Справа № 2-а-5498/11
Суддя: Бойко О. Ю.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 2-а-5498/11 6-а/335/63/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Бойко О.Ю. за участю секретаря судового засідання Гончаренко М.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, подання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання рішення в адміністративній справі № 2а-5498/11,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звернувся до суду із поданням про зміну способу і порядку виконання виконавчого документа, а саме виконавчого листа № 2а--5498/11 від 11.10.2016 р., виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя з зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя здійснити нарахування і виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 10.12.2010 року по 18.06.2011 року, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період на стягнути з управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 підвищення пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 21.12.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2011 року по 13.06.2011 в розмірі 1022,60 грн.

В обґрунтування подання зазначає, що листом від 23.01.2017р. за вих. № 1418/1 боржник повідомив про неможливість виконання рішення суду в частині виплати коштів у зв'язку з відсутністю відповідних асигнувань.

Виплата коштів буде можлива лише за умови фінансування таких витрат за рахунок Державного бюджету України. На 2017 рік коштів на виплату заборгованості управлінню не виділено. 1 січня 2013 р. набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», за яким визначено порядок стягнення коштів з державних органів через органи Державної казначейської служби. Зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, яким не передбачено виконання рішень зобовязального характеру, унеможливлюють їх виконання. Відтак, вбачаються підстави для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Державний виконавець у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. За змістом подання державний виконавець просив розглянути справу за його відсутності.

Стягувач, представник боржника у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, причин неявки суду не повідомили.

За таких обставин, та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 263 КАС України, неявка осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не перешкоджає розгляду подання, суд вважав за можливе розглянути подання державного виконавця за його відсутності, а також за відсутності стягувача і представника боржника.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, подання державного виконавця, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до частини першої статті 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно з частиною другою цієї ж статті, суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Виходячи з наведених вимог законодавства, необхідною умовою для надання зміни способу і порядку виконання рішення суду є наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як випливає з матеріалів адміністративної справи, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2011 р., яка була залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2013 р., задоволено частково позов ОСОБА_1І до УПФУ про визнання дій протиправними та зобовязання провести перерахунок та виплату підвищення пенсії.

11 жовтня 2016 р. за даною постановою ОСОБА_1 було видано виконавчий лист, який вона предявила до виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, постановою якого від 13 січня 2017 р. було відкрито виконавче провадження.

Судом встановлено, що станом на час розгляду подання про зміну способу та порядку виконання судового рішення постанова Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2011 р. залишається не виконаною.

Згідно із листом УПФУ від 23.01.2017р. за вих. № 1418/1 боржник повідомив про неможливість виконання рішення суду в частині виплати коштів у зв'язку з відсутністю відповідних асигнувань.

Разом із тим, державним виконавцем не надано суду відомостей про наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а також не зазначено заходів, які вживалися ним з метою виконання рішення суду у встановлений виконавчим листом спосіб.

Відтак, подання та додані до нього матеріали не підтверджують, що вжитими державною виконавчою службою заходами рішення суду виконати не вдалось, а також, що були вичерпані усі можливості для виконання судового рішення в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідно до частин 12 статті 3 Закону України «Про гарантії держави по виконанню судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Отже, вказаним Законом передбачається виконання саме рішень про стягнення коштів з державного органу.

В даному випадку постанова суду стосувалась не стягнення коштів з УПФУ, а його зобовязання вчинити певні дії. При цьому, саме такий спосіб захисту порушеного права як зобовязання вчинити певні дії було обрано позивачем у позовній заяві, яка і була розглянута судом. Відповідно до статті 11 КАС України визначення змісту позовних вимог (якими у даному випадку були вимоги про зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії) є диспозитивним правом позивача, а суд вже вирішив справу на підставі поданої позовної заяви. Відтак, у поданні порушується питання про зміну способу захисту порушеного права, а не порядку виконання судового рішення, що, в разі задоволення подання, призведе до зміни змісту рішення суду (див. правові висновки Верховного Суду України у постановах від 17.02.2015 року по справі № 21-622а14 та від 14.04.2015 року по справі №21-78а15).

Суд, серед іншого, звертає увагу, що державним виконавцем порушується питання про зміну способу і порядку виконання виконавчого листа, що положеннями статті 263 КАС України не охоплюється.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання державного виконавця, з огляду на що залишає його без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 263 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Подання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання рішення залишити без задоволення.

Ухвала відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Ю. Бойко