Справа № 810/4523/15
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4523/15 Головуючий у 1-й інстанції: Дудін С.О.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

При секретарі судового засідання: Дьяковій О.О.

За участі представника відповідача: Гінчерська В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 08.09.16р. у справі №810/4523/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгімпорт» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління у Київській області (правонаступник Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 14.08.15р. №, №, №, №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08.09.16р. адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 14.08.15р. № та №; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 14.08.15р. № у частині донарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 2 279 899 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 569 975 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 14.08.15р. № у частині донарахування ТОВ «Торгімпорт» податкового зобов'язання з ПДВ на суму 3 760 020 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 880 011 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою у частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати у цій частині постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно не враховано певні епізоди, що призвели до заниження ПДВ та податку на прибуток, а також порушення у сфері ЗЕД.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, тоді як постанова суду - скасуванню у частині, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та установлено судом першої інстанції, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.13р. по 31.12.14р., за результатами якої складений акт №229/10-13-22-02-20/36757850 від 14.07.15р.

На підставі акта перевірки, відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 14.08.16р.:

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 8 183 358 грн., в т.ч.: за основним платежем - 6 546 686 грн., штрафні (фінансові) санкції - 1 636 672 грн.;

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на суму 10 583 947 грн., в т.ч.: за основним платежем - 7 055 964 грн., штрафні (фінансові) санкції - 3 527 983 грн.;

№, яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 94 319,37 грн.;

№, яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 170 грн.

Підставою для винесення спірних податкових повідомлень - рішень слугував висновок податкового органу про порушення вимог:

п.п.14.1.36, п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.135.5 ст. 135, п.137.10 ст.137, п.138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 6 546 686 грн., у тому числі по періодах: 2013 рік - на суму 3 730 035 грн., 2014 рік - 2 816 651 грн.;

п. 187.1 ст. 187, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п. 198.6 ст. 198, п.201.10, п.201.11 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету на 7 055 964 грн., у тому числі по періодах: грудень 2013 - 3 926 352 грн., червень 2014 - 240 495 грн., грудень 2014 - 2 889 117 грн.;

ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» у зв'язку з недопоставленням контрагентом позивача - Filaks.r.o. (Чехія) товару за контрактом №1004/2014 від 10.04.14р. на суму 16 650,00 євро та ст. 9 п. 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю».

Як свідчать матеріали перевірки, підставою для висновку про порушення п.135.5 ст. 135, п.137.10 ст.137 Податкового кодексу України слугувало заниження доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р. на загальну суму 34 077 344 грн. (рядок 03 Декларацій «Інші доходи»), у тому числі: 2013 рік - 19 631 761 грн.; 2014 рік - 14 445 583 грн., у зв'язку з наступним:

1) підприємством здійснено списання товарно-матеріальних цінностей для дезінфекційних заходів на загальну суму 1 505 016,83 грн. (без ПДВ) на підставі відповідних актів списання, проте до перевірки не були надані первинні документи, які б свідчили про використання даних товарів у господарській діяльності; у актах списання не зазначено місця використання товарів, одиниці виміру, мету та доцільність здійснення заходів;

2) підприємством здійснено списання товарно-матеріальних цінностей (мішків пакувальних) для переупаковки товару на складі на суму 5 101 456,31 грн. (без ПДВ) на підставі відповідних актів списання, проте до перевірки не були надані первинні документи, які б свідчили про використання даних товарів у господарській діяльності; у актах списання не зазначено адреси використання мішків по упаковці та переупаковці товарів, вид упакованого товару; не надано документів на підтвердження доставки, використання та списання мішків; не надано інформації щодо залишків ТМЦ на складі;

3) підприємством на підставі відповідних актів списання товарно-матеріальних цінностей для проведення поточного ремонту приміщення (внутрішня обробка стін, монтаж системи електропостачання приміщень, освітлення прилеглої території, сигналізація, покриття підлоги) під виставково-складський комплекс за адресою: АДРЕСА_1, здійснено списання ТМЦ на суму 27 170 879,96 грн. (без ПДВ), проте при аналізі операцій, для виконання яких було проведено списання товарів, контролюючий орган дійшов висновку, що в реальному часі та просторі їх виконання є неможливим; згідно наданих до перевірки документів підприємство не залучало до проведення ремонтних робіт інші організації; аналіз розрахунків свідчить про невідповідність списаних на ремонт ТМЦ площі орендованого майна за вказаною адресою.

