Справа № 2-а-1277/11
Суддя: Коваленко О. Б.
Дата ухвалення: 2012-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________ Справа№ 2-а-1277/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2012 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Коваленко О.Б,

За участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київському районі м. Одеси про стягнення одноразового страхового відшкодування та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київському районі м. Одеси про стягнення одноразового страхового відшкодування та моральної шкоди.

Представник позивача в судове засіданні позов підтримав та просив стягнути з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київському районі м. Одеси на користь ОСОБА_1 одноразове страхове відшкодування у розмірі 40 000 гривень та відшкодування моральної шкоди у розмірі 40 000 гривень. З 04.08.1987 року по 23.12.1988 року позивач ОСОБА_2 працював бетонником на підприємстві СУ «Промстрой»тресту «Днепртяжстрой». Під час виконання робіт на підприємстві 05.09.1987 року позивач був травмований, як зазначено в акті форми Н1 за № 3 від 07.09.1987 року внаслідок нещасного випадку на підприємстві. Позивач отримав перелом стегна та потрапив на 180 днів на стаціонарне лікування, під час якого отримав лікарняне відшкодування у розмірі 1434 гривень 84 копійок. Після закінчення лікування, 10.05.1988 року, МСЕК дійшла висновку про призначення постраждалому 3 групи інвалідності з втратою 60% працездатності. Перебуваючи ще у відносно молодому віці, легковажно сподіваючись на поліпшення стану здоровя, позивач не пішов на черговий медичний огляд. Однак через 11 років в лютому 2010 року, у звязку з погіршенням стану здоровя, позивач був змушений звернутися до відповідача з проханням про призначення страхової виплати. Останні медичні висновки свідчать про те, що погіршення стану здоров'я має посттравматичний характер пов'язаний з отриманим на виробництві каліцтвом. 16.03.2010 року МСЕК надала довідку позивачу, в якій визнала стійку безстрокову втрату непрацездатності в обємі 10 %, а у вересні 2010 року позивач отримав висновок в якому відповідно до виписки з акту огляду МСЕК зазначено-постраждалий1 у звязку з трудовим каліцтвом втратив 25% працездатності. Однак відповідач відмовив позивачу у виплаті одноразової допомоги, тому він змушений звернутися до суду. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 40 000 гривень, оскільки він отримав стійку часткову непрацездатність, став калікою, втратив можливість відчути себе особистістю, можливість повноцінно працювати. Маючи невиліковну травму, видиму фізичну ваду, постраждалому важно працевлаштуватися, адаптуватися в середовищі. В результаті ушкодження здоровя, отримавши каліцтво в 32 річному віці, постраждалий перестав себе відчувати повноцінною особою, що призвело його до душевних переживань, моральних страждань

Представник відповідача - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київському районі м. Одеси у судовому засіданні позовні вимоги на визнав та пояснив суду, що ОСОБА_2 працював бетонником на підприємстві СУ «Промстрой»тресту «Днепртяжстрой». 05.09.1987 року позивач був травмований, у звязку з чим був складений Акт по формі Н-1 за №3 від 07.09.1987 року. 10.05.1988 році медико-соціальна експертна комісія встановила позивачу 3 групу інвалідності та 60% професійної працездатності на один рік. В назначений час позивач не став проходити експертизу так як вважав, що видужав і продовжував працювати. Лише 16.03.2010 року позивач знов звернувся до МСЕК, де йому було встановлено в березні 2010 року 10% втрати професійної працездатності, а в вересні 2010 року-25% втрати професійної працездатності. В березні 2010 року позивачу було призначено щомісячне відшкодування шкоди в розмірі 416,52 гривень. Відповідно до п.2 ст.34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»від 23.06.1999 року. № 1105-14 у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального страхування від нещасних випадків, проводить одноразову страхову виплату потерпілому. Між тим вперше стійка втрата професійної працездатності ОСОБА_2 була встановлена 10.05.1988 році. На той час діяли Правила відшкодування підприємствами, установами та організаціями шкоди, затверджені постановою Держкомпраці СССР та Презідіуму ВЦСПС від 13.02.1985 року, згідно яким одноразова допомога при отриманні травми на виробництві не призначалися. Лише 14.10.1992 року був прийнятий Закон «Про охорону праці»де вперше було передбачено виплачувати потерпілим на виробництві при стійкій втраті професійно працездатності одноразову допомогу. Таким чином, позивачу була встановлена стійка втрата професійної працездатності 10.05.1988 року, то права на отримання одноразової допомоги він не має. Не має права позивач на отримання моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, так як право на отримання такої моральної шкоди, було передбачено Законом України «Про охорону праці», прийнятого 14.10.1992 року, між тим Закон зворотної сили не має.

