Справа № 638/12150/17
Суддя: Семіряд І. В.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Пр.. № 2-а/638/621/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Семіряд І.В., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщені суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання неправомірними дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії щодо перерахунку пенсії,

встановив:

11.08.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова у здійсненні йому перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №04-54/302 та №04-54/303 від 1 червня 2017 року.

- зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 90% з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 5 жовтня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 27308,33 грн. на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №04-54/302 від 1 червня 2017 року, а з 01 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 30133, 33 грн. на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №04-54/303 від 1 червня 2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

- стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на мою користь понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII у зв'язку з поданням заяви про відставку та відповідно до пунктів 2 та 9 ч.5 ст. 126 Конституції України його було звільнено з посади судді Барвінківського районного суду від Харківської області, а наказом голови Барвінківського районного суду від 4 жовтня 2016 року №02-03/28 -ос відраховано зі штату цього суду.

17 жовтня 2016 року він звернувся до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Харківській області з заявою про нарахування та призначення щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці згідно ч. 1 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції 07.07.2010 року, з змінами станом на 14.10.2014 року), яке було призначено з 5 жовтня 2016 року.

З 1 лютого 2017 року в зв'язку зі зміною місця проживання він перебуваю на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та отримую довічне грошове утримання судді.

Відповідно до п.3.1 розділу III Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25 січня 2008 року, обов'язок підготовки подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та оформлення необхідних для цього документів, покладено на уповноважену особу суду за останнім місцем роботи судді.

Після відрахування його зі штату Барвінківського районного суду Харківської області саме уповноваженою особою суду було підготовлено необхідний пакет документів для звернення до органів ПФУ для призначення довічного грошового утримання. Окрім інших документів, була надана Довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі якої і було призначене щомісячне довічне грошове утримання. Проте, у зазначеній довідці помилково не були вказані інші виплати, які враховуються при обчисленні довічного грошового утримання, а саме матеріальна допомога до відпустки у розмірі посадового окладу, яка включена в оподатковуваний дохід.

Про це йому стало відомо 1 червня 2017 року, коли ТУ ДСА в Харківській області надало йому нові довідки для подання до органів ПФУ, а саме: Довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання (станом на момент звільнення у відставку), відповідно до якої розмір заробітної плати, яка має бути врахована при призначенні щомісячного довічного грошового утримання - 27308.33 грн.. Також нова Довідка надана і станом на грудень 2016 року, відповідно до якої розмір заробітної плати, яка має бути врахована при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2016 року - 30133 грн.33 коп.

23 червня 2017 року він звернувся до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про перерахунок раніше призначеного мені щомісячного довічного грошового утримання з 5 жовтня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати - 27308 грн. 33 коп., а з 01 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати - 30133 грн. 33 коп.

У липні місяці 2017 року ним було отримано Рішення комісії з розгляду питань про призначення (перерахунку) пенсії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, яким повідомлено про прийняття рішення про відмову в перерахунку мого щомісячного довічного грошового утримання. Свою відмову відповідач мотивував тим, що матеріальна допомога на оздоровлення не передбачена ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року, а тому підстави для врахування її в заробіток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання відсутні.

З таким рішенням комісії з розгляду питань про призначення (перерахунку) пенсії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова він не згоден, у зв'язку з чим звернувся до суду.

Згідно зі ст. 183-2 КАС України даний позов підлягає розгляду та вирішенню у порядку скороченого провадження. При цьому суд відзначає, що оскільки матеріали справи містять докази, які в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, то спір підлягає вирішенню на підставі наявних у справі документів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII у зв'язку з поданням заяви про відставку та відповідно до пунктів 2 та 9 ч.5 ст. 126 Конституції України був звільнений з посади судді Барвінківського районного суду від Харківської області, а наказом голови Барвінківського районного суду від 4 жовтня 2016 року №02-03/28 -ос відраховано зі штату цього суду.

17 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Харківській області з заявою про нарахування та призначення щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці згідно ч. 1 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції 07.07.2010 року, з змінами станом на 14.10.2014 року), яке йому було призначено з 5 жовтня 2016 року.

З 01 лютого 2017 року в зв'язку зі зміною місця проживання позивач перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та отримує довічне грошове утримання судді.

01 червня 2017 року, коли ТУ ДСА в Харківській області надало позивачу довідки для подання до органів ПФУ, а саме: Довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання (станом на момент звільнення у відставку), відповідно до якої розмір заробітної плати, яка має бути врахована при призначенні щомісячного довічного грошового утримання - 27308.33 грн.. Також нова Довідка надана і станом на грудень 2016 року, відповідно до якої розмір заробітної плати, яка має бути врахована при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2016 року - 30133 грн.33 коп.

23 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 5 жовтня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати - 27308 грн. 33 коп., а з 01 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати - 30133 грн. 33 коп.

У липні місяці 2017 року ОСОБА_1 отримав Рішення комісії з розгляду питань про призначення (перерахунку) пенсії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, яким повідомлено про прийняття рішення про відмову в перерахунку мого щомісячного довічного грошового утримання.

Свою відмову відповідач мотивував тим, що матеріальна допомога на оздоровлення не передбачена ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року, а тому підстави для врахування її в заробіток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання відсутні.

Однак суд не погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

У відповідності до п.14 ч.1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Пунктами 8 ч. 5 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

У відповідності до ч.6 статті 47 вищезазначеного Закону при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення ч.3 статті 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з ч.8 статті 14 Закону України "Про судоустрій України" (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

В п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про статус суддів". Згідно ч.1 статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Суд звертає увагу, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ, за нормами якого позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці містять IX розділ «Забезпечення суддів».

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 та 135 розділу «Забезпечення суддів».

Крім того, статтею 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453- VІ (IX розділ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ (IX розділ), тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

До того ж, відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Частиною 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ, з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З правил діючої Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

З довідки ТУ ДСА в Харківській області № 04-54/303 від 01.06.17 вбачається, що матеріальна допомога 1/12 має систематичний характер, включена в оподатковуваний дохід судді, входить до фонду оплати його праці, тобто є складовою винагороди судді.

Крім того, згідно зі змістом ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

З урахуванням наведеного, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені внески або збір на пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Крім того, вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року №21-430а11 та від 06.11.2013 року №21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України, де зазначено, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів № 3723-XII та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону № 1058-IV та стаття 66 Закону № 1788-XII.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому вони підлягають задоволенню.

Щодо строків звернення до адміністративного суду, то згідно частини 2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного утримання позивач дізнався - 01.06.2017 року, таким чином, позивач звернулась до суду в межах шестимісячного строку, передбаченого ч.2 ст.99 КАС України..

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України суд вважає необхідним стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 22, 58, 64 Конституції України, ст.. ст.. 2- 4, 6-11,71, 86, 94, 99, 158 163, 167, 183-2, 186, 242-2 КАС України, ст. ст. 33, 35, 37, 37-1 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 41, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання неправомірними дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії щодо перерахунку пенсії - задовольнити.

- визнати протиправною відмову Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №04-54/302 та №04-54/303 від 01 червня 2017 року.

- зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання у розмірі 90% з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 05 жовтня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 27308,33 грн. на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №04-54/302 від 1 червня 2017 року, а з 01 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 30133, 33 грн. на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №04-54/303 від 01 червня 2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Шевченківського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена в Харківській апеляційний адміністративний суд через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: Семіряд І.В.