Справа № 689/2493/16-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

04 вересня 2017 року м. Київ К/800/21176/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому (далі - Департамент) в якому просив скасувати постанову інспектора роти № 1 Департаменту Мельника С.М. серії АР № 588444 від 5 грудня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляду штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - спірна постанова).

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що спірна постанова не ґрунтується на вимогах закону, порушує його права, а тому ОСОБА_1 просив про задоволення позову.

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 1 лютого 2017 року позов задоволено та скасовано спірну постанову.

Оскаржуваною постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Позивач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що відповідач, приймаючи спірну постанову, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і не допустив порушення прав позивача.

Судами встановлено, що позивач 5 грудня 2016 року о 16 годині 45 хвилин у м. Хмельницькому по вул. Кам'янецькій, керуючи автомобілем Tayota Highlander реєстраційний номер НОМЕР_1 користувався засобом зв'язку, тримаючи його в руці, а саме, розмовляв по мобільному телефону.

У зв'язку з наведеним, відповідачем, на підставі статей 222, 251, 258, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пункту 4 розділу І, пункту 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 7 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція) було винесено спірну постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вищевказаною правовою нормою передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Так, у відповідності до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Поняття доказів у справі про адміністративне правопорушення наведене у статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за змістом якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, за приписами статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, інспектор здійснив відео фіксацію обставин, які описані ним у спірній постанові, а позивач, як під розгляду даної справи у суді, так і безпосередньо на місці вчинення правопорушення не заперечив того, що розмовляв по мобільному телефону, однак вказував на те, що у цей час його транспортний засіб не здійснював рух, оскільки зупинився в очікуванні сигналу світлофора.

Разом з тим, апеляційний суд, надав належну юридичну оцінку обставинам справи і дійшов правильного висновку про те, що позивач стоянку чи зупинку, у розумінні Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 "Про Правила дорожнього руху", не здійснював і у момент вчинення інкримінованого йому правопорушення був активним учасником дорожнього руху.

З урахуванням наведеного, висновок апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення даного позову є правильним та таким, що узгоджується з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги його висновку не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або порушив норми процесуального права.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про скасування постанови, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року, відмовити.

Копію цієї ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк