Справа № 826/19834/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 вересня 2017 року письмове провадження № 826/19834/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Головного управління ДФС у м. Києві,
провизнання нечинною податкову консультацію від 08.12.2016р.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання нечинною (недійсною) податкову консультацію оформлену листом про надання відповіді вих. №8079/С/26-15-13-02-15 від 08.12.2016р. в частині надання податкової консультації про визнання власних коштів внесених на розрахунковий рахунок, який відкрито для здійснення підприємницької діяльності, такими, що включаються до доходу фізичної особи - підприємця платника єдиного податку.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю надання податкової консультації, яка оформлена листом №8079/С/26-15-13-02-15 від 08.12.2016р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав правомірності прийняття податкової консультації, яка викладена листом №8079/С/26-15-13-02-15 від 08.12.2016р.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України суд дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, - встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного податку 2 групи (ставка 20% від розміру мінімальної заробітної плати).

24 листопада 2016 року позивач звернувся до ГУ ДФС у м. Києві у порядку статті 52 ПК України про надання податкової консультації з наступного питання: Чи буде поповнення власними заощадженнями, а саме коштами, накопиченими за минулі періоди у вигляді чистого доходу, отриманого від ведення підприємницької діяльності, мого рахунку, відкритого для здійснення підприємницької діяльності, вважатись доходом від підприємницької діяльності, у разі якщо таке поповнення здійснюється з метою погашення заборгованості за займом (фінансовою допомогою), який був отриманий в межах підприємницької діяльності?

Листом від 08.12.2016р. №8079/С/26-15-13-02-15 ГУ ДФС у м. Києві «Про надання відповіді» повідомило позивача, що відповідно до норм Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. №492 поточні банківські рахунки для фізичних осіб - резидентів поділяються на: поточні рахунки фізичних осіб - підприємців, які відкриваються для здійснення підприємницької діяльності та поточні рахунки фізичних осіб, які не є підприємцями.

Тобто, власні кошти, внесені на розрахунковий рахунок, який відкрито для здійснення підприємницької діяльності, включаються до доходу фізичної особи - підприємця - платника єдиного податку.

Аналогічні роз'яснення розміщено на офіційному сайті ДФС України в рубриці «Загальнодоступний інформаційно-довідковий ресурс» категорії 107 «Єдиний податок для фізичних осіб - підприємців» категорія 107.04 «Порядок визначення доходу та його склад».

Не погоджуючись із наданою податковою консультацією, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи даний адміністративний спір суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п.п. 21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п. 21.1. ст. 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Як встановлено пп. 191.1.28 п. 191.ст. 191 Податкового кодексу України, контролюючі органи надають консультації відповідно до цього Кодексу, законодавства з питань сплати єдиного внеску та інформаційно-довідкові послуги з питань оподаткування й іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи. Згідно пп. 191.1.31 п. 191.1 ст. 191 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи узагальнюють практику застосування законодавства з питань оподаткування, законодавства з питань сплати єдиного внеску, розробляють проекти нормативно-правових актів.

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 Кодексу зазначено, що податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно з пп. 14.1.173 п.14.1 ст.14 Кодексу узагальнююча письмова податкова консультація - оприлюднення позиції контролюючого органу, що склалася за результатами узагальнення податкових консультацій, наданих платникам податків.

Згідно з п. 52.4 ст. 52 Кодексу консультації надаються контролюючими органами. У відповідності до п. 52.6 ст. 52 Кодексу центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, проводить періодичне узагальнення податкових консультацій, які стосуються значної кількості платників податків або значної суми податкових зобов'язань, та затверджує наказом узагальнюючі податкові консультації, які підлягають оприлюдненню, у тому числі за допомогою Інтернет-ресурсів.

Як вбачається з податкової консультації ГУ ДФС у м. Києві, викладеної в листі від 08.12.2016р. №8079/С/26-15-13-02-15 контролюючий орган повідомив, що відповідно до норм Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. №492 поточні банківські рахунки для фізичних осіб - резидентів поділяються на: поточні рахунки фізичних осіб - підприємців, які відкриваються для здійснення підприємницької діяльності та поточні рахунки фізичних осіб, які не є підприємцями.

Тобто, власні кошти, внесені на розрахунковий рахунок, який відкрито для здійснення підприємницької діяльності, включаються до доходу фізичної особи - підприємця - платника єдиного податку.

Аналогічні роз'яснення розміщено на офіційному сайті ДФС України в рубриці «Загальнодоступний інформаційно-довідковий ресурс» категорії 107 «Єдиний податок для фізичних осіб - підприємців» категорія 107.04 «Порядок визначення доходу та його склад».

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 статті 297 ПК України, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених главою 1 розділу ХІV ПК України, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з п. 292.1 статті 292 ПК України доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Відповідно до п. 292.6 статті 292 ПК України датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг). Для платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість, датою отримання доходу є дата списання кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності.

Крім того, платники єдиного податку першої - третьої груп ведуть облік у порядку, визначеному п.п. 296.1.1 - 296.1.3 п. 296.1 статті 296 ПК України.

Так, відповідно до п.п. 296.1.1 п. 296.1 статті 296 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги, у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Згідно з п. 5 Порядку ведення книги обліку доходів і книги обліку доходів і витрат та порядків їх ведення для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну від 19.06.2015р. № 579, записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід, зокрема про кошти, які надійшли на поточний рахунок платника податку та/або які отримано готівкою, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Отже, до книги обліку доходів вносяться доходи за підсумками робочого дня, які надійшли на розрахунковий рахунок платника, отримані готівкою та/або вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до норм Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. №492 поточні банківські рахунки для фізичних осіб - резидентів поділяються на: поточні рахунки фізичних осіб - підприємців, які відкриваються для здійснення підприємницької діяльності та поточні рахунки фізичних осіб, які не є підприємцями.

Тобто, власні кошти, внесені на розрахунковий рахунок, який відкрито для здійснення підприємницької діяльності, включаються до доходу фізичної особи - підприємця - платника єдиного податку.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначена інформація також розміщена на офіційному сайті ДФС України в рубриці «Загальнодоступний інформаційно-довідковий ресурс» категорії 107 «Єдиний податок для фізичних осіб - підприємців» категорія 107.04 «Порядок визначення доходу та його склад».

У той же час, суд не погоджується з доводами позивача, оскільки норми п. 177.2 статті 177 ПК України, згідно якого об'єктом оподаткування (податком на доходи фізичних осіб) є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Статті 177 ПК України застосовується до оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності осіб, що обрали загальну систему оподаткування.

Позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, а тому норми статті 177 ПК України до осіб, що обрали спрощену систему оподаткування не застосовуються.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 має бути відмовлено повністю.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій