Справа № 813/2875/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року Справа № 813/2875/17

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого cудді - Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Магиревич Ю.Д.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Булаш З.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

11 серпня 2017 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (надалі по тексту - ФО-П ОСОБА_3, позивач) до Головного управління ДФС у Львівській області (надалі - по тексту ГУ ДФС у Львівській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 15.05.2017 року.

Ухвалою судді від 14.08.2017 року відкрито провадження у справі. Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на те, що посадовими особами відповідача не в повній мірі було встановлено факт порушення позивачем вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Так, позивач зазначила, що посадовими особами ГУ ДФС у Львівській області було зроблено висновок про порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації виключно за наявністю у позивача алкогольних напоїв на загальну суму 1800,00 грн. Водночас, позивач зазначає, що нею у встановлений строк було надано усі накладні на товар (алкогольні напої), зазначений посадовими особами ДФС у відомостях до акту перевірки. Проте, не зважаючи на виконання вимог, що викладені в акті перевірки, 15.05.2017 року службовими особами ГУ ДФС у Львівській області було винесено податкове повідомлення - рішення № про нарахування суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3600,00 грн. Враховуючи наведене, позивач вважає вищевказане податкове повідомлення - рішення протиправним та просить його скасувати.

Представник відповідача на заперечення позовних вимог подала суду письмові заперечення, суть яких полягає в наступному. Так, представник відповідача зазначила, що службовими особами відповідача було проведено перевірку кафе, що розташоване за адресою: (АДРЕСА_2) та належить ФО-П ОСОБА_3 Перевірка проводилася на дотримання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій. За результатами перевірки було складено акт перевірки від 03.05.2017 року в якому було зафіксовано порушення п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". На підставі матеріалів перевірки ГУ ДФС у Львівській області було винесено податкове повідомлення - рішення, згідно з яким до ФО-П ОСОБА_3 застосовано фінансові санкції за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації або зберігання в сумі 3600,00 грн. Представник відповідача зазначив, що на вимогу акту перевірки, позивачем було подано лист від 10.05.2017 року з яким було подано видаткові та розхідні накладні, однак дані документи жодним чином не підтверджують зберігання та реалізацію алкогольних напоїв, зазначених у відомості. Таким чином, представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними та просить у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, покликаючись на позицію, висвітлену у письмових запереченнях та просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ФО-П ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1

03.05.2017 року на підставі наказу № 1645 та направлень на проведення перевірки № 2773 та № 2774 від 03.05.2017 року проведено фактичну перевірку кафе, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить ФО-П ОСОБА_3

В ході проведення перевірки службовими особами ГУ ДФС у Львівській області було встановлено порушення п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме встановлено порушення ведення обліку товарних запасів.

За результатами проведеної перевірки було складено акт від 03.05.2017 року № 13/05/РРО/.

На підставі матеріалів перевірки ГУ ДФС у Львівській області було винесено податкове повідомлення - рішення № від 15.05.2017 року, яким застосовано до ФО-П ОСОБА_3 фінансові санкції у сумі 3600,00 грн.

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням - рішенням, 22.05.2017 року позивачем було подало скаргу до ДФС України.

10.07.2017 року ДФС України було винесено рішення про результати розгляду скарги, згідно якого податкове повідомлення - рішення № від 15.05.2017 року залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись із винесеним податкових повідомленням - рішенням, позивач звернулася до суду.

Суд при вирішенні даної адміністративної справи виходив з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (надалі - ПК України) та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Згідно ст.1 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами) (далі - суб'єкти підприємницької діяльності), які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі - продажу іноземної валюти.

Порядок ведення розрахунків визначено ст. 3 цього Закону.

Так, у відповідності до цієї статті, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування;

4) забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення;

5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері

казначейського обслуговування бюджетних коштів;

6) забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення;

7) подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Суб'єкти господарювання, які використовують такі реєстратори розрахункових операцій, як електронні таксометри, автомати з продажу товарів (послуг) та реєстратори розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку інформацію про обсяг розрахункових операцій, виконаних у готівковій та/або в безготівковій формі, або про обсяг операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, яка міститься в фіскальній пам'яті зазначених реєстраторів розрахункових операцій.

