.

Під час зверення з позовом до суду, позивачем до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору у розмірі 640 грн. за вимогами немайнового характеру про визнання протиправними дій відповідача, який встановлено Законом України «Про судовий збір», а тому з позивача на користь держави слід стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 69, 71, 94, 158, 159, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. ст. 36, 41, 121, 122, 124,245, 246, 258, 280 КУпАП, ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора дорожнього нагляду роти №3 УПП м. Кременчука ДПП Івко К.С., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції, про визнання дій незаконними, про визнання постанови про адміністративне правопорушення протиправною її скасування та закриття провадження в справі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: підпис З оригіналом згідно

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Ю.С.Мельничик