Безпідставно списані ТМЦ розцінені податковим органом як безоплатно отримані товари (роботи, послуги), що підлягають віднесенню до складу інших доходів.

Дане порушення вплинуло на відображення податкових зобов'язань з ПДВ.

Окрім того, перевіркою повноти визначення витрат за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., установлено порушення 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України внаслідок завищення адміністративних витрат на суму 1 202 475 грн. за 2014 рік за господарськими відносинами з ТОВ «Стайлес» з надання послуг за договором від 19.05.14р. №19/05/14-3 з організації робіт з інформування абонента щодо послуг з метою подальшого укладання договорів; послуг по забезпеченню взаємодії систем зв'язку, по підключенню телефону, Інтернету і сервісному обслуговуванню; послуг з підключення абонентів до телефону антени та інтернету.

При цьому, податковий орган у акті перевірки покликається на те, що акти виконаних робіт (послуг) не містять інформації щодо обсягу та змісту господарської операції в цілях господарської діяльності підприємства, не індетифікують осіб, які складали і підписували акти (відсутні ініціали прізвища, посади); до перевірки не надано звітів, аналізів, діаграм, що підтверджують реальність надання послуг.

Крім того, контролюючий орган зазначив, що діяльність ТОВ «Стайлес» має ознаки фіктивної, оскільки підприємство має стан « 28» (триває процедура припинення юридичної особи), а кількість працюючих осіб згідно звіту 1-ДФ становить 1 людина.

За цим епізодом, податковим органом у акті зроблено висновок про завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ за червень 2014 року на суму 240 495 грн.

Наведені висновки слугували підставою для донарахування податку на прибуток на суму 6 546 686 грн. та ПДВ на суму 7 055 964 грн.

Задовольняючи адміністративний позов у частині скасування ППР з податку на прибуток № від 14.08.16р., суд першої інстанції виходив з того, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем доходу на 11 893 636,56 грн. внаслідок списання ТМЦ помилковий, оскільки відповідачем подвійно були враховані суми вартості ТМЦ, списані за актами б/н від 30.11.13р., б/н від 31.12.13р., б/н від 28.02.14р., б/н від 30.06.14р.

Задовольняючи адміністративний позов у частині скасування ППР з ПДВ № від 14.08.16р., суд виходив з того, що епізоди щодо безпідставного списання позивачем ТМЦ при здійсненні дезінфекційних та дератизаційних заходів (у сумі 1 505 016,83 грн.) та списання мішків (у сумі 5 101 456,31 грн.) згідно розділу 3.2.1 акта перевірки не відображені як порушення вимог п. 187.1 ст. 187, п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, а тому відстутні підстави вважати, що такі епізоди вплинули на донарахування ПДВ.

Відмовляючи у задоволенні позову в іншій частині частині ППР з податку на прибуток № від 14.08.16р, суд погодився з висновком податкового органу про заниження позивачем доходів внаслідок неправомірного списання ТМЦ:

на суму 15 277 243,40 грн (проведення ремонтних робіт у орендованому приміщенні),

на суму 1 505 016,83 грн (проведення дезінфекційних та дератизаційних заходів),

на суму 5 101 456,31 грн (списаної вартості мішків),

у зв'язку з тим, що акти списання не містять інформації щодо місця їх складання; датою цих актів фактично є дата їх затвердження директором ТОВ «Торгімпорт», а не складання членами комісії (така дата відсутня); позивачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження реальності здійсненого списання ТМЦ; позивачем не доведено економічної доцільності списання ТМЦ у таких обсягах; не надано первинних документів, що свідчать про використання дизенфикційних засобів, мішків та упаковки у господарській діяльності тощо.

Також суд погодився з порушенням вимог податкового законодавства внаслідок завищення адміністративних витрат та податкового кредиту за взаємовідносинами з ТОВ «Стайлес» з надання послуг.

Колегія суддів у наведеній частині позову частково погоджується з висновком суду першої інстанції, зокрема, в частині порушення 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України внаслідок завищення адміністративних витрат на суму 1 202 475 грн. за 2014 рік та податкового кредиту з ПДВ за червень 2014 року на суму 240 495 грн. за епізодом взаємовідносин з ТОВ «Стайлес» з надання послуг за договором від 19.05.14р. №19/05/14-3 з організації робіт з інформування абонента щодо послуг з метою подальшого укладання договорів; послуг по забезпеченню взаємодії систем зв'язку, по підключенню телефону, Інтернету і сервісному обслуговуванню; послуг з підключення абонентів до телефону антени та Інтернету.

У цій частині судом правильно встановлені обставини у справі, з урахуванням вимог податкового законодавства, які дозволяють платнику податку формувати податковий кредит та витрати лише у зв'язку з реальними господарськими операціями та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Суд встановив, що акти виконаних робіт (послуг) не містять інформації щодо обсягу та змісту господарської операції в цілях господарської діяльності підприємства, не індитифікують осіб, що складали і підписували акти (відсутні ініціали прізвища, посади), до перевірки не надано звітів, аналізів, діаграм, що підтверджують реальність надання послуг.

З урахуванням податкової інформації щодо кількості працюючих у ТОВ «Стайлес» осіб, що згідно звіту 1-ДФ становить 1 людина - суд, в сукупності з іншими доказами, не спростованими позивачем, обґрунтовано погодився з висновком податкового органу про безпідставне віднесення до складу витрат за 2014р - 1 202 475 грн. та до складу податкового кредиту з ПДВ за червень 2014 року - 240 495 грн.

У зв'язку з цим, з урахуванням основної ставки податку за 2014 рік 18 відсотків (п.151.1. п.151 ст.151 Податкового кодексу України), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності:

податкового повідомлення-рішення з податку на прибуток № від 14.08.16р. в частині 216 445,5 грн. основного платежу та відповідно 54 111 грн. штрафних (фінансових) санкції (25% від суми нарахованого грошового зобов'язання)

та податкового повідомлення-рішення з ПДВ № від 14.08.2015 р. в частині 240 495 грн. основного платежу та 120 247, 5 грн. штрафних (фінансових) санкцій (50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання згідно п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України з урахуванням повторного протягом 1095 днів визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, яке позивачем не заперчується).

У решті донарахованих сум, колегія суддів вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, оскільки висновок податкового органу, з яким погодився суд першої інстанції про те, що безпідставно списані ТМЦ є безоплатно отриманими товарами (роботами, послугами) в розумінні податкового законодавства, що підлягають віднесенню до складу інших доходів - не відповідає фактичним обставинам справи та матеріалам перевірки. Як наслідок - донарахування ПДВ за цими епізодами також колегія суддів вважає протиправним.

Так, судом установлено, що 15.07.13р. між ФОП ОСОБА_3 (Орендодавець) та позивачем (Орендар) був укладений договір оренди складу №15-07/13, пунктом 1.1 якого передбачено, що Орендодавець, відповідно до положень цього договору, зобов'язується передати Орендарю у тимчасове платне користування індивідуально визначене у пункті 1.2 цього договору нерухоме майно та виконувати взяті на себе зобов'язання відповідно до положень цього договору, а Орендар зобов'язується прийняти таке майно, сплачувати орендну плату та виконувати взяті на себе зобов'язання відповідно до положень цього договору.

У пункті 1.2 договору сторони обумовили, що об'єктом оренди є індивідуально визначене нерухоме майно - нежиле приміщення загальною площею 1500 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Мета оренди майна: відповідно до цільового призначення об'єкта оренди. Зміна Орендарем цільового призначення об'єкта оренди можлива лише за умови отримання попередньої письмової згоди на це Орендодавця (п.1.5 договору).

Відповідно до п.2.1 Договору оренди початком строку оренди вважається 15.07.2013, кінцем - 15.07.2014.

Об'єкт оренди був переданий у строкове платне користування позивачеві за відповідним актом приймання-передачі від 15.07.2013, підписаним обома сторонами.

Додатковою угодою №1 від 16.07.13р. сторони збільшили площу об'єкта оренди на 2000 кв. м., після чого загальна площа орендованого приміщення склала 3500 кв. м.

