Справа № 201/1843/17(2-а/201/89/2017)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"05" вересня 2017 р.Справа № 201/1843/17(2-а/201/89/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю: секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 червня 2017 року у справі №201/1843/17 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування рішення про стягнення сум пенсії виплачених надміру, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 01.02.2017 року звернулась до Жовтневого райсуду м.Дніпропетровська з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив визнати незаконним та скасування рішення про стягнення сум пенсії, виплачених надміру за період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року.

Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 червня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнати незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.01.2017 року №1 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру за справою № пенсіонеру МВС ОСОБА_3, яка одержує пенсію за вислугу років, за період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року в розмірі 9094 грн. 97 коп..

Скасовано рішення від 20.01.2017 року №1 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру пенсіонеру МВС ОСОБА_3, яка одержує пенсію за вислугу років, за період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року в розмірі 9094 грн. 97 коп..

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначено, що порядок виплати пенсії передбачений пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 24.12.2015 року №911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у 2016 році залишений незмінний, а тому Позивач не мав права на виплату пенсії в період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року. Відтак, позивачем зайво отримано кошти в сумі 9094 грн. 97 коп., та остільки позивач добровільно відмовився їх повернути, то за своїм рішенням від 20.01.2017 року №1 відповідач буде стягувати з нього 20% розміру пенсії.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судове засідання апеляційної інстанції не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_3 перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 01.01.2015 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-XII від 09.04.1992 року.

07.11.2015 року ОСОБА_3 переведено з Міністерства внутрішніх справ України до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на посаду слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (а.с. 12).

20.01.2017 року Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення за №1 про стягнення з позивача переплати пенсії за період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року в розмірі 9094,97 грн. (а.с. 27).

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржуване позивачем рішення про стягнення сум пенсії як надміру виплачених пенсіонеру МВС, було винесено у звязку з тим, що наказом ГУ НП в Дніпропетровській області №1 о/с від 07.11.2015 року позивача було призначено з 07 листопада 2015 року слідчим слідчого управління ГУ НП в Дніпропетровській області, як того, що прибув за переведенням із Міністерства внутрішніх справ (а.с.12), та неповідомленням позивачем про вказане призначення Управління пенсійного органу, оскільки за твердженням відповідача перебування позивача на вказаній посаді унеможливлювало виплату йому пенсії у звязку зі внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року до ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач не погодився з таким рішенням Пенсійного органу та оскаржив його до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, проте вважає належним змінити обґрунтування таких висновків.

Як зазначалось вище, позивач з 01.01.2015 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-XII від 09.04.1992 року.

07.11.2015 року ОСОБА_3 переведено з Міністерства внутрішніх справ України до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на посаду слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, де продовжує працювати і на теперішній час.

Позивач отримала від пенсійного органу листи, якими пенсійний орган повідомив про надміру виплачену їй суму пенсії як пенсіонеру МВС за період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року, у звязку з тим, що наказом ГУ НП в Дніпропетровській області №1 о/с від 07.11.2015 року позивача було призначено з 07 листопада 2015 року слідчим слідчого управління ГУ НП в Дніпропетровській області, як того, що прибув за переведенням із Міністерства внутрішніх справ, та неповідомленням позивачем про вказане призначення Управління пенсійного органу. Перебування позивача на вказаній посаді унеможливлювало виплату йому пенсії у звязку зі внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року до ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступного.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений статтею 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно з частиною 1 якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сімї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз наведених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за №374/7695).

Відповідно до пункту 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Така ж правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 25.07.2017 року у справі 344/5546/17.

У розглядуваній адміністративній справі відповідач, який є субєктом владних повноважень, і на якого у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України покладено обовязок доказування правомірності своїх рішень та дій, не надано належних доказів, які б підтверджували зловживання з боку позивача або подання останнім недостовірних даних при призначенні та отриманні ним пенсії.

Таким чином, оскільки відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення від 20.01.2017 року №1 про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій, оскаржене рішення підлягає скасуванню.

З огляду на вказане, колегія дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність рішення суду першої інстанції про задоволення заявлених ним позовних вимог.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 червня 2017 року у справі №201/1843/17 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 червня 2017 року у справі №201/1843/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 05 вересня 2017 року.

Головуючий: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва