Справа № 308/6721/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року№ 876/8565/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Довгополова О.М.

за участі секретаря судового засідання: Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 липня 2017 року в адміністративній справі за позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 про примусове видворення,

встановив:

У липні 2017 року позивач Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача громадянки В`єтнаму ОСОБА_1, в якому просив на підставі ч.1 ст.30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», примусово видворити з України громадянку В'єтнаму, ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.07.2017 року адміністративний позов задоволено повністю. Постановлено примусово видворити за межі території України громадянку В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З цією постановою суду першої інстанції від 14.07.2017 року не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду винесена з неправильним застосуванням норм матеріального законодавства, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що громадяни соціалістичної республіки В'єтнам підлягають видворенню не за процедурою передбаченою ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст.183-7 КАС України, а за процедурою, визначеною ст.29 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам про реадмісію громадян обох держав, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 року. Визначену чинним законодавством процедуру реадмісії позивач не застосував, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 14.07.2017 року та у задоволенні позову відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.07.2017 року відповідач була виявлена та затримана прикордонним нарядом відділу прикордонної служби «Тиса» в районі 262 прикордонного знаку на відстані 600 метрів до лінії проходження Державного кордону України за спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску у складі групи осіб. Документи, що посвідчують особу у неї відсутні. Вказане видно з Протоколу про адміністративне затримання від 12.07.2017 р. (а.с. 7).

Відповідно до Довідки № 27/172 від 14.07.2017 р. та Протоколу уточнення анкетних даних затриманого від 13.07.2017 р., відповідач є громадянкою В`єтнаму ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5, 6).

Рішенням Чопського прикордонного загону від 13.07.2017 р. про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, громадянку В'єтнаму, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вирішено примусово повернути за межі території України. Цим же Рішенням вирішено розмістити відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, із одночасною подачею позову про примусове видворення (а.с. 9).

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Згідно ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею ст.30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ч.2 ст.183-7 КАС України, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення про затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Крім цього, згідно ч.1 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Частиною третьою статті 29 цього Закону визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що реадмісія - це передача з території України або приймання на територію України іноземців та осіб без громадянства на підставах та в порядку, встановлених міжнародними договорами України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст.9 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 р. було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25.09.2007 р. в м. Нью-Йорку. Ця Угода набрала чинності для України 10.04.2009 року.

Стаття 1 цієї Угоди передбачає, що відповідно до положень цієї Угоди та на запит однієї Договірної Сторони, інша Договірна Сторона здійснює реадмісію осіб, які не виконують чи більше не виконують правові вимоги стосовно в'їзду чи перебування на території держави запитуючої Договірної Сторони, далі - осіб, які підлягають реадмісії. Запитуюча Договірна Сторона негайно та без будь-яких спеціальних процедур здійснює реадмісію осіб, які підлягають реадмісії та які, відповідно до результатів перевірки компетентними органами, не є громадянами держави запитуваної Договірної Сторони або не відповідають вимогам, передбаченим у статті 2 цієї Угоди.

Відповідність вимогам та умовам реадмісії встановлена статтею 2 Угоди, а процедура реадмісії громадян В'єтнаму визначена ст.4 цієї Угоди.

Такими чином, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що вона не підлягає примусовому видворенню за межі території України на підставі судового рішення згідно процедури, передбаченої ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст.183-7 КАС України, а повинна бути передана до країни свого громадянства за процедурою, визначеною Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам про реадмісію громадян обох держав від 25.09.2007 р., ратифікованою 03.09.2008 року Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам про реадмісію громадян обох держав».

Отже, являються помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову про примусове видворення відповідача.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим відповідно до норм матеріального права з дотриманням процесуальних норм, та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи.

Згідно зі ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції від 14.07.2017 року слід скасувати та прийняти нову постанову суду про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 липня 2017 року в адміністративній справі за позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 про примусове видворення - скасувати і прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

О.М. Довгополов

Повний текст постанови виготовлено 11.09.2017 року