Додатковою угодою №2 від 17.07.13р. сторони збільшили площу об'єкта оренди на 10500 кв. м., після чого загальна площа орендованого приміщення склала 14000 кв. м.

Додатковою угодою №3 від 30.12.13р. сторони збільшили місячний розмір орендної плати до 5000,00 грн.

Аналогічний договір оренди №15-07/14 був укладений між сторонами 15.07.14р. зі строком дії з 15.07.04р. по 15.07.15р.; та №15-07/15 від 15.07.15р. зі строком оренди з 15.07.15р. по 15.07.16р.

Листом від 18.07.13р. №18-07/2013 ТОВ «Торгімпорт» звернулося до ФОП ОСОБА_3 з проханням надати дозвіл на проведення поточного ремонту орендованого приміщення, на що отримано згоду Орендодавця (лист від 19.07.13р. №19-07/2013).

Обґрунтовуючи свої доводи, позивач посилається на те, що саме під час проведення ремонту орендованого приміщення ним були використані товарно-матеріальні цінності, відображені у відповідних актах списання.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів акцентує увагу на тому, що податковим органом встановлено та відображено у акті перевірки на стор.6,8, що ці товарно-матеріальні цінності були оприбутковані підприємством як придбані товари на дебет 281 рахунку «Товари», а списання товарів відбувалось з кредиту рахунку 281 на підставі актів спитання, перелік яких наведений у акті перевірки.

Поміж тим, перевіркою не встановлено відображення позивачем такого списання у податковому обліку підприємства, зокрема, у складі витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування (розділ 3.2.1 акту перевірки).

У зв'язку з цим, наведені судом першої інстанції порушення щодо оформлення актів списання не є самі по собі підставою для висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства, адже при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток за відповідні звітні періоди суми списаних ТМЦ підприємством не враховані, а тому відсутні підстави вважати, що таке списання призвело до порушення п.135.5 ст. 135, п.137.10 ст.137 Податкового кодексу України у зв'язку з заниженням доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування.

Так, відповідно п. 135.5.4 п. 135.5 статті 135 Податкового кодексу України, інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до п.137.10 статті 137 ПК України суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

В розумінні підпункту 14.1.13. пунтку 14 статті 14 Податкового кодексу України, безоплатно надані товари, роботи, послуги:

а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів;

б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості;

в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею

Податковим органом при перевірці не встановлено факт безоплатної передачі позивачу товарів, натомість, як зазначалось вище, перевіркою встановлено оприбуткування придбаних позивачем товарів.

За наведених обставин та правових норм, відсутні підстави для висновку про заниження суми інших доходів на загальну суму 34 077 344 грн. за період 2013-2014, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення з податку на прибуток № від 14.08.16р в частині донарахування основного платежу в сумі 6 330 240,5 грн. (6 546 686 грн.- 216 445,5 грн.) та відповідно штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 582 560 грн. (1 636 672 грн. - 54 111 грн.) та податкове повідомлення-рішення з ПДВ № від 14.08.16р. в частині донарахування основного платежу 6 815 469 грн. (7 055 964 грн. - 240 495 грн.) та відповідно штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3 407 735, 5 грн. ( 3 527 983 - 120 247, 5 грн.) - протиправні та підлягають скасуванню.

Задовольняючи позов в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 14.08.16р., суд виходив з того, що позивачем не були порушені граничні строки взаєморозрахунків за зовнішньоекономічним контрактом, оскільки між позивачем та нерезидентом була укладена угода про взаємозалік вимог, отже зобов'язання компанії перед позивачем припинилось.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Висновок податкового органу про порушення статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» ґрунтується на тому, що позивачем до перевірки не був наданий акт звірки розрахунків про залік зустрічних однорідних вимог на підтвердження припинення договірних зобов'язань за контрактом №1004/2014 від 10.04.14р.на суму 16 650,00 євро (недопоставленого контрагентом позивача - Filaks.r.o. (Чехія) товару), а лише надана угода від 02.09.14р. про припинення взаємних зобов'язань між позивачем та нерезидентом CENTROSTATELLP Англія, якому переведений борг Filaks.r.o. (Чехія) за договором переведення боргу від 01.09.14 р. №01-09.

Судом встановлено, що 10.04.14р. між позивачем та фірмою Filaks.r.o. Prerov, Чехія (Продавець) був укладений контракт №1004/2014, пунктом 1.1 якого передбачено, що Продавець має продати, а Покупець прийняти та оплатити товар - голографічну плівку, асортимент та якість якого по кожній партії вказуються в інвойсі, який є невід'ємною частиною цього контракту.

У пункті 3.1 контракту сторони обумовили, що його загальна вартість складає 132 000 євро.

Відповідно до пункту 4.1 контракту платіж за товар здійснюється шляхом переказу грошей на рахунок продавця, вказаний у пункті 13 цього контракту.

Оплата здійснюється шляхом 100% передоплати перед відвантаженням товару, часткової або повної передоплати, або відстрочки платежу (п.4.2 контракту).

На виконання умов контракту позивачем 17.04.14р. було перераховано на користь компанії Filaks.r.o. Prerov, Чехія, 16 650 євро, що підтверджується відповідною банківською випискою.

11.06.14р. позивачем сплачено компанії Filaks.r.o. Prerov, Чехія, 16 650 євро передоплати за вказаним контрактом №1004/2014 від 10.04.14р.

Відповідно до митної декларації №100270001/2014/210625 від 13.06.14р. позивачем був отриманий від компанії Filaks.r.o. Prerov, Чехія, товар на суму 16 650 євро за цим контрактом.

Водночас, товар на іншу частини передоплати в сумі 16 650 євро станом на 01.09.14р. не був поставлений.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 23.09.94р. № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі Закон № 185/94-ВР) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Статтею 2 цього Закону закріплено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Постановою Правління Національного банку України від 12.05.2014 №270 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» було установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Вказана постанова, згідно з пунктом 7, набрала чинності з 20 травня 2014 року та діяла до 20 серпня 2014 року.

Відповідно до статті 4 Закону № 185/94-ВР порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.14р. між компанією Filaks.r.o. Prerov, Чехія (Боржник), ТОВ «Торгімпорт» (Кредитор) та компанією CentrostateLLP (Новий боржник) був укладений договір переведення боргу №01-09.

Відповідно до пункту 1.1 договору боржник підтверджує заборгованість перед кредитором в сумі 16 500,00 євро, яка виникла в результаті недопоставки компанією Filaks.r.o. Prerov, Чехія передоплаченого товару за контрактом №1004/2014 від 10.04.14р.

Згідно з пунктом 1.2 договору його предметом є переведення боргу - грошової суми, визначеної в пункті 1.1 даного договору, з боржника на нового боржника на користь кредитора в сумі 2 1958 доларів США (16 650 євро по курсу 1,3188 доларів США за 1 євро). Кредитор погоджується на переуступку боргу на нового боржника.

У пункті 1.3 договору сторони визначили, що зобов'язання нового боржника по сплаті кредитору суми, визначеної в пункті 1.1 договору, погашаються шляхом зарахування боргу кредитора перед новим боржником, що виник у зв'язку з несплатою за договором переуступки боргу 11GHJU108-1/6 від 28.02.13р.

Так, матеріали справи свідчать, що 28.02.13р. між компанією WUHAN IRON AND STEEL (GROUP) COMPANY., LTD (Кредитор), компанією CentrostateLLP (Новий кредитор) та ТОВ «Торгімпорт» (Боржник) був укладений договір переуступки права вимоги №11GHJU108-1/6, пунктом 1.1 якого передбачено, що боржник підтверджує заборгованість перед кредитором в сумі 1 076 566,80 доларів США, яка виникла в результаті несплати боржником відвантажених йому товарів за контрактом №11GHJU108-1 від 02.11.11р.

У пункті 2 договору сторони передбачили, що його предметом є переуступка права вимоги сплати грошової суми, визначеної в п.1.1 даного договору з боржника на користь нового кредитора. Боржник погоджується на переуступку права вимоги новому кредитору. Новий кредитор приймає на себе право вимоги з божника суми заборгованості, визначеної пунктом 1 даного договору.

Боржник зобов'язується сплатити на користь нового кредитора суму, визначену в п.1 договору, до 01 січня 2014 року (п.3 договору).

Згідно з пунктом 4 договору, на користь нового кредитора переходять всі права кредитора на право вимоги з боржника суми, визначеної в п. 1 даного договору.

02.09.14р. між позивачем та компанією CentrostateLLP (Сторона-2) була укладена угода про припинення взаємних зобов'язань заліком зустрічних однорідних вимог, пунктом 1.1 якої передбачено, що відповідно до цієї угоди сторони припиняють зустрічні однорідні вимоги шляхом проведення взаємозаліку.

Сума заліку за цією угодою становить 21 958 доларів США (еквівалент 16 650,00 євро) (п.1.2 Угоди).

Відповідно до пункту 2.1 угоди на момент підписання цієї угоди у Сторони-1 існує вимога до Сторони-2, що виникла на підставі укладеного між ними договору №01-09 від 01.09.14р. Таким чином, заборгованість Сторони-2 перед Стороною-1 складає 21 958 доларів США.

Згідно з пунктом 2.2 угоди на момент підписання цієї угоди у Сторони-2 існує вимога до Сторони-1, що виникла на підставі договору №11GHJU108-1/6 від 28.02.2013.

Сторони домовилися, що термін виконання зобов'язань за договорами, зазначеними у п.п.2.1 і 2.2 цього договору, вже настав.

Датою заліку (датою погашення заборгованостей по зазначеним вище вимогам та відображення цього в бухгалтерському обліку сторін) є 02 вересня 2014 року (п.2.5 Договору).

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Відповідно до пункту 1.10 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої Постановою ПравлінняНаціонального банку України від 24.03.1999 №136 (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) експортна, імпортна операція можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо:

- вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями;

- вимоги однорідні;

- строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги;

- між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Судом встановлено, що проведення позивачем заліку зустрічних однорідних вимог з нерезидентом CentrostateLLP було здійснено у повній відповідності з вищенаведеними вимогами, що дозволяє зробити висновок про припинення 02.09.14р. зобов'язань на суму 21 958 доларів США (еквівалент 16 650,00 євро).

Такі документи були надані контролюючому органу при перевірці, що не заперечується апелянтом, у зв'язку з чим відсутні підстави для висновку про порушення вимог ст. 2 Закону № 185/94-ВР.

Доводи апелянта про ненадання акта звірки розрахунків про залік зустрічних однорідних вимог та самого заліку зустрічних однорідних вимог, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки наявність таких документів згідно вимог чинного законодавства не є обов'язковою, позаяк достатнім доказом припинення зустрічних зобов'язань є укладена 02.09.14р. між позивачем та компанією CentrostateLLP угода про припинення взаємних зобов'язань заліком зустрічних однорідних вимог.

З огляду на викладнене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення - рішення від 14.08.15р. №.

Відсутність з боку позивача порушень граничних строків взаєморозрахунків за зовнішньоекономічним контрактом, як наслідок, виключає висновок контролюючого органу обов'язок Товариства декларувати суму коштів у розмірі 16 650,00 євро відповідно до вимог ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України №15093, у звязку з чим податкове повідомлення - рішення від 14.08.15р. № є також протиправним та підлягає скасуванню.

Викладеним спростовуються доводи апелянта.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції є помилковими лише у певній частині судового рішення, а у іншій частині - законними та обґрунтованими, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню у частині неправильно вирішених позовних вимог. У іншій частині постанова суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 08.09.16р. у справі №810/4523/15 - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 08.09.16р. у справі №810/4523/15 у частині застині задоволених позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 14.08.15р. № та № -залишити без змін.

У іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 08.09.16р. у справі №810/4523/15 скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 14.08.15р. задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 14.08.15р. № у частині донарахування ТОВ «Торгімпорт» податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму основного платежу 6 330 240,5 грн. грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 582 560 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 14.08.15р. № у частині донарахування ТОВ «Торгімпорт» податкового зобов'язання з ПДВ на суму основного платежу 6 815 469 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 3 407 735, 5 грн.

У іншій частині донарахування за вказими податковими повідомленнями-рішеннями від 14.08.15р. №, № - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КАС України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.

Повний текст постанови складений : 07.09.17р.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Кузьмишина О.М.