Справа № 359/6728/17
Суддя: Муранова-Лесів І. В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/6728/17
Провадження № 2-а/359/405/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року об 11 годині 10 хвилин Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в особі Бориспільського районного відділу Управління міграційної служби України в Київській області до громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 про примусове видворення -

В С Т А Н О В И В :

04.09.2017 Управління міграційної служби України в Київській області в особі Бориспільського районного відділу Управління міграційної служби в Київській області звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом про примусове видворення з України громадянина Республіки Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02 серпня 2017 року під час проведення цільових профілактичних заходів нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері в м. Бориспіль на території Міжнародного аеропорту «Бориспіль» співробітниками Управління карного розшуку Головного управління національної поліції в м.Києві та Відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Київській області був виявлений громадянин республіки Грузія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на території України без наявних законних підстав та документів, які б надавали право законного перебування його на території України також зазначено, що в результаті перевірки наявних у відповідача документів (довідка про звільнення з місць позбавлення волі) встановлено, що громадянин республіки Грузія ОСОБА_2 знаходиться на території України з документами, які є недійсними, а саме: що у 2005 року він набув громадянство України на підставі завідомо неправдивих відомостей, що було встановлено у 2010 році. Також зазначено, що відповідач несе суспільну небезпеку своїм перебуванням на території України, яка полягає у встановленні контролю за протиправною діяльність організованих злочинних угрупувань, які вчиняють тяжкі злочини, зберігає та розвиває злочинні традиції, ідеї, погляди та намагається контролювати лідерів злочинних угрупувань, які діють на території стран СНГ. Позивач зазначає, що 03 серпня 2017 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області було винесено постанову, якою визначено примусове утримувати громадянина Республіки Грузія в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Станом 04 вересня 2017 року відповідач має документ, на підставі якого можна провести процедуру його примусового видворення, та не заперечує проти примусового видворення.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлений позов, додатково пояснив, що відповідач був затриманий в аеропорту працівниками міграційної служби та кримінального розшуку, рішення про його примусове повернення не приймалось, оскільки відповідач не мав дійсних документів, які б ідентифікували його особу та навали йому право перебувати в Україні. Вважає, що враховуючи встановлені та викладені в позові обставини, відповідач буде ухилятися від залишення території України.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що може виїхати з України, придбавши квитки. Пояснив, що прилетів в Україну 2 серпня, тому що хотів лікуватися в онкологічній клініці за рахунок своїх заощаджень. Вважає, що має бути пойняте рішення відповідно до закону.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні відповідачем визнано, та постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.08.2017 року (а.с.15-17) встановлено, що відповідач 02.08.2017 року прибув до України, а також, що в результаті проведення перевірки наявних у відповідача документів (довідка про звільнення з місць позбавлення волі) встановлено, що громадянин Республіки Грузія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на території України за документами, що є недійсними. Вказаною постановою суд постановив: затримати громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, з метою ідентифікації особи (а.с.17).

Крім того, з оглянутого в судовому засідання паспорту громадянина Республіки Грузії на ім'я ОСОБА_3 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, копія якого долучена до позовної заяви, він був виданий 31 серпня 2017 року (а.с.6)

Крім того, встановлено, що 20.10.2010 рішення УМВС України в Миколаївській області від 16.08.2005 року про набуття громадянства України за територіальним походженням гр..ОСОБА_2 було скасовано у зв'язку з тим, що громадянство України було набуто шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей (а.с.9).

З пояснень відповідача також встановлено, що він прибув в України з метою лікування, в Україні не має постійного місця проживання, роботи та джерела доходів, родинних зв'язків .

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно з вимогами ч.2,3 ст.25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства » іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Із долучених до позовної заяви документів, а також з пояснень представника позивача вбачається, що рішення відповідного компетентного органу щодо видворення громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 за межі України не приймалося, а отже не можна стверджувати про ухилення відповідача від його виконання, відповідач отримав документ, що підтверджує його громадянство та дає йому підстави виїхати з України в добровільному порядку.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що позов є необґрунтованим та передчасним, в зв'язку з чим не може бути задоволений.

Суд також враховує, що за подання до адміністративного суду позовних заяв у справах передбачених ст.183-7 КАС України, в тому числі про примусове видворення, судовий збір не сплачується. Інші судові витрати по справі не значаться.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,86,160-163, 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову Управління Державної міграційної служби України в особі Бориспільського районного відділу Управління міграційної служби України в Київській області до громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 про примусове видворення - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя: І.В.Муранова-Лесів