Справа № 815/434/17
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/434/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Джабурії О.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будмісткомплекс» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року ТОВ «Будмісткомплекс» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.01.2017р. № та №.

Позов обґрунтовувало тим, що висновки податкового органу про безтоварність господарських операцій ТОВ «Будмісткомплекс» з контрагентами ТОВ «ДАММАРА», ТОВ «Фаргот», ТОВ «Нева Транс», ТОВ «Реал Сістемс» та ТОВ «Альтар Груп» за період, що був предметом позапланової виїзної документальної перевірки, спростовуються наявними у товариства та не взятими до уваги перевіряючими первинними документами. Позивач зазначив, що податкова інформація щодо здійснення діяльності його контрагентами не може слугувати єдиною підставою для висновку про відсутність у ТОВ «Будмісткомплекс» права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2017р. позов ТОВ «Будмісткомплекс» задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову, якою позов ТОВ «Будмісткомплекс» залишити без задоволення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки наявній у податкового органу податковій інформації щодо контрагентів позивача, за наслідками здійснення господарських операцій з якими останній формував податковий кредит.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Предметом спору є прийняті 12.01.2017р. ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області податкові повідомлення-рішення №, яким ТОВ «Будмісткомплекс» зменшено суму податкового зобов'язання та податкового кредиту у розмірі 705 543 грн., та №, яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 79 667 грн. (в т.ч. 53 111 грн. - основний платіж, 26 556 грн. - штрафні санкції).

Вказані податкові повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі акту від 28.12.2016р. №6616/15-53-14-03/33566429 позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Будмісткомплекс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014р. по 30.06.2016р. та іншого законодавства за період з 01.10.2014р. по 30.06.2016р., яким зафіксовано порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5 ст.198, п.44.1 ст. 44, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.201.4, п.201.6 ст.201 ПК України, в результаті чого: занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.10.2014р. по 30.06.2016р., всього в сумі 53111 грн. (у т.ч. за жовтень 2014 року на 53111 грн.); не визнано по ланцюгу постачання правомірність формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 705 543 грн. (у т.ч.: за жовтень 2014 року у розмірі 60474 грн., за грудень 2014 року у розмірі 155511 грн., за лютий 2015 року у розмірі 222843 грн., за березень 2015 року у розмірі 11509 грн., за квітень 2015 року у розмірі 66678 грн., за травень 2015 року у розмірі 70519 грн., за червень 2015 року у розмірі 76344 грн., за вересень 2015 року у розмірі 41665 грн.).

Зокрема, в ході перевірки встановлено, що в перевіряємий період ТОВ «Будмісткомплекс» мало взаємовідносини з ТОВ «ДАММАРА», ТОВ «Фаргот», ТОВ «Нева Транс», ТОВ «Реал Сістемс» та ТОВ «Альтар Груп». З посиланням виключно на податкову інформація, яка надійшла від податкових органів, на обліку у яких перебувають контрагенти позивача, посадові особи відповідача дійшли висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій, які позивачем відображено у власній податковій звітності.

Задовольняючи позов ТОВ «Будмісткомплекс» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.01.2017р. № та №, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено наявність порушень позивачем, зафіксованих актом перевірки від 28.12.2016р. №6616/15-53-14-03/33566429, а тому визначення на підставі такого акту товариству до сплати грошових зобов'язань є неправомірним. Висновки документальної перевірки про безтоварність господарських операцій позивача з контрагентами обґрунтований виключно даними додаткового характеру, одержаними з матеріалів, складених іншими податковими органами, хоча висновки про встановлені порушення податкового законодавства не можуть бути обґрунтовані виключно податковою інформацією, одержаною не з первинних документів ТОВ «Будмісткомплекс», а з документів за результатами проведення перевірок інших платників податків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками Одеського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують та підтверджують факти здійснення господарських операцій і які повинні мати визначені цим Законом та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, обов'язкові реквізити.

Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків. Для правильного вирішення спору встановленню, також, підлягає факт реальності поставки товару із з'ясуванням, зокрема, обставин щодо правосуб'єктності сторін господарського договору, можливості реальної поставки тощо.

При цьому, з урахуванням норм статей 61 та 44 Податкового кодексу України, саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Апеляційний суд встановив, що на формування спірних податкових зобов'язань позивача у перевіряємому періоді вплинули його господарські операції з контрагентами ТОВ «ДАММАРА», ТОВ «Фаргот», ТОВ «Нева Транс», ТОВ «Реал Сістемс» та ТОВ «Альтар Груп» на виконання договорів:

- договору субпідряду №02/25/08 від 25.08.2015р., укладеного між ТОВ «Будмісткомплекс», як замовником, та ТОВ «Альтар Груп», як субпідрядником, предметом якого є виконання пусконалагоджувальних робіт в РП 6 кВ: Одеська область, м. Одеса, вул. Катерининська, 27. Виконання умов вказаного договору підтверджується податковою накладною та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3;

- договорів підряду №02/30/03 від 30.03.2015р., №02/03/04 від 03.04.2015р., укладених між ТОВ «Будмісткомплекс», як замовником, та ТОВ «Нева Транс», як субпідрядником, предметом яких є виконання будівельно-монтажних робіт з зовнішнього електрозабезпечення житлового комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Малиновського, 16/1, вул. Багрицького, 19, будівництво лінійно-кабельних споруд;

- договору поставки №02/15/04 від 15.04.2015р., укладеного між ТОВ «Будмісткомплекс», як покупцем, та ТОВ «Нева Транс», як постачальником, предметом якого є придбання матеріалів та обладнання для виконання будівельно-монтажних робіт.

Виконання умов договорів з ТОВ «Нева Транс» підтверджується наявними в матеріалах справи: відомостями використаних ресурсів, актами приймання виконаних робіт форми КБ-2в, довідками про вартість виконаних робіт форми КБ-3, видатковими накладними, податковими накладними;

- договору купівлі-продажу №02/03/11 від 03.11.2014р., укладеного між ТОВ «Будмісткомплекс», як покупцем, та ТОВ «Фаргот», як постачальником, предметом якого є придбання матеріалів для виконання будівельно-монтажних робіт. Виконання умов вказаного договору підтверджується видатковими та податковими накладними;

- договорів підряду №01/20/01 від 20.01.2015р. та №02/04/03 від 04.03.2015р., укладених між ТОВ «Будмісткомплекс», як замовником, та ТОВ «Ріал Сістемс» (нова назва ТОВ «Стенд ЛТД»), як субпідрядником, предметом яких є виконання будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт. Виконання умов зазначених договорів підтверджується відомостями використаних ресурсів, актами приймання виконаних робіт форми КБ-2в, довідками про вартість виконаних робіт форми КБ-3, податковими накладними;

- договорів підряду №02/10/09 від 10.09.2014р., №02/17/09 від 17.09.2014р., №02/22/09 від 22.09.2014р. та №02/06/11 від 06.11.2014р., укладених між ТОВ «Будмісткомплекс», як замовником, та ТОВ «ДАММАРА», як субпідрядником, предметом яких є: виконання будівельно-монтажних робіт з капітального ремонту мереж зовнішнього освітлення згідно «Програми благоустрою околиць м. Одеси на 2012-2015 рр.»; виконання роботи з нанесення дорожньої розмітки за адресою: м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 26; виконання аварійного ремонту кабелю електропостачання в адміністративно-лабораторну будівлю ВП НУБіП України «Науково-дослідний та проектний інститут стандартизації і технологій екозабезпеченої та органічної продукції» за адресою: м. Одеса, пров. Високий, 13; виконання будівельно-монтажних робот за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 14, склад 13. Виконання умов зазначених договорів, укладених між позивачем та ТОВ «ДАММАРА», підтверджується відомостями використаних ресурсів, актами приймання виконаних робіт форми КБ-2в, довідками про вартість виконаних робіт форми КБ-3, податковими накладними.

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, колегія суддів доходить висновку, що зазначені документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості. А відтак, вказані документи підтверджують здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Більше того, зауважень щодо достатності та правильності оформлення первинних документів на виконання ТОВ «Будмісткомплекс» господарських договорів з ТОВ «ДАММАРА», ТОВ «Фаргот», ТОВ «Нева Транс», ТОВ «Реал Сістемс» та ТОВ «Альтар Груп» акт перевірки від 28.12.2016р. №6616/15-53-14-03/33566429 не містить та апелянт не зазначає.

Апеляційний суд встановив, що послуги та товари, придбані позивачем за вищевказаними договорами, були використані позивачем для виконання умов договорів підряду з наступними контрагентами (замовниками): КП електротехнічних мереж зовнішнього освітлення «Одесміськсвітло», ТДВ «Спецтехоснастка», ТОВ «Руніком Стройінвест», ТОВ «Діана-Плюс», ТОВ «Енергобудпроект-3», ТОВ «Молодіжний жилий комплекс «Залізничник», ТОВ «Морський Бізнес Центр», ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго», Компанія «Сателіт» ТОВ, Телекомпанія «Чорне Море» у вигляді ТОВ, Торгівельно-посередницька фірма «Успіх» ТОВ, ТОВ «Сітілінк», ТОВ «Компанія «Скайлайн Телеком», ПАТ «Укртелеком», Підприємство з іноземними інвестиціями «Макдональдз Юкрейн ЛТД».

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.4 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Так, з акту перевірки податкового органу від 28.12.2016р. №6616/15-53-14-03/33566429 вбачається, що фактичною підставою для нарахування товариству податкових зобов'язань за результатом проведених спірних господарських операцій став факт виявлення відсутності певних основних засобів та великої кількості трудових ресурсів у контрагентів позивача, а також наявність зареєстрованих кримінальних проваджень стосовно їх посадових осіб.

Однак, колегія суддів вважає, що сама по собі наявність або відсутність у контрагентів окремих документів, транспортних засобів, нерухомості, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків, у зв'язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на декларування витрат в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником.

Чинним законодавством чітко не регламентована обов'язкова кількість необхідних ресурсів для здійснення тої чи іншої діяльності. В свою чергу, податковий орган не надав пояснення стосовно того, яка кількість працюючих осіб, транспортних засобів тощо достатня для такого виду діяльності, за яким було здійснено господарські операції між позивачем та його контрагентами.

Апеляційний суд, також, зазначає, що порушення контрагентами позивача вимог податкового законодавства та дисципліни складання первинних документів не може слугувати підставою для зменшення добросовісному суб'єкту господарювання суми податкового кредиту з податку на додану вартість. Факт порушення контрагентом може мати податкові наслідки для платника, лише якщо податкова служба доведе, що платник діяв без достатньої обачливості і обережності, та йому мало бути відомо про порушення контрагента, або його діяльність спрямована на отримання податкової вигоди при операціях переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань.

У справі, що розглядається, ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, як суб'єктом владних повноважень, на якого покладено обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не подано доказів того, що по спірних операціях у позивача була відсутня розумна ділова мета, або того, що позивач та його контрагенти діяли спільно з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта на наявність кримінальних проваджень відносно посадових осіб ТОВ «ДАММАРА» за попередньою правовою кваліфікацією згідно ч.2 ст. 205 КК України, оскільки ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції податковим органом не надано доказів постановлення обвинувального вироку суду за результатами розгляду матеріалів вказаного кримінального провадження.

Сам по собі факт реєстрації кримінального провадження стосовно посадових осіб контрагентів позивача за попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст. 205 КК України, а також надані відомості та докази, зібрані в ході досудового слідства у такій кримінальній справі, не є належними доказами, у розумінні положень КАС України, безтоварності здійснення господарських операцій та, як наслідок, не можуть бути підставами для донарахування ТОВ «Будмісткомплекс» податкових зобов'язань.

