Справа № 805/2615/17-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Арестова Л.В.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року справа №805/2615/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Гаврищук Т.Г., Ястребової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування" на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року у справі № 805/2615/17-а за позовом Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування" до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив зняти арешт з рухомого майна ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування», накладений постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 15.01.2013 року №35837373.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року провадження у справі закрито, у зв'язку з тим, що зазначені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Позивачу також роз'яснено, що даний спір підлягає розгляду господарським судом.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Судами встановлено, що позивачу із відомостей, які міститься в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, стало відомо про наявність арешту, накладеного на все рухоме майно товариства на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 15 січня 2013 року № 35837373, виданої відповідачем.

З метою отримання детальної інформації про підстави накладення арешту позивач звернувся із запитом від 07 липня 2017 року № 243 до відповідача.

Листом від 10 липня 2017 року № 3555 позивача повідомлено, що на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження № 35837373 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області № 39/47, виданого 04 січня 2012 року про стягнення з ПАТ "Краматорський завод важкого верстатобудування" боргу у сумі 6 408 598,63 грн. на користь ТОВ "Регіон".

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10 грудня 2013 року у справі № 39/47 затверджено мирову угоду на стадії виконавчого провадження між його сторонами, у зв'язку з чим зазначене виконавче провадження закінчено. На підтвердження зазначеного відповідачем надано позивачу витяг за виконавчим провадженням № 35837373. Додатково відповідачем повідомлено позивача про те, що виключний перелік підстав для зняття арешту з майна передбачено ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", у всіх інших випадках арешт з майна чи коштів може бути знято лише за рішенням суду.

Судами також встановлено, що виконавче провадження № 35837373 відкрито відповідачем постановою від 27 грудня 2012 року на підставі наказу Господарського суду Донецької області № 39/47, виданого 04 січня 2012 року про стягнення з ПАТ "Краматорський завод важкого верстатобудування" боргу у сумі 6 408 598,63 грн. на користь ТОВ "Регіон".

15 січня 2013 року відділом в межах даного виконавчого провадження прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

24 грудня 2013 року відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі ухвали Господарського суду Донецької області від 10 грудня 2013 року у справі № 39/47, що надійшла до відділу, якою затверджено мирову угоду на стадії виконавчого провадження між його сторонами.

З метою зняття арешту, накладеного в межах зазначеного виконавчого провадження на майно боржника, позивач 19 липня 2017 року вернувся до Донецького адміністративного суду з позовом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позивач у даному випадку звернувся до суду з позовом, в якому просив зняти арешт з рухомого майна ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування», накладений постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 15.01.2013 року №35837373.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач фактично, оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо зняття з майна арешту, накладеного в межах виконавчого провадження, яке станом на час розгляду справи не закінчено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження, враховуючи наступне.

Особливістю справи є оскарження бездіяльності у виконавчому провадженні щодо зняття з майна арешту, накладеного в межах виконавчого провадження.

Відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також - якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до вимог статті 74 Закону №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Окремо, частиною другою вказаної статті визначено, що до відповідного адміністративного суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами:

- рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) (тобто не рішень судів), у тому числі: постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору; постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів.

Згідно із статтею 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Частиною 2 цієї статті визначено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець.

Отже, вирішальним для визначення підсудності судової справи між адміністративною, цивільною та господарською юрисдикціями є встановлення судом наступного: який виконавчий документ направлено на виконання; ким видано документ, в межах виконання якого і подано позов або скаргу на дії державного виконавця.

Практикою Верховного суду України змінено правову позицію касаційних судів щодо розмежування юрисдикції судів.

Так, у постановах 22.03.2016 року по справі №808/3666/15, від 30.06.2016 по справі №6-3077цс15, від 01.12.2015 року по справі №21-3404а15, від 30.06.2015 року по справі №825/2566/14, від 11.11.2015 року по справі №6-2187цс15, від 24.02.2016 року по справі №6-3077цс15 ВСУ вказав, що якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських та цивільних судів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даній справі фактично оскаржується бездіяльність державного виконавця щодо зняття з майна арешту, накладеного в межах виконавчого провадження.

За таких підстав, суд дійшов правильного висновку, що провадження у цій справі підлягає закриттю, оскільки порушені права підлягають захисту в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції. Ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування" на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року у справі № 805/2615/17-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року у справі № 805/2615/17-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

Л.В. Ястребова