Вислухавши пояснення представник позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 04.08.1987 року по 23.12.1988 року працював бетонником на підприємстві СУ «Промстрой»тресту «Днепртяжстрой».

05.09.1987 року ОСОБА_1 отримав травму внаслідок нещасного випадку на підприємстві, що підтверджується актом № 3 від 07.09.1987 року .

Відповідно довідки № 058302 від 20.05.1988 року ОСОБА_1 призначено третю групу інвалідності, причин інвалідності трудове каліцтво з втратою 60% працездатності.

У лютому 2010 року у звязку з погіршенням стану здоровя, позивач був змушений звернутися до відповідача з проханням про призначення страхової виплати.

06.08. 2010 року відбулося засідання комісії з рішення спірних питань при відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Київському районі в м. Одесі.

Згідно з Протоколом № 10 від 06.08. 2010 р. члени комісії у складі: члену Київської Міжрайонної МСЕК, начальника відділу з питань атестації робочих місць УПДПСП Одеської міської ради, головного спеціаліста юридичного відділу Київської райадміністрації, присутніх від відділення ВД ФССНВ та Пз у Київському районі в м. Одесі заступника начальника відділення ВД ФССНВ та Пз у Київському районі в м. Одесі, начальника відділу, самого постраждалого на виробництві ОСОБА_1 одностайно вирішили сплатити потерпілому на виробництві ОСОБА_3 одноразову допомогу в повному обсязі.

Незважаючи на дане рішення комісії відповідач відмовився здійснити дану виплату.

Згідно з ст. 9 Закону України "Про охорону праці" відшкодування шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров"я, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків у відповідності до Закону України № 1105-Х1V.

Статтею 6 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»№ 1105-Х1V в редакції від 08.07.2010 р. визначено, що об"єктом страхування є життя, здоров"є і працездатність громадян.

Ст. 21 зазначеного закону встановлює одноразову допомогу потерпілому в разі стійкої втрати його працездатності.

Згідно довідки МСЕК від 16.03.2010 р. № 003218 (огляд первинний, діагноз перелом лівого стегна кості; неправильно зрослось) встановлено позивачу 10% утрати працездатності.

При повторному огляді 19.10.2010 р. (діагноз - посттавматичний синдром лівого тазостегнового суглоба 2 ступеня) встановлено позивачу 25% утрати працездатності.

Як випливає з довідки СУ "Промстрой-1" треста "Днепротяжстрой" від 12.03.2010 р. матеріальна допомога і моральна шкода ОСОБА_1 підприємство не сплачувало.

За таких обставин суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київському районі м. Одеси про стягнення одноразового страхового відшкодування у розмірі 40 000 тисяч гривень підлягає задоволенню.

Проаналізувавши обставини справи, а також норми права, які регулюють відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

Ст. 23 ЦК України передбачає право на відшкодування моральної шкоди, ч. 1 даної статті зазначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я.

Позивач, внаслідок отриманої виробничої травми, зазнав втрат немайнового характеру, які пов"язані з виникненням у нього фізичного болю та душевних страждань.

Згідно з ч. 3 ст. 34 Закону України від 23.09.99 року № 1105-Х1V, п. 5.3. Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей), затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31 січня 2002 року № 7, відшкодування моральної шкоди здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку і не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати.

Відповідно до розділу Х1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»№ 1105-Х1V від 23.09.99 року № 1105-Х1V(зі змінами Законом України від 28 грудня 2007 р. № 107-V1) відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з січня 2008 р.

У відповідності до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Акт законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом"якшує або скасовує цивільну відповідальність особи, тому зазначені вище норми не можуть бути підставою для відмови у праві на відшкодування моральної шкоди, заподіяної до їх прийняття.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд керувався вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України, тобто розумності та справедливості, а також вимогами ч. 3 ст. 34 Закону України від 23.09.99 року № 1105-Х1V, яка встановила максимальний розмір страхової виплати 200 розмірів мінімальної заробітної плати, і вважає, що сума страхової виплати за моральну шкоду повинна складати 40 000 тисяч гривень.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в адміністративній справі за позовом до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київському районі м. Одеси задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київському районі м. Одеси на користь ОСОБА_1 одноразове страхове відшкодування у розмірі 40 000 гривень.

Стягнути з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київському районі м. Одеси на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 40 000 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси.

Суддя Коваленко О. Б.