Справа № 812/377/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шембелян В.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року справа №812/377/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Сіваченка І.В.,Чебанова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2017 р. у справі № 812/377/17 (головуючий І інстанції Шембелян В.С.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Станично-Луганської об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання дій протиправним та скасування висновку від 17.02.2017 № 19/1216/НОМЕР_1,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (на далі позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом (з урахуванням уточнень) до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (далі- відповідач-1, апелянт), Станично-Луганської об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (далі-відповідач-2) в якому просив визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Луганської області, які виразились у складані висновку від 17.02.2017 № 19/1216/НОМЕР_1 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України Про очищення влади відносно ОСОБА_2, та скасувати висновок від 17.02.2017 № 19/1216/НОМЕР_1 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України Про очищення влади складений відносно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 - було задоволено частково.

Скасовано висновок Головного управлінням ДФС України у Луганській області від 17.02.2017 № 19/1216/НОМЕР_1 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України Про очищення влади складений відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваному висновку не зазначено, сукупного доходу членів сімї, отриманого із законних джерел до часу реєстрації права власності за одним з співвласків, відповідно, не проводиться порівняння суми доходу отриманого із законних джерел з сумою витрат на придбання майна. Лише зазначено сукупний доход позивача за 2015, зазначений ним в декларації. Тобто фіскальним органом перевірку відносно ОСОБА_2 проведено формально, без дотримання принципів презумпції невинуватості та індивідуальної вини, оскільки при проведенні перевірки, незважаючи на зазначення у оскарженому висновку урахування пояснень ОСОБА_2 та додатково наданих документів, фактично пояснення та документи до уваги не прийнято взагалі.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач-1 та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким необхідно відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що процедура проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки в рамках Закону України Про очищення влади регламентована Порядком № 563 від 16.10.2014 та № 1100 від 03.11.2014. Наказом Державної фіскальної служби України від 06.02.2017 № 57 внесені зміни до наказу ДФС від 19.10.2016 № 875 та функцію з організації та проведення перевірок відомостей у деклараціях субєктів декларування, у т.ч. осіб, які займають посади, перебування на яких становить державну таємницю, покладено виключно на головні управління Державної фіскальної служби України. Зокрема вказані функції віднесено до повноважень головних управлінь Державної фіскальної служби України з підготовки висновку за результатами перевірки, складання повідомлення та надсилання їх відповідним органам. Зазначив, що податковим органом направлено запити для перевірки правильності відображення позивачем у декларації належного йому майна та майнових прав. При перевірці відомостей, визначених у пункті 2 частини 5 статті 5 Закону України Про очищення влади було встановлено розбіжність у декларації. Позивачем були надані пояснення стосовно встановлених розбіжностей та зазначено, що на придбання транспортного засобу у лютому 2005 році ним витрачені заощаджені кошти у розмірі 32671,00 грн. Решту коштів вони з дружиною отримали в подарунок на весілля від батьків.

Крім того, апелянт зазначив про неможливість встановити достовірність відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України Про очищення влади, зазначених ОСОБА_2 у декларації.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомленні належним чином, а тому згідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справу було розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до начальника Головного управління ДСНС України у Луганській області із заявою про проведення щодо нього перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" від 16.09.2014 № 1682 (далі Закон № 1682) (а.с. 81).

Головне управління ДСНС у Луганській області направило до Біловодського відділення Станично-Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганської області запит від 22.12.2016 № 02-6814/232 про проведення перевірки, передбаченої Законом № 1682-VII, відносно ОСОБА_2 (а.с. 80).

