Справа № 552/4349/17
Суддя: Турченко Т. В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Справа №552/4349/17
Провадження № 2-а/552/185/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.09.2017 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді Турченко Т.В.

При секретарі - Силка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

12 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив суд визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, як інваліду війни, протиправною. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як військовослужбовцю, який отримав інвалідність в період проходження ним військової служби.

04 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з уточненням позовних вимог до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. В уточненнях до позовних вимог просив суд визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у направленні до Міністерства оборони України висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності протиправною.Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати головному розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати одноразоворї грошової допомоги у разі настання інвалідності ОСОБА_1 .
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Представник Полтавського обласного військового комісаріату Муравйов О.В. проти задоволення уточнених позовних вимог заперечував в повному обсязі.
Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , представника Полтавського обласного військового комісаріату Муравйова О.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 (а.с.6), який відповідно до паспорту громадянина України зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).
Згідно Військового квитка ОСОБА_1 проходив військову службу з 01.08.1970 року по 22.01.1996 року в Збройних Силах СРСР та України (а.с.14).
29.09.1995 року ОСОБА_1 при виконанні службових обов`язків отримав черепно-мозкову травму із струсом головного мозку. З 29.09.1995 року по 18.10.1995 рік ОСОБА_1 лікувався амбулаторно, а з 19.10.1995 року по 27.10.1995 рік лікувався стаціонарно у гарнізонному госпіталі військової частини НОМЕР_1 .
Після перенесеної травми в 1995 році, згідно довідки МСЕ №0115807, ОСОБА_1 була встановлена третя група інвалідності (травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби).
19 березня 2003 року ОСОБА_1 Полтавським обласним військовим комісаріатом було видано посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.8), згідно якого позивач мав право на пільги, встановлені чинним законодавством України для ветеранів військової служби.
15 квітня 2009 року ОСОБА_1 отримав посвідчення серії НОМЕР_3 (а.с.8), згідно якого він є інвалідом другої групи і має право на пільги, встановлені чинним законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.
Також судом встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що в травні 2017 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виплати належної йому одноразової грошової допомоги, так як згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.07.2017 року №272/Р-03, ОСОБА_1 не отримував одноразову грошову допомогу ні у зв`язку з встановленням 3 групи, ні у зв`язку з встановленням 2 групи.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.06.2017 року №10/1078 (а.с.12) ОСОБА_1 було відмовлено в надані одноразової грошової допомоги.
04 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги, в яких зазначив, що 14 серпня 2017 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою, в якій просив направити його особову справу до Міністерства оборони України для вирішення питання отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням 2 групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, травми та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.08.2017 року №10/16371 позивачу було відмовлено в направленні особової справи до Міністерства оборони України для вирішення питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням 2 групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, травми та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
З даною відмовою ОСОБА_1 не згоден. Тому звернувся в суд за захистом своїх порушених прав.
Суд вважає, що права позивача порушені та підлягають судовому захисту, а уточнена позовна заява задоволенню.
Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 12 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлює, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими вКонституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Пунктом 2 частини першої статті 3 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до пункту 4, 5 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що діяла на час встановлення ОСОБА_1 II групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,

- у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб;

- у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб;

- у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Згідно з частиною 6 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до підпункту 1 пункту 6 Порядку 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Відповідно до пункту 12 Порядку 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 12 Порядку 975, керівник уповноваженого органу подає у 15- денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Такий самий порядок визначений і пунктом 7 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 (далі - Порядок №499).

Згідно пункту 7 Порядку №499, керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Головним розпорядником бюджетних коштів у даному випадку є Міністерство оборони України.

Відтак суд приходить до висновку, що питання позивача, порушене ним у заяві від 14.08.2017 року, відповідачем безпідставно не розглянуто та не вирішено.

Відповідно до положень частини 2 ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», (далі Закону) у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Також в ст.2 Закону визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до положень пп.2 п.1 ст.З Закону, дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Крім того, суд звертає увагу, що в своїй постанові від 21 квітня 2015 року у справі №21-135а15 колегія суддів Судової палати а адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 частини 1 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно вимог статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та статті 9 КАС України, де передбачено, що суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, таким є Конституція України, що відповідає принципу верховенства права, який закріплений в статті 8 Конституції України та статті 22 Конституції України, де передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до вимог частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Оскільки відповідач не надав доказів правомірності своїх дій, з огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4-14, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у направленні до Міністерства оборони України висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності протиправною.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати головному розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати одноразоворї грошової допомоги у разі настання інвалідності ОСОБА_1 .
Судові витрати віднести за рахунок держави.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м.Полтави протягом десяти днів.

Головуючий суддя Т.В.Турченко