В силу вимог ч.1 ст.17 Кримінально-процесуального кодексу України до моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду, постановленим за результатами розгляду матеріалів вказаних кримінальних проваджень, суд не може посилатися на факт реєстрації таких проваджень або їх матеріали, як на доказ при розгляді адміністративної справи.

Результати оперативно-розшукових заходів в рамках кримінальної справи є не доказами, а лише відомостями про джерело тих фактів, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення належним процесуальним шляхом. А відтак, отримана у ході досудового слідства по кримінальній справі інформація не може слугувати належним підтвердженням фактів, зафіксованих в акті перевірки від 28.12.2016р. №6616/15-53-14-03/33566429.

Варто зазначити, що ані актом перевірки, ані іншими матеріалами справи не встановлено жодного порушення саме позивачем вимог законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «ДАММАРА», ТОВ «Фаргот», ТОВ «Нева Транс», ТОВ «Реал Сістемс» та ТОВ «Альтар Груп».

Дослідивши наявні в матеріалах справи укладені ТОВ «Будмісткомплекс» договори з вказаними контрагентами апеляційний суд встановив, що вказані договори відповідають вимогам ст.203 ЦК України, не порушують публічний порядок, не спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, недійсність таких договорів прямо законом не встановлена, а також такі договори судом недійсними не визнавалися, а отже є чинними.

Відповідно до ст.83 ПК України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Як вбачається з акту перевірки від 28.12.2016р. №6616/15-53-14-03/33566429, податковий орган безпосередньо не досліджував та не надав оцінки первинним документам, які оформлялись за наслідками здійснення господарських операціях між позивачем товарів та його контрагентами, а усі висновки акту ґрунтуються на податковій інформації, без встановлення порушень норм податкового законодавства саме ТОВ «Будмісткомплекс».

Таким чином, висновок документальної перевірки про безтоварність господарських операцій ТОВ «Будмісткомплекс» з ТОВ «ДАММАРА», ТОВ «Фаргот», ТОВ «Нева Транс», ТОВ «Реал Сістемс» та ТОВ «Альтар Груп» обґрунтований виключно матеріалами, складеними іншими податковими органами, в той час як згідно Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015р. №727, висновки про встановлені порушення податкового законодавства не можуть бути обґрунтовані виключно додатковою інформацією, одержаною не з первинних документів ТОВ «Будмісткомплекс».

Суд апеляційний інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкова інформація не може бути єдиним джерелом одержання даних для формування висновків про порушення платником, що перевіряється, вимог податкового законодавства.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, вказуючи на безтоварність господарських операцій позивача з його контрагентами, суб'єктивний та оціночний характер доводів, якими це підтверджується, наявність первинних документів та інших доказів на підтвердження товарності правочинів, укладених з вказаними контрагентами, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про незаконність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 12.01.2017р. № та № та, у зв'язку з цим, про наявність підстав для їх скасування.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято відповідачем поза межами його повноважень, оскільки, у зв'язку з набранням чинності Законом України від 21 грудня 2016 року N 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», їх прийняття належить до повноважень Головного управління ДФС в Одеській області. Зокрема, вказаним Законом доповнено Податковий кодекс України статтею 19-3 та викладено в новій редакції пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1, якими визначено перелік функцій державних податкових інспекцій, а функцію контрольно-перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги обґрунтовані доводами, яким Одеським окружним адміністративним судом правильну надано правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

При відкритті провадження у справі за апеляційною скаргою ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2017р. відстрочено апелянту сплату судового збору до вирішення справи по суті.

Враховуючи те, що апелянт не відноситься до категорії осіб, які користуються пільгами щодо сплати судового збору, при зверненні до суду з апеляційною скаргою судовий збір ним не сплачений, а тому з ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області належить стягнути судовий збір у розмірі 12 955,97 грн.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року - без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м.Одеса, вул. Французький бульвар, 7) на користь Державної судової адміністрації України (рахунок №0001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106) несплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції у розмірі 12 955,97 (дванадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят п'ять гривень 97 копійок) гривень.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 07.09.2017р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Джабурія О.В.

Шляхтицький О.І.