Під час проведення перевірки податковим органом направлено ОСОБА_2 запит від 20.01.2017 № 83/1216/17-09 про надання пояснень щодо причин невідповідності доходів, відображених у декларації та надати підтверджуючі документи, надати письмове пояснення стосовно нерухомого майна зазначеного у позиції 23.24 декларації та надати копії документів, що підтверджують право власності, оренди чи іншого права користування, які є підставою виникнення права власності, суми витрат та джерело доходу на придбання у власність, оренду чи інше право користування зазначеного майна, а також надати письмове пояснення та документи, що підтверджують право власності, оренди чи іншого права користування, суми витрат та джерело доходу на придбання у власність транспортних засобів, визначених у позиціях розділу IV Відомості про транспортні засоби декларації (а.с. 95).

ОСОБА_2 07.02.2017 надав до податкового органу пояснення, в яких зазначив, нерухоме майно, яке визначено у позиціях 23-24 Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, а саме: земельна ділянка площею 693 кв.м., яка знаходиться за адресою: Україна, Луганська область, селище Біловодськ, вулиця Некрасова, 30а, та житловий будинок площею 224,5 кв.м., який знаходиться за адресою: Україна, Луганська область, селище Біловодськ, вулиця Некрасова, 30а, йому не належить, власником є його дружина ОСОБА_3. Копії документів на право власності додав Він прописаний та проживає за вказаною адресою і користується значеною земельною ділянкою та будинком, тому ним було вказано це майно в розділі 23, 24 Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік.

Стосовно позиції 25 розділу III «Відомості про нерухоме майно» декларованої квартири за адресою: АДРЕСА_1, ним було помилково вказано загальну площу 69,5 кв.м, відповідно до свідоцтва на право власності від 27.12.2002 року та технічного паспорту від 19.12.2002 року, нового свідоцтва про право на спадщину від 15.08.2012 року, технічного паспорту від 14.08.2012 року загальна площа 73,6 кв.м. Копії документів додавалися.

Стосовно позиції 35, 39 Декларації, транспортні засоби: Маzda 6, реєстраційний номер НОМЕР_2, та ЗАЗ ТF55YО, реєстраційний номер BB6081 СІ, належать його дружині. Копії документів додаються. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів він має право на керування, і тому вони були вказані ним в декларації (а.с. 96-109).

За результатами перевірки ГУ ДФС у Луганській області складено висновок від 17.02.2017 № 19/1216/НОМЕР_1 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України Про очищення влади яким встановлено недостовірність відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України Про очищення влади, зазначених ОСОБА_2 у декларації (а.с. 110-111).

Позивач не погодився з зазначеними вище рішенням, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 № 1682-VII (далі Закон № 1682) очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону № 1682 очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

У частині восьмій статті 3 Закону № 1682 зазначено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України Про засади запобігання і протидії корупції, та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відтак, одним із методів очищення влади є здійснення перевірок достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб, що підлягають перевіркам. При цьому, в разі виявлення недостовірності таких відомостей або ж встановлення невідповідності майна (майнових прав) законним доходам, до осіб, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), застосовуються відповідні заборони.

Підстави й порядок проведення перевірок достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб також визначаються Законом України "Про очищення влади".

Так, ч.1 ст.4 Закону № 1682 встановлено, що особи, які перебувають на посадах, визначених у п.п. 1-10 ч. 1 ст. 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у ч.4 ст.5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною 3 або 4 ст.1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

У зв'язку із наведеним, суд зазначає, що ОСОБА_2 є особою, котра займає посаду, щодо яких, у відповідності до п. 10 ч.1 ст.2 Закону № 1682, здійснюються заходи з очищення влади (люстрації) та щодо якої проводиться перевірка достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", набутого (набутих) за час перебування на посаді, доходам, отриманим із законних джерел, як це встановлено п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682.

Згідно частини четвертої ст.5 Закону № 1682 організація проведення перевірки осіб (крім професійних суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка.

Відповідно до частини пятої вказаної статті перевірці підлягають: достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України Про засади запобігання і протидії корупції (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно ч.10 ст.5 Закону № 1682 у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 563 від 16.10.2014 Деякі питання реалізації Закону України "Про очищення влади" затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади" (далі - Порядок № 563) та Перелік органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Згідно з п.п. 19, 20 Порядку № 563 із метою проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації за минулий рік, поданій особою, яка підлягає перевірці, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у п.п.1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел, до ДФС надсилається запит за формою згідно з додатком 3 разом із засвідченими копіями декларації та трудової книжки (послужного списку) такої особи.