Порядок передачі інформації до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку встановлюється органами доходів і зборів на базі технології, розробленої Національним банком України та погодженої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику;

8) реалізовувати товари (надавати послуги) за умови наявності цінника на товар (меню, прейскуранта, тарифу на послугу, що надається) у грошовій одиниці України;

9) щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій;

10) друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх

зберігання протягом трьох років;

11) проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування (для пального із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД цін товарів (послуг) та обліку їх кількості;

12) вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку;

13) забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня;

14) вводити в експлуатацію, проводити технічне обслуговування без порушення раніше здійсненого належним чином опломбування реєстратора розрахункових операцій, ремонтувати реєстратори розрахункових операцій через центри сервісного обслуговування в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

15) надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів". Порушення цього правила тягне за собою відповідальність, передбачену зазначеним законом, але не може бути підставою для застосування до порушника адміністративних чи фінансових санкцій, передбачених законодавством з питань оподаткування;

16) у разі виявлення несправностей реєстратора розрахункових операцій, а також пошкодження засобів контролю протягом робочого дня, в якому виявлено несправності чи пошкодження, письмово або засобами електронного зв'язку в довільній формі повідомити центр сервісного обслуговування, а також протягом двох робочих днів після дня виявлення несправностей чи пошкодження письмово або засобами електронного зв'язку в довільній формі повідомити про це контролюючий орган, у якому суб'єкт господарювання зареєстрований

платником податків.

У відповідності до ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає за потрібне наголосити, що на позивача як на суб'єкта господарювання покладено обов'язок проводити розрахункові операції в порядку, встановленому законодавством, а саме вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Судом встановлено, що службовими особами відповідача при проведенні перевірки позивача було виявлено алкогольні напої на загальну вартість 1800,00 грн. Під час перевірки позивачем не було підтверджено походження наявних алкогольних напоїв, у зв'язку з чим, інспектори дійшли висновку про порушення позивачем ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

На підтвердження походження товару супровідним листом від 10.05.2017 року позивач надав ГУ ДФС у Львівській області видаткові накладну № Б _ 6 від 21.03.2017 року та № Б _ 9 від 13.04.2017 року від ТзОВ "Львівська пивна компанія" та розхідні накладні № Н 007 - 16360 від 21.03.2017 року та № Р006-31888 від 17.11.2016 року від ТзОВ "Гал - Леобуд".

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що вказані накладні не підтвердили походження товару, виявленого у позивача під час перевірки 03.05.2017 року, що лише підтвердило порушення позивачем ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Отже, судом встановлено, що позивачем в ході ведення господарської діяльності було порушено п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме порушено порядок ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Як уже зазначалося, у відповідності до ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до суб'єктів господарювання у разі порушень при реалізації товарів, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи те, що вартість виявленого у позивача товару складала 1800,00 грн., що не заперечувалося позивачем, ГУ ДФС у Львівській області було застосовано до позивача штрафні санкції у подвійному розмірі вартості товару, а саме (1800,00 грн. Ч 2 = 3600,00 грн.).

Підсумовуючи наведене, суд погоджується з позицією відповідача щодо порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, відтак вважає висновки акта перевірки обґрунтованим, а винесене на його підставі податкове повідомлення - рішення про застосування штрафних санкцій в розмірі 3600,00 грн. - правомірним.

Тому, беручи до уваги усе вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідком розгляду справи суд погоджується з висновками ГУ ДФС у Львівській області про порушення ФО-П ОСОБА_3 порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, виявлених під час проведення перевірки 03.05.2017 року.

У зв'язку з чим вважає оскаржуване у даній справі податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Львівській області № від 15.05.2017 року правомірним і таким, що скасуванню не підлягає.

Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Згідно з ст. 94 КАС України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-71, 72, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 12 вересня 2017 року.