Справа № 274/1533/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Замега О.В.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА
іменем України

"06" вересня 2017 р. Справа № 274/1533/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Кузьменко Л.В.
суддів: Іваненко Т.В.
Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "15" травня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення відповідача про повернення йому документів на доопрацювання у зв`язку із встановленням йому інвалідності II групи з 04.04.2016 року внаслідок поранення (контузії) та захворювань, пов`язаних із виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 13.01.2017 року № 3, зобов`язати відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІ групи внаслідок поранення (контузії) та захворювань, пов`язаних із виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Постанови КМУ від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16-16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 04.04.2016 року, та зобов`язати відповідача подати звіт про виконання прийнятої на його користь постанови суду протягом п`ятнадцяти діб з дня набрання постановою законної сили.
Постановою заяву ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 04.04.2016 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 13.01.2017 №3, прийняте на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 15.11.2016 № 806/1202/16.
Зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду ІІ групи з 04.04.2016 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
В апеляційній скарзі Міністерство оборони України, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга Міністерства оборони України задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах з 24.04.1981 року по 09.07.1983 року. В період з 19.11.1981 року по 09.07.1983 року проходив службу в Республіці Афганістан та приймав участь в бойових діях. Житомирською Обласною МСЕК № 2 йому встановлено ІІІ групу інвалідності з 12.06.2013 року, що настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, а 08.04.2016 року йому встановлено ІІ групу інвалідності, що настала з тих же самих підстав. Таким чином, позивач вважав, що він, як інвалід ІІ групи набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на дату встановлення інвалідності.
19.04.2016 року він звернувся до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 через Бердичівський ОМВК із заявою про виплату одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи та надав усі необхідні документи. Звідти документи направлено до Міністерства оборони України. Але рішенням комісії Міністерства оборони України від 03.06.2016 року його документи повернуто на доопрацювання документів (фактично відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги) з посланням на те, що в поданих документах немає підтверджень настання інвалідності відповідно до вимог пп. 4 п. 2 Порядку № 449 та встановлення йому інвалідності ІІІ групи 12.06.2013 року.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.
Так, постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.08.2016, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2016 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірними дії Міністерства оборони України, які полягають у поверненні заяви позивача про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як військовослужбовцю, якому з 4 квітня 2016 року встановлено інвалідність ІІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, після звільнення з військової служби. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 4 квітня 2016 року відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975( а.с.23-38).
28.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Бердичівського ОМВК із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
До заяви, відповідно до пункту 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі і (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, ОСОБА_1 додав всі необхідні документи:: витяг із протоколу засідання ЦВЛК від 29.05.2013 року № 1340, копію акта судово-медичного дослідження від 28.05.2013 року № 405, копії довідок Житомирського обласного МСЕК № 2 серія 10 ААБ № 654848 від 14.06.2013 року та серія 12 ААА № 514252 від 08.04.2016 року, копія паспорту та ідентифікаційного коду, військового квитка, довідки з банку, копія довідки Бердичівського ОМВК від 20.05.2013 року, копія посвідчення інваліда війни 2 групи а також копії постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 22.08.2016 року та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2016 року, виконавчого листа по справі № 806/1202/16 року, що підтверджується копією заяви, до Бердичівського ОМВК( а.с. 41).
Рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 13.01.2017 року, затвердженим Міністром оборони України ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що інвалідність йому встановлено понад 3 -х місячний строк після звільнення зі служби; зміна інвалідності відбулася понад дворічний термін, ОСОБА_1 не подано документ, що свідчить про обставини поранення, що підтверджується копією витягу з протоколу засідання комісії МОУ від 13.01.2017 року № 3(а.с. 42).
Вирішуючи даний спір колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що вищезазначеною постановою суду, встановлено, що позивач як військовослужбовець отримав поранення та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, та має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно зі статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року (а.с. 29-38).
Зобов`язуючи Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 4 квітня 2016 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 03.06.2016 року № 42, суд дійшов висновку, що витяг з протоколу ЦВЛК № 1340 від 29.05.2013 року та акт судово-медичного дослідження № 405 від 21.05.2013 року по своїй суті свідчать, що поранення, контузія та захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Зважаючи на те, що форма документу про обставини поранення законодавчо не визначена, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що витяг з протоколу ЦВЛК № 1340 від 29.05.2013 року та акт судово-медичного дослідження №405 від 21.05.2013 року є тими документами, які свідчать про причини та обставини поранення.
Згідно статті 255 Кодексу адміністративного України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Законна сила судового рішення - це така його властивість, яка робить рішення загальнообов`язковим для виконання. Законна сила постанови суду проявляється в тому, що наявність чи відсутність прав і фактів, що лежать в його основі, встановлюються остаточно, і в тому, що встановлені постановою суду права підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу уповноважених осіб.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на виконання постанови суду по справі №806/1202/16 зобов`язаний був врахувати наведені у ній висновки та встановлені обставини, про що було зазначено у резолютивній частині рішення. Тому, колегія суддів вважає, що відмова відповідача не повинна була ґрунтуватись на підставах, які визнані судом протиправними.
З урахуванням вищевикладеного та враховуючи, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.08.2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2016 року, встановлено безумовне право позивача на отримання одноразової грошової допомоги та наявність у останнього усіх необхідних документів, а також зобов`язано відповідача розглянути у встановленому порядку та строки заяву та документи ОСОБА_1 з урахуванням викладених судом обставин у справі № 806/1202/16, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 13.01.2017 № 3, прийняте без урахування обставин, встановлених судовим рішенням, є протиправним та підлягає скасуванню.
З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання Міністерства оборони України нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду ІІІ групи з 04.04.2016 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Щодо доводів відповідача про те, що дана справа розглянута неповажним судом, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно п.4 ч.1 ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Встановлено, що даний спір виник щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до ст.16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що дана справа підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду як така, що виникла зі спору фізичної особи з суб`єктом владних повноважень з приводу призначення допомоги.
Вказана правова позиція також відображена в ухвалі Вищого адміністративного суду № К/800/51948/15 від 09.06.2016 у адміністративній справі №816/2069/15.
Таким чином, перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.
Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "15" травня 2017 р. без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - представник позивача Коржилов Ю.Є.

АДРЕСА_2 - відповідачу: Міністерство оборони України проспект Повітрофлотський 6,м.Київ 168,03168
- e-mail
5-третій особі: Житомирський обласний військовий комісаріат - вул.С.Параджанова,4,м.Житомир,10001,