Пунктами 27, 28 Порядку № 563 визначено, що в разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682, ДФС протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх фактів недостовірності та/або невідповідності відомостей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня надходження запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них зазначеній особі.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за фактами, зазначеними у п.27 цього Порядку, та підтверджені документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування ДФС під час підготовки висновку про перевірку.

Пунктом 35 Порядку № 563 передбачено, що якщо відповідь/висновок/копія судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, є неповними або суперечать іншим матеріалам перевірки, орган, в якому проводиться перевірка, з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації одноразово звертається із запитом до органів перевірки, які зобов'язані розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

Міністерством фінансів України наказом № 1100 від 03.11.2014 затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі - Порядок № 1100), яким визначено процедуру проведення органами ДФС перевірки достовірності відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", зазначених особами, перелік яких наведено у п.п.1-11 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Відповідно до абз. 2 п. 1 Порядку № 1100 його дія поширюється на осіб, стосовно яких проводиться перевірка, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи, визначені ч. 4 ст. 5 Закону № 1682. Перевірка відомостей щодо членів сім'ї особи, стосовно якої проводиться перевірка, вказаних у декларації, не проводиться.

Пунктом 3 Порядку № 1100 встановлено загальний алгоритм проведення органами ДФС перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого ч. 4 ст. 5 Закону № 1682, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтверджуваних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

- порівняльному аналізі наявної інформації з метою засування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтверджуваних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682, за встановленою формою та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Як передбачено п.4 Порядку № 1100 при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Відповідно до п.6 Порядку № 1100 отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна, вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Пунктом 12 Порядку № 1100 також визначено, що в разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджувані документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Згідно з п. 14 Порядку № 1100 висновок про результати перевірки, підписаний керівником контролюючого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), який проводив перевірку, надсилається керівнику органу, передбаченому ч. 4 ст. 5 Закону № 1682, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Статтею 9 Закону № 1682 встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень при виконанні цього закону оскаржуються в судовому порядку, а у відповідності до абз.2 п. 11 ст. 5 цього ж Закону висновок про результати перевірки достовірності відомостей, визначених п.п.1, 2 ч.5 ст.5 може бути оскаржений особою в судовому порядку. Аналогічні положення закріплено у п. 39 Порядку № 563.

Також, наказом Державної фіскальної служби України від 06.02.2017 № 57 Про внесення змін до наказу ДФС від 19.10.2016 № 875 функцію з організації та проведення перевірок відомостей у деклараціях субєктів декларування, у тому числі осіб, які займають посади, перебування на яких становить державну таємницю покладено виключно на головні управління Державної фіскальної служби України. Зокрема, процедури передбачені за № функцій 1.139 по 1.139.11 віднесено до повноважень головних управлінь Державної фіскальної служби України, в тому числі функції з підготовки висновку за результатами перевірки, складання повідомлення та надсилання їх відповідним органам.

Висновок за результатами перевірки відносно ОСОБА_2В складено Головним управлінням ДФС України у Луганській області, який є повноважним органом на проведення такої перевірки, відповідно до приписів ч. 7 ст. 5 Закону № 1682, п. 2 Порядку № 563, Переліку органів, що проводять перевірку, пп. 92-1 п. 4 Положення про Державну фіскальну службу України.

Дослідженням змісту оскаржуваного висновку судом встановлено, що для проведення перевірки податковим органом отримано запит про перевірку, копії декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, біографічну довідку, а також копію заяви про проведення перевірки, копію паспорта позивача, картки фізичної особи платника податків. Надсилалися запити про надання відомостей про ОСОБА_2 до Центральної бази даних ДФС, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного агентства земельних ресурсів України, Державної інспекції сільського господарства в Луганській області, до відділу Держгеокадастру Біловодському районі Луганської області, до територіального сервісного центру № 4443 регіонального сервісного центру МВС в Луганській області.

Зазначено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 75825292 від 14.12.2016 на імя ОСОБА_2 зареєстровано квартиру за адресою: Луганська область, смт.Біловодськ, вул.ім.ПоповаАДРЕСА_2, загальною площею 73.6 кв.м, підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності, видане 27.12.2002 Біловодською селищною радою, реєстр № 1.81, частка власності 1/4 ( а.с.93).

Відділом Держгеокадастру у Біловодському районі Луганської області від 12.01.2017 за № 0-28-0.4-14/2-17 повідомлено, що за ОСОБА_2 до 2013 року на території Біловодського району Луганської області у власності (користуванні) земельні ділянки зареєстровані не були.

Територіальним сервісним центром № 4443 регіонального сервісного центру МВС в Луганській області від 19.01.2017 за № 31/12/4443-206 повідомлено, що за ОСОБА_5 зареєстровано автомобіль марки ГАЗ 2752, 2005 року випуску, держномер ВВ4621АІ, дата реєстрації - 10.12.2005, інформація про вартість відсутня ( а.с.97).

В оскаржуваному висновку зазначено, що з 01.08.1999 по теперішній час гр.ОСОБА_2 було придбано 10.12.2005 автомобіль марки ГАЗ 2752, 2005 року випуску. Згідно довідки наданої в письмових поясненнях гр.ОСОБА_2, можлива вартість вказаного автомобіля на момент придбання (06.12.2005) складала 40.905,00 грн. (а.с. 14). У письмових поясненнях ОСОБА_2 було зазначено, що джерелом доходу на придбання автомобіля є власні заоощадження із сум грошового забезпечення, а також кошти батьків ( а.с.17). На підтвердження джерела отримання доходів гр.ОСОБА_5 було надано довідку від 07.02.2017 № 13/130/79 ( а.с.15) щодо отриманої заробітної плати, згідно вказаної довідки за період липень-серпень 1996 заробітна плата складала 7566000,00 крб. ( 75,66 грн), та за період з вересня 1996 по листопад 2005 ( до момента придбання автомобіля) 31914,49 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з свідоцтва про народження № 194, складеного 28 жовтня 1976 року на громадянина ОСОБА_2 в графі батьки зазначено: батько ОСОБА_6; мати ОСОБА_7 (а.с.12).

В паспорті серії ЕМ № 572756 на імя ОСОБА_7 матері позивача є відмітка про реєстрацію її місц постійного проживання за адресою: вул.ім.Попова, 14-А, кв.21, смт.Біловодськ, Луганська область з 01.03.1990.

Як вбачається з копії паспорту серії ЕК № 123582 від 25 жовтня 2002 року, ОСОБА_2 в період з 27.06.1996 року по 29.09.2016 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Отже, з 1996 року по вересень 2016 року позивач проживав разом з батьками за вказаною адресою.

Відповідно до біографічної довідки ОСОБА_2 з липня 1996 по теперішній час працює в Державній службі України з надзвичайних ситуацій у Луганській області та отримував грошове забезпечення (а.с. 15, 90).

У відомостях з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, починаючи з квітня 1999 року по лютий 2004 року відсутня інформація про доходи ОСОБА_2 (ас. 92).

З 26.03.2004 ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕД № 146073 (а.с. 20).

В 2005 році позивачем та його дружиною було придбано транспортний засіб ГАЗ 2752, реєстраційний номер НОМЕР_3 приблизною вартістю за оцінкою експерта-автотоварознавця 40905,00 грн ( а.с.13,14).

Кошти на придбання автомобіля були накопичені в період з 1996-2005 з заробітної плати позивача та доходів дружини позивача, яка зареєстрована як фізична особа підприємець в 1999 році ( а.с.122).

На весілля батьками позивача були подаровані грошові кошти в сумі 10000,00 грн, що підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7В та ОСОБА_3 (мати та дружина позивача).

Статтями 3, 175 Сімейного кодексу України визначено коло осіб, що є членами сім'ї та передбачено, що майно набуте за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності.

14.03.2006 року ОСОБА_2 набув право власності на вказаний автомобіль (а.с.97).

Згідно з частиною 4 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Чинним законодавством не передбачено заборони в реєстрації права спільної сумісної власності за одним з співласників.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України. Отже реєстрація права власності за позивачем як одним із співласників автомобілю є законною і не може мати негативних наслідків для позивача.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо заповнення декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та іншими особами у розділі ІІВідомості про доходи декларації зазначаються відомості про суми одержаного (нарахованого) доходу декларантом та членів сімї.

Враховуючи те, що в оскаржуваному висновку не зазначено, сукупного доходу членів сімї, отриманого із законних джерел до часу реєстрації права власності за одним з співвласків, відповідно, не проводиться порівняння суми доходу отриманого із законних джерел з сумою витрат на придбання майна. Лише зазначено сукупний доход позивача за 2015, зазначений ним в декларації.

Колегія суддів вважає, що в зазначеному документі податковим органом взагалі не обґрунтовано мотивів оскарженого позивачем висновку про те, що вартість легкового автомобілю перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел, не надано оцінку письмовим поясненням позивача та доданим до них документам.

Крім того, згідно зі змістом частини другої статті 1 Закону № 1682 очищення влади (люстрація) застосовується до осіб, які брали участь в управлінні державними справами своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, тобто до осіб, які підлягають перевірці, повинен застосовуватися принцип індивідуальної вини.

На необхідності дотримання принципу індивідуальної вини при проведенні люстраційних заходів наголошується й у Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи від 27 червня 1996 року № 1096 Про заходи щодо позбавлення від спадщини колишніх комуністичних тоталітарних систем. Зокрема, у ній зазначено, що люстраційні заходи можуть бути сумісними з принципами демократичної та правової держави, якщо буде дотримано принцип індивідуальної вини, яка має бути доведена в кожному конкретному випадку, а особі, яка піддається люстраційній процедурі, буде гарантовано право на захист, презумпція невинуватості та право на оскарження до суду (пункти 12, 13).

Установлені зазначеною Резолюцією № 1096 підходи до проведення люстрації знайшли свій розвиток у практиці Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ).

Так, у рішенні Любох проти Польщі ЄСПЛ наголошує, що люстраційна процедура не може слугувати покаранням, оскільки це прерогатива кримінального права. Якщо норми національного закону допускають упровадження обмеження прав, гарантованих Конвенцією, то такі обмеження мають бути достатньо індивідуальні. Люстраційні процедури мають відповідати критеріям доступності, а при розгляді справ про люстрацію мають бути дотримані всі стандарти справедливого судового розгляду та вимог, передбачених статтею 6 Конвенції щодо кримінальних проваджень. Зокрема, особі, яка піддається люстрації, мають бути забезпечені всілякі гарантії, притаманні кримінальному переслідуванню. Такою гарантією передусім має бути презумпція невинуватості (пункт 61).

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що фіскальним органом перевірку відносно ОСОБА_2 проведено формально, без дотримання принципів презумпції невинуватості та індивідуальної вини, оскільки при проведенні перевірки, незважаючи на зазначення у оскарженому висновку урахування пояснень ОСОБА_2 та додатково наданих документів, фактично пояснення та документи до уваги не прийнято взагалі.

На підставі вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що висновок Головного управлінням ДФС України у Луганській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частиною 5 статті 5 Закону України Про очищення влади від 17.02.2017 за № 19/1216/НОМЕР_1 є протиправними не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішення суб'єктів владних повноважень ч.3 ст.2 КАС України.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2017 р. у справі № 812/377/17 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2017 р. у справі № 812/377/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

ОСОБА_8