Справа № 826/26364/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петрика І.Й.,

суддів Василенка Я.М., Пилипенко О.Є.,

при секретарі Кузьміній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Імексбанк" Гаджиєва Сергія Олександровича, третя особа: публічне акціонерне товариство "Імексбанк", про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся 02 грудня 2015 р. до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Імексбанк" Гаджиєва Сергія Олександровича, третя особа: публічне акціонерне товариство "Імексбанк", у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Імексбанк" Гаджиєва Сергія Олександровича щодо невключення ОСОБА_2 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства "Імексбанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Імексбанк" Гаджиєва Сергія Олександровича (далі по тексту - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Імексбанк") включити ОСОБА_2 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства "Імексбанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невключення ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників публічного акціонерного товариства "Імексбанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників публічного акціонерного товариства "Імексбанк" (далі по тексту - ПАТ «Імексбанк»), які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність документів, що підтверджують вчинення та виконання умов договору банківського вкладу, на підставі якого він претендує на відшкодування коштів за вкладом; законодавчо передбачене право вкладників на отримання грошової компенсації за вкладом; безпідставність віднесення укладеного ним договору банківського вкладу до нікчемних, а, відтак, порушення його права на гарантоване відшкодування коштів за вкладом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Вимоги за апеляційною скаргою відповідач обґрунтовує тим, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що у Фонду нема правових підстав для включення позивача до реєстру вкладників оскільки дані позивача відсутні у переліку вкладників,на основі якого затверджується даний реєстр.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін та переглянувши судове рішення суду першої інстанції у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, 23 жовтня 2014 р. між позивачем та ПАТ "ІМЕКСБАНК" було підписано договір № про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 р. (далі по тексту - Договір), за умовами якого вкладник розміщує на вкладному рахунку у банку суму вкладу у розмірі 500 000,00 (п'ятсот тисяч) грн. до 26 січня 2015 року.

Як стверджує позивач та не заперечує відповідач на виконання умов цього правочину 23 жовтня 2014 р. на вкладний рахунок позивача надійшли грошові кошти в розмірі 500 000,00 (п'ятсот тисяч) грн.

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 21 травня 2015 р. № 330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Імексбанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення щодо запровадження процедури ліквідації зазначеного банку та призначення Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" ОСОБА_7.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 189 від 19 жовтня 2015 р. було відкликано повноваження ліквідатора ПАТ "Імексбанк" у ОСОБА_7 та призначено Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" Гаджиєва Сергія Олександровича.

Довідавшись, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає виплати коштів вкладникам банку, позивач звернувся до банку-агента задля отримання належної йому грошової компенсації, у чому йому було відмовлено.

Листом за вих. № 6121 від 28 вересня 2015 р. Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" проінформувала позивача, що за наслідками передбаченої ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" перевірки, було виявлено ряд правочинів, які підпадають під ознаки нікчемних, серед яких операції, проведені за участю ОСОБА_5.

Додатково повідомлялось, що за заявами Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Імексбанк", правоохоронні органи (СВ ГУМВС України в Одеській області, СВ ГУМВС України в місті Києві) внесли до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань записи під № 0000273 та № 0000154 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України. Також зазначалось, що оскільки досудове слідство не проводиться стосовно клієнтів-вкладників банку, до найближчим часом передбачається внесення позивача до переліку вкладників.

Повідомленням за вих. № 7895 від 11 листопада 2015 р. Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" роз'яснила позивачу, що йому призупинено виплату гарантованої суми відшкодування у зв'язку з виявленням обставин, які свідчать про нікчемність вчинених позивачем операцій на підставі п.7 ч.3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вих. №02-036-47724/15 від 25 листопада 2015 р. позивач довідався, що його дані відсутні у переліку вкладників ПАТ "Імексбанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Непогодження з висновком Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» зумовило звернення позивача з даним позовом.

Часткове задоволення позову суд першої інстанції мотивує тим, що позивачем надано документи, які засвідчують набуття ним статусу вкладника, а відповідачами не доведено правомірності невключення позивача до переліку та реєстру вкладників.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.12р. № 4452-VI (далі по тексту - Закон № 4452-VI).

До спірних правовідносин суд застосовує ту редакцію закону, яка була чинною на момент їх виникнення.

Відповідно до ст. 3 Закону № 4452-VI, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права.

Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду (ч. 3 ст. 37 Закону № 4452-VI).

Згідно з ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Вкладником в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI - є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Разом з тим, згідно ч. 1 - 3 ст. 38 Закону № 4452-VI Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За загальним правилом недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається ( ч. 2 ст.215 ЦК України ).

У свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Також згідно ч. 3 ст. 36 Закону № 4452-VI є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду (ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Отже, за Законом № 4452-VI уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів, вчинених (укладених) банком на предмет виявлення серед них нікчемних.

Протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації Фонд повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів ( ч. 4 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті тягне за собою певні правові наслідки для того, кого воно стосується (ч. 5 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 Закону № 4452-VI, за змістом якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

При цьому, пунктом 6 розд. ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами №14 від 09 серпня 2012 р. встановлено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Таким чином, вкладники банку, який ліквідується мають право на відшкодування коштів за вкладом в межах гарантованої Фондом суми, такі виплати здійснюються на підставі затвердженого Фондом реєстру вкладників, який, в свою чергу формується на основі складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, до якого не включаються, зокрема особи, що отримали вклад в результаті укладення нікчемного правочину, проте законодавством передбачена можливість внесення додаткової інформації про вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

З огляду на наведені обставини та правові норми у суду нема підстав вважати, що спірні правовідносини не торкаються прав позивача, адже визнання правочину нікчемним тягне за собою невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду, а відтак - невиплату гарантованої суми коштів.

У відповідності до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що базові аргументи відповідача на користь незадоволення позову ґрунтуються на нікчемності Договору.

Нікчемність Договору відповідач обґрунтовує тим, що він вчинявся з метою штучного створення правових підстав для отримання відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та підпадає під ознаки нікчемного на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

У зв'язку з вищевикладеним колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження реального вчинення правочину позивач надав копії Договору та виписки з особового рахунку від 23 жовтня 2014 р., яка містить інформацію про надходження на його вкладний рахунок коштів у розмірі 500 000, 00 (п'ятсот тисяч) грн.

Відповідно до п.п. 5.6. п. 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 254 від 18 червня 2003 р., виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

З огляду на це, наявна в матеріалах справи виписка свідчить про фактичне надходження коштів відповідно до передбачених Договором умов та вказує на набуття позивачем статусу вкладника.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, на який посилається Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" задля спростування чинності Договору, правочини неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо їх умови передбачають надання окремим кредиторам переваг, прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

З даної норми вбачається, що умовою застосування п.7 ч.3 ст. 38 Закону № 4452-VI для встановлення нікчемності правочину є націленість такого правочину на надання окремим кредиторам переваг, прямо не встановлених для них законодавством.

Проаналізуваши зміст Договору, колегія суддів не виявила в ньому умов, які б прямо або опосередковано ставили позивача у пріоритетне чи більш сприятливе поряд з іншими вкладниками становище. Одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду прямо передбачене та встановлене законодавством України (зокрема ст. 26 Закону № 4452-VI).

Отже, посилання Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідцію ПАТ "Імексбанк" на п.7 ч.3 ст.38 вказаного Закону не є належною підставою для визнання Договору та вчинених на його виконання трансакцій нікчемними.

Внесення за заявами Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" записів до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1 КК України, не є належним доказом у розумінні ч.1 ст.70 КАС України, оскільки відсутній вирок у кримінальній справі, який в силу ч.4 ст.72 КАС України міг би мати преюдиціальне значення щодо даного спору.

Також суд не виявив обставин, визначених ч. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI, на підставі яких Фонд не несе обов'язку по відшкодуванню коштів за вкладами фізичних осіб.

З огляду на вищевикладене, Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" безпідставно не включила позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Законодавчо передбаченим способом відновлення порушеного права вкладника на відшкодування коштів за вкладом є надання уповноваженою особою Фонду додаткової інформації про вкладників до Фонду.

Так, пунктом 6 розд. ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами №14 від 09 серпня 2012 р. передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо зобов'язання Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Водночас колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобов'язання Фонду включити позивача до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Імексбанк" за рахунок Фонду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Питання про зобов'язання Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Імексбанк» внести додаткову інформацію стосовно позивача як вкладника, який має право на гарантоване відшкодування коштів за рахунок Фонду, перебуває на стадії вирішення в рамках даного спору. Згідно із ст. 14 КАС України обов'язковими до виконання є судові рішення, які набрали законної сили. Оскільки в Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" на даний момент не виникло обов'язку щодо внесення додаткової інформації стосовно позивача, то у Фонду, відповідно, не виникло правової підстави для внесення позивача до відповідного реєстру вкладників. Слід констатувати, що чинним законодавством не передбачене розв'язання спорів на майбутнє.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2016 р. підлягає скасуванню в частині зобов'язання Фонду включити позивача до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Імексбанк" за рахунок Фонду з прийняттям в цій частині нової постанови.

Керуючись ст. 41, 160, 196, 198, 202,205, 206, 207 КАС України , суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2016 року в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників публічного акціонерного товариства «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників публічного акціонерного товариства «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - відмовити.

В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді Василенко Я.М.

Пилипенко О.Є.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Василенко Я.М.

Пилипенко О.Є.