Справа № 826/2952/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/2952/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 вересня 2017 року № 826/2952/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Громадської організації "Союз споживачів медичних послуг, лікарських засобів та

виробів медичного призначення"

до Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони

здоров'я України"

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Громадська організація "Союз споживачів медичних послуг, лікарських засобів та виробів медичного призначення" звернулася до Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами у відповідь на запит позивача від 21.01.2016 № 1071 щодо доступу до публічної інформації було надано неповну інформацію, в саме не надано відповіді на запитання зазначені в підпунктах 2, 3, 4, 6, 7, 8,9 пункту 2 запиту.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що він не є розпорядником публічної інформації стосовно державної реєстрації лікарських засобів у Україні. Також відповідач посилався на те, що за результатами розгляду запиту позивача від 21.01.2016 № 1071 ним було надано загальнодоступну інформацію щодо лікарських засобів зазначених у запиті.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Громадською організацією "Союз споживачів медичних послуг, лікарських засобів та виробів медичного призначення" подано до Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" та Міністерства охорони здоров'я України запит від 21.01.2016 № 1071 "Щодо доступу до публічної інформації" в якому викладено прохання надати інформацію відповідно до поставлених питань.

Листом від 29.01.2016 № 7/4/П Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" повідомило позивачу про те, що Центр не є суб'єктом владних повноважень, а запитувана інформація не є публічною інформацією. Також зазначеним листом надано відповідь по першому питанню викладеному в запиті від 21.01.2016 №1071 та по другому питанню щодо зареєстрованих лікарських засобів під назвами Гропринозин, Ізопринозин, Новірин, Номомед та інформацію щодо того, які побічні реакції можуть виникнути під час застосування лікарських засобів з діючою речовиною інозин пранобекс.

Громадська організація "Союз споживачів медичних послуг, лікарських засобів та виробів медичного призначення" вважаючи, що на її запит від 21.01.2016 № 1071 Державним підприємством "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" не було надано повної відповіді звернулась з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений в Законі України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 вказаного Закону право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статтею 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною першою статті 13 вказаного Закону встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Письмовий запит подається в довільній формі.

Частиною п'ятою статті 19 вказаного Закону встановлено, що запит на інформацію має містити: ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до частини першої статті 21 вказаного Закону інформація на запит надається безкоштовно.

Частиною першою статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Згідно з частинами другою та третьою статті 22 вказаного Закону відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації. Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Частиною четвертою статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; дату відмови; мотивовану підставу відмови; порядок оскарження відмови; підпис.

Отже, розпорядник інформації за запитом на інформацію, який відповідає вимогам статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", зобов'язаний або задовольнити його, надавши запитувачу достовірну, точну та повну інформацію, або відмовити у задоволенні такого запиту за умови існування законних підстав, які перелічені в частині першій статті 22 Закону, або повідомити запитувача, що запит направлений належному розпоряднику.

В пункті 2 запиту від 31.01.2016 № 1074, відповідь на який, як зазначає позивач у позовній заяві ним була отримана не у повному обсязі, позивач просив надати наступну інформацію: "2. Інформацію стосовно наступних лікарських засобів Гропринозин, Ізопринозин, Новірин, Нормомед: коли та на підставі чого здійснено державну реєстрацію/перереєстрацію вказаних лікарських засобів, зазначити дату, номер наказу МОЗ, реєстраційного посвідчення; які документи були додані заявником до заяви про реєстрацію лікарського засобу (навести перелік); за якою процедурою були зареєстровані вищезазначені лікарські засоби; інформацію про референтний препарат; інформацію про склад діючих речовин, силу дії, про заявника та виробника лікарських засобів, інформацію щодо небезпечних властивостей лікарських засобів; висновки Центру щодо ефективності, безпеки та якості лікарських засобів; рекомендації до затвердження інструкції для медичного застосування, тексту маркування упаковки готового лікарського засобу і методів контролю якості лікарського засобу; експертні звіти; протоколи засідань відповідного дорадчого Центру по розгляду результатів проведених експертиз; рекомендації щодо складання Центром для МОЗ рекомендації щодо можливості державної реєстрації лікарських засобів."

Пунктом 2 Порядку державної реєстрації (перереєстрації) лікарських засобів і розмірів збору за їх державну реєстрацію (перереєстрацію) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2005 № 376 встановлено, що державна реєстрація лікарського засобу здійснюється МОЗ на підставі заяви та результатів експертизи реєстраційних матеріалів на такий засіб, проведеної Державним експертним центром МОЗ (далі - Центр) у визначеному МОЗ порядку.

Згідно з абзацами першим та четвертим пункту 5 вказаного Порядку, Центр готує вмотивовані висновки щодо ефективності, безпеки та якості лікарського засобу за результатами експертизи реєстраційних матеріалів або висновки, передбачені абзацами другим і третім пункту 2 цього Порядку, і рекомендує здійснити державну реєстрацію відповідного лікарського засобу або відмовити в ній. Зберігання реєстраційних матеріалів здійснюється Центром. Копії примірників документів, якими затверджені методи контролю якості лікарського засобу, копія реєстраційного посвідчення та копія інструкції про застосування лікарського засобу (інструкція для медичного застосування) надсилаються до Держлікслужби.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач здійснює експертизу реєстраційних матеріалів на лікарські засоби, готує вмотивовані висновки щодо ефективності, безпеки та якості лікарського засобу за результатами відповідної експертизи та здійснює зберігання реєстраційних матеріалів на лікарські засоби, суд дійшов висновку про те, що відповідач є розпорядником інформації, яку позивач просив надати в пункті 2 запиту від 26.05.2005 № 376.

В листі від 29.01.2016 № 7/4/П, яким було надано відповідь на запит відповідача від 26.05.2005 № 376, відповідач зазначає про те, що він не є суб'єктом владних повноважень, а запитувана інформація не є публічною, при цьому обґрунтування щодо того, яка саме запитувана позивачем інформація та, з огляду на що, на думку відповідача не є публічною в зазначеному листі не наведено.

При цьому, суд звертає увагу на те, що, як було встановлено судом, відповідач, хоча й не є суб'єктом владних повноважень, водночас є розпорядником інформації, щодо якої було надано запит від 29.01.2016 № 7/4/П.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість посилань відповідача в листі від 29.01.2016 № 7/4/П на те, що він не є суб'єктом владних повноважень, а запитувана інформація не є публічною, як на обставини, які зумовлюють наявність підстав для відмови позивачу у наданні запитуваної ним інформації.

З листа від 29.01.2016 № 7/4/П та пункту 2 запиту від 29.01.2016 № 1071 судом встановлено, що відповідачем не надано в повному обсязі інформацію, яка була запитана та не наведено належного обґрунтування причин неможливості надання відповідної інформації.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо надання неповної інформації на запит від 21.01.2016 № 1071.

Оскільки позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача надати позивачу повну інформацію щодо лікарських засобів Гропринозин, Ізопринозин, Новірин, Нормомед спрямована на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час розгляду справи не були порушені, суд дійшов висновку про безпідставність заявленої позовної вимоги.

Водночас, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на зазначене, а також враховуючи встановлення судом факту надання відповідачем у відповідь на запит позивача від 29.01.2016 № 1071 неповної інформації, суд дійшов висновку про необхідність для повного захисту прав та інтересів позивача зобов'язати відповідача повторно розглянути запит позивача від 21.01.2016 № 1071.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" Міністерства охорони здоров'я України щодо надання неповної інформації Громадській організації "Союз споживачів медичних послуг, лікарських засобів та виробів медичного призначення" на запит від 21.01.2016 №1071 щодо доступу до публічної інформації.

3. В іншій частині адміністративного позову - відмовити.

4. Вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" Міністерства охорони здоров'я України повторно розглянути запит Громадської організації "Союз споживачів медичних послуг, лікарських засобів та виробів медичного призначення" від 21.01.2016 № 1071.

Оригінали квитанції від 17.02.2016 № QS95732701 на суму 1378,00 грн. 22.02.2017 № 4 на суму 1378,00 грн. зберігається у матеріалах справи та поверненню не підлягає.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов