Справа № 804/7924/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2017 р. Справа № 804/7924/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Державного підприємства "Кривбасшахтозакриття" про стягнення заборгованості, -
В обґрунтування позовних вимог Криворізькою північною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області зазначено, що внаслідок несплати у визначені законодавством строки грошових зобов'язань відповідач має податковий борг по земельному податку з юридичних осіб у сумі 934 224, 94 грн., проте зазначена заборгованість підприємством добровільно не погашається, у зв'язку з чим податковий борг Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» підлягає стягненню в примусовому порядку.
Відповідач подав письмову заяву, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі, підтвердивши наявність у підприємства заборгованості в сумі 934 224, 94 грн., а також просив відстрочити початок погашення заборгованості до квітня 2019 р. із наступною розстрочкою терміном на 12 місяців (з квітня 2019 р. по березень 2020 р. включно) шляхом здійснення Державним підприємством "Кривбасшахтозакриття" щомісячних платежів в розмірі 77 852, 08 грн.
У судове засідання призначене на 13.03.2017р. представник позивача не з'явився, проте надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив надати відстрочку та розстрочку. Проти подальшого розгляду справи в порядку письмового правадження не заперечував.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Підприємство перебуває на податковому обліку в Криворізькій північній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, як платник податків, зборів та обов'язкових платежів за неосновним місцем обліку від 04.03.2014р.
Згідно із наявною у матеріалах справи Довідкою про відкриті розрахункові рахунки в установах банків згідно облікових даних контролюючого органу станом на 04.11.2016р. у ДП «Кривбасшахтозакриття» обліковуються наступні відкриті розрахунокові рахунки (далі-р/р) у банківських установах:
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, заявлена Криворізькою північною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до стягнення у примусовому порядку податкова заборгованість відповідача у загальному розмірі 934 224, 94 грн. виникла внаслідок несплати товариством узгоджених грошових зобов'язань та нарахування пені внаслідок наступного.
У зв'язку з несплатою узгоджених грошових зобов'язань по земельному податку з юридичних осіб, контролюючим органом у відповідно до п.п.129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України нараховано ДП «Кривбасшахтозакриття» пеню у загальному розмірі 35 723, 84 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком суми боргу, у зв'язку з несплатою вищезазначених сум зазначені грошові зобов'язання відповідача набули статусу податкового боргу.
На виконання вимог ст.59 Податкового кодексу України Криворізькою північною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області сформовано та направлено на податкову адресу ДП «Кривбасшахтозакриття» податкову вимогу форми «Ю» за №111 від 11.02.2013 року на загальну суму 68 073, 79 грн., яка була отримана представником відповідача особисто 18.02.2013р., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Доказів оскарження вищезазначеної податкової вимоги в адміністративному чи судовому порядку вимоги відповідачем до суду не надано.
Згідно із ст. 67 Конституції України встановлено - кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Стаття 68 Конституції України ж передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України, встановлено обов'язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п.36.1 ст. 36 Податкового кодексу України - податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Згідно з п.46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Відповідно до п.49.1 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Пунктом 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема: календарному місяцю протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця або календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу (п. 49.18 ст.49 Податкового кодексу України).
Згідно з п.п.9.1.10 п. 9.1 ст.9 Податкового кодексу України - плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів.
Згідно ст. 285 Податкового кодексу України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
Пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України - платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Згідно пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України - власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.4 ст. 287 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.54.1 ст. 54 Податкового кодексу України - крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Згідно з п.57.1. ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.56.11 ст. 56 Податкового кодексу України - не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податку.
Підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено поняття "пеня", у відповідності до якого -це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.
Статтею 129 Податкового кодексу України встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;
б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом;
Згідно із п. 129.2 ст. 129 Податкового кодексу України - у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов'язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов'язання (його частини) скасовується.
- у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);
- у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.
Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. Пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження. Пеня, визначена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб (п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України).
Згідно з п. 14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України - податковим боргом вважається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України - у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
На виконання вимог зазначеної норми, позивачем було сформовано та направлено на податкову адресу підприємства податкову вимогу форми "Ю" №111 від 11.02.2013р., яка була отримана представником відповідача - 18.02.2013р.
За правилами, визначеними п. 59.5 статті 59 Податкового кодексу України - у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
Згідно до вимог п. 58.3 ст. 58, п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України - податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
У матеріалах справи відсутні відомості щодо оскарження відповідачем податкової вимоги у визначеному законодавством порядку.
Відповідно до п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України - органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
Контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи (п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України).
Згідно п.п. 95.1, 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України - контролючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше, ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.
У відповідності до положень пп.20.1.19 та п.п. 20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою; звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до абзацу першого п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України - стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Станом на момент розгляду даної адміністративної справи ДП «Кривбасшахтозакриття» має наступні відкриті розрахункові рахунки у банківських установах:
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.
Відповідно до приписів статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково. У разі часткового визнання адміністративного позову відповідачем і прийняття його судом може бути прийнята постанова суду про задоволення визнаних відповідачем позовних вимог відповідно до статті 164 цього Кодексу. У разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.
На підставі викладеного, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог та зважаючи на відсутність доказів остаточної сплати узгоджених зобов'язань, суд доходить висновку, що позов Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Державного підприємства "Кривбасшахтозакриття" про стягнення заборгованості - підлягає задоволенню.
Поряд із цим, слід зазначити, що, визнаючи суму податкового боргу, що заявляється до стягнення по даній справі, ДП "Кривбасшахтозакриття" звернулось до суду із клопотанням, у якому зазначило, що має намір добровільно здійснювати погашення боргу, проте, на рахунку підприємства недостатньо коштів для сплати заборгованості, що підтверджується копіями звіту про фінансовий стан станом на 31.12.2016 р., та звіту про фінансові результати за 2016 р., у зв'язку з чим, просить відстрочити виконання судового рішення до квітня 2019 року, розстрочивши подальше його виконання на 12 місяців, починаючи з квітня 2019 року, шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірі 77 852, 08 грн., по березень 2020 року включно.
Розглядаючи заявлене клопотання, суд зазначає, що частиною 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду визначити у самому судовому рішенні у разі необхідності спосіб, строки і порядок його виконання.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу, що 06 лютого 2017 року надійшло клопотання від Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у відповідності до змісту якого позивач проти заявленого відповідачем клопотання про відстрочення та розстрочення виконання постанови - не заперечує.
У відповідності до положень статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.
Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.
За приписами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У частині першій статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України надано законодавче визначення доказів в адміністративному судочинстві, якими є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Суд при вирішенні питання про встановлення порядку і способу виконання судового рішення звертає увагу на те, що державне підприємство "Кривбасшахтозакриття" є юридичною особою, заснованою на державній власності та входить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Метою діяльності підприємства є здійснення господарської діяльності щодо зниження витрат, передбачених на виконання покладених на нього функцій та не спрямованої на отримання прибутку. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Основними джерелами фінансування є кошти Державного бюджету України, визначені для закриття та реструктуризації гірничодобувних підприємств Криворізького басейну та кошти підприємств, які здійснюють видобуток залізорудної сировини, на фінансування заходів системи гідротехнічного захисту підземних виробок Криворізького залізорудного басейну.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що діяльність державного підприємства "Кривбасшахтозакриття" не спрямована на отримання прибутку, не є комерційною, внаслідок чого підприємство перебуває у тяжкому фінансовому становищі, а стягнення суми за судовим рішення призведе до зупинення діяльності підприємства, що, в свою чергу, завдасть також і значної шкоди природному середовищу Криворізького регіону.
В якості обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, відповідач зазначив, що підприємство перебуває у скрутному фінансовому становищі, та станом на 31.12.2016р. має кредиторську заборгованість у розмірі 11 751 000, 00 грн., що підтверджується балансом підприємства, при цьому, заборгованість перед бюджетом складає 717 000, 00 грн.
Крім того, відповідач у клопотанні про встановлення способу та порядку виконання судового рішення просить врахувати, що фінансування робіт за проектами, до виконання яких він залучений, в період з 1998 по 2014 р.р. здійснювалось виключно за рахунок коштів Державного бюджету України.
Однак, Законом "Про Державний бюджет України на 2015 рік" та Законом "Про Державний бюджет України на 2016 рік" фінансування бюджетної програми "Реструктуризація та ліквідація об'єктів підприємств гірничної хімії і здійснення невідкладних природоохоронних заходів в зоні їх діяльності, а також реструктуризація підприємств з підземного видобутку залізної руди", виконавцем якої є ДП "Кривбасшахтозакриття", ні у 2015, ні у 2016 роках не передбачено.
Враховуючи, що позивач не заперечує проти застосування до відповідача в межах даної справи заходів з відстрочення/розстрочення виконання судового рішення, водночас, не надав жодних своїх пропозицій з цього приводу, суд вважає, що заявлене відповідачем клопотання, відповідно до ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає задоволенню, а виконання рішення підлягає відстроченню до 01.04.2019 р. та розстроченню строком на 12 місяців (з 01.04.2019р. по 31.03.2020 р. включно) шляхом здійснення ДП "Кривбасшахтозакриття" щомісячних платежів в розмірі 77 852, 08 грн., з відображенням відстрочення та розстрочення стягнення суми боргу в картці особового рахунку Державного підприємства "Кривбасшахтозакриття" шляхом внесення суми боргу по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 934 224, 94 грн. на карту особового рахунку.
Таким чином, на підставі викладеного, оскільки відповідач визнає позов в повному обсязі, враховуючи факт не сплати в установлені строки заборгованості по земельному податку з юридичних осіб, суд доходить до висновку, що позов Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Державного підприємства "Кривбасшахтозакриття" про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 71, 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Державного підприємства "Кривбасшахтозакриття" про стягнення заборгованості - задовольнити.
Відстрочити виконання постанови до 01.04.2019 р. та розстрочити на строк 12 місяців (з 01.04.2019 р. по 31.03.2020 р. включно) шляхом здійснення Державним підприємством "Кривбасшахтозакриття" щомісячних платежів в розмірі 77 852, 08 грн., з відображенням відстрочення та розстрочення стягнення суми боргу в картці особового рахунку Державного підприємства "Кривбасшахтозакриття" шляхом внесення суми боргу по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 934 224, 94 грн. на карту особового рахунку.
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова