Справа № 815/3900/17
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3900/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні суду в порядку письмового провадження відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бруклін-Київ" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень СДПІ з обслуговування великих платників у м.Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС №, №, № від 20.02.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Бруклін-Київ" до СДПІ з обслуговування великих платників у м.Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень СДПІ з обслуговування великих платників у м.Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС №, №, № від 20.02.2017 року.

В судовому засіданні 31.08.2017 року представником позивача були підтримані позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на відсутність в діях позивача порушень п.п.14.1.71 п.14.1 ст.14, п.23.1 ст.23, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.п.188.1 ст.188, п.п.198.1 п.п."а", 198.3, 198.5 ст.198, п.46.1 ст.46, п.п.49.18.3 п.49.18, ст.49, п.103.9 ст.103 Податкового кодексу України, посилаючись на наступне. Як зазначає відповідач в акті, операції між ТОВ "Бруклін-Київ" та ТОВ "Ферко" не мають реального характеру, приймаючи до уваги отриману податкову інформацію від Офісу великих платників податків ДФС від 25.08.2016 року № 1992/7/28-10-42-04-11, операції між ТОВ "Бруклін-Київ" та ТОВ "Ферко", які відображені у бухгалтерському обліку лише з юридичної форми, а не по сутності, ТОВ "Бруклін-Київ" включило до рядку 2050 Звіту про фінансові результати "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" за 2016 рік витрати, які не підтверджені первинними документами в сумі 68883270,00 грн. Також відповідач в акті зазначає, що ТОВ "Бруклін-Київ" завищено податковий кредит з ПДВ в сумі 476666,00 грн. за рахунок включення податкових накладних, виданих ТОВ "Єврострой сервіс" та наявністю розбіжностей у зв.язку з не підтвердженням об,єкта оподаткування постачальника у березні 2014 року. В обгрунтування доводів СДПІ в акті посилається на данні Системи автоматизованого співставлення податкових зобов,язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України та на Акт перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області "Про результати виїзної документальної перевірки ТОВ "Єврострой сервіс" щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ "Тех-трейдінг" за березень 2014 року, та ТОВ "Компанія Горизонт плюс" за квітень 2014 року від 22.07.2014 року № 4182/15-53-22-3/37946382".

Представники відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у письмових запереченнях проти позову.

Представником позивача було заявлено устне клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження, оскільки ним надані всі письмові докази по справі та відсутні клопотання про виклик для допиту свідків чи спеціалістів. У представника відповідача також були відсутні вказані клопотання, а тому суд, на підставі положень ч.4 ст.122 КАС України, ухвалив рішення про розгляд справи 11.09.2017 року в порядку письмового провадження за наявними в справі письмовими доказами та запереченнями.

Дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач - СДПІ з обслуговування великих платників податків у м.Одесі МГУ ДФС, на підставі ст.1 Закону України «Про державну податкову службу», є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.ст.7,10,11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування та стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, надання висновків на повернення з бюджету надмірно сплачених податків та зборів, а тому позовні вимоги щодо оскарження його актів, дій чи бездіяльності з цього приводу, на підставі положень ст.55 Конституції України, ч.1, п.1 ч.2 ст.17, ст.104 КАС України, підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м.Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС на підставі наказу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі міжрегіонального головного управління ДФС від 15.08.2016 року № 360 „Про проведення документальної планової виїзної документальної перевірки ТОВ „Бруклін-Київ", " та направлень на перевірку працівниками Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі міжрегіонального головного управління ДФС згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України проведена документальна планова виїзна документальна перевірка ТОВ „Бруклін-Київ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи Державної фіскальної служби за період з 01.01.2014 року по 30.06.2016 року.

30.01.2017 року за результатами перевірки складено акт перевірки № 3/28-08-14/31795619/2, яким встановлено порушення ТОВ „Бруклін-Київ" п.п. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14, п. 23.1 ст. 23, п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134, п.п. 188.1 ст.188, п.п. 198.1 п.п. "а", 198.3, 198.5 ст. 198, п. 46.1 ст. 46, п.п. 49.18.3 п. 49.18, ст. 49, п. 103.9 ст. 103 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено: заниження податку на прибуток в сумі 12528870 грн., занижено суму податку на додану вартість в сумі 24911249 грн.

Не погодившись з актом перевірки позивачем були подані письмові заперечення про їх перегляд. Згіно висновку від 15.02.2017 року № 2/28-08-14/31795619 про результати розгляду заперечень на акт перевірки відповідачем були переглянуті висновки акту перевірки в частині того, що проведеною перевіркою відображеного ТОВ «Бруклін-Київ» показника у рядку 2120 Звіту про фінансові результати «Інші операційні доходи» за період 2015 рік - І півріччя 2016 року встановлено заниження іншого операційного доходу на суму 721562,00 грн.

На підставі акту перевірки та враховуючи висновок від 15.02.2017 року №2/28-08-14/31795619 про результати розгляду заперечень на акт перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення: від 20.02.2017 року №, згідно якого збільшено суму грошового зобов,язання за платежем податок на прибуток в сумі 12398989,00 грн. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 6199495,00 грн.; від 20.02.2017 року №, згідно якого збільшено суму грошового зобов,язання за платежем податок на додану вартість в сумі 24911249,00 грн. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 12455625,00 грн.; від 20.02.2017 року № , згідно якого застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340,00 грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивачем була подана первинна скарга про їх скасування. Рішенням Офісу великих платників податків ДФС України від 28.04.2017 року № 23898/10/28-10-10-4-33 про результати розгляду скарги в задоволенні скарги відмовлено, оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишені в силі, позивачу запропоновано звернутись або з повторною скаргою до ДФС України або до суду.

Позивачем була подана повторна скарга до ДФС України. Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 12.07.2017 року № 15113/6/99-99-11-01-02-25 повторна скарга підприємства залишена без задоволення.

Оскільки представник позивача не згоден з висновками податкового органу та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення в судовому порядку, звернувшись із вказаним адміністративним позовом.

Розглянувши заявлені позовні вимоги, з урахуванням досліджених судом письмових доказів, суд виходячи з положень ч.3 ст.2 КАС України, вважає оскаржені податкові повідомлення-рішення такими, що не відповідають вимогам закону з наступних підстав.

Згідно з вимогами п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Підпункт 75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України визначає, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Зі змісту зазначеного акту перевірки № 3/28-08-14/31795619/2 від 30.01.2017 року "Про результати планової виїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи Державної фіскальної служби за період з 01.01.2014 року по 30.06.2016 року" вбачається, що висновки відповідача в акті перевірки обґрунтовані наступним.

В порушення п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.п."а" п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу операції між ТОВ "Бруклін-Київ" та ТОВ "Ферко", які відображені у бухгалтерському обліку лише з юридичної форми, а не по сутності, ТОВ "Бруклін-Київ" включило до рядку 2050 Звіту про фінансові результати "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" за 2016 рік витрати, які не підтверджені первинними документами в сумі 68883270 грн., операції між ТОВ "Бруклін-Київ" та ТОВ "Ферко" не мають реального характеру, приймаючи до уваги отриману податкову інформацію від Офісу великих платників податків ДФС від 25.08.2016 року № 1992/7/28-10-42-04-11 відповідачем зазначено про завищення податкового кредиту по ПДВ у розмірі 13776654 грн., в акті зазначається про те, що ТОВ "Ферко" не знаходиться за своїм місцезнаходженням.

Також в акті зазначено, що в порушення п. 198.3, 198.6 ст.198 ТОВ "Бруклін-Київ" завищено податковий кредит з ПДВ в сумі 476666 грн. за рахунок включення податкових накладних, виданих ТОВ "Єврострой сервіс" та наявністю розбіжностей у зв.язку з не підтвердженням об,єкта оподаткування постачальника у березні 2014 року. В обгрунтування доводів відповідач посилається на данні Системи автоматизованого співставлення податкових зобов,язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України та на Акт перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області "Про результати виїзної документальної перевірки ТОВ "Єврострой сервіс" щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ "Тех-трейдінг" за березень 2014 року, та ТОВ "Компанія Горизонт плюс" за квітень 2014 року від 22.07.2014 року № 4182/15-53-22-3/37946382".

В акті перевірки додатково зазначено про порушення ТОВ "Бруклін-Київ" абзацу 2 п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України та заниження податкових зобов,язань по ПДВ та відповідно базу оподаткування ПДВ за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року на суму 10657927,00 грн. у зв.язку з невідповідністю між звичайною (договірною) ціною (ціною постачання послуг) та ринковою ціною вартості послуг за договором від 16.08.2013 року між ТОВ "Бруклін-Київ" та "Louis Dreyfus Commodities Suisse S.A." з надання послуг по перевалці й зберіганню, відповідач робить висновок про невідповідність ціни послуг ТОВ "Бруклін-Київ" рівню звичайних цін, як це передбачено абз.2 п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що між ТОВ "Бруклін-Киїів" та ТОВ "Ферко" був укладений договір поставки від 16.03.2016 року № 16/03/15/ПОЗ, згідно якого ТОВ "Ферко" (Постачальник) зобов'язується передати у власність ТОВ "Бруклін-Київ" (Покупець) сільськогосподарську продукцію.

Між Постачальником ТОВ „Ферко" та Покупцем ТОВ „Бруклін-Київ" були підписані акти приймання-передачі товару №1 від 16.03.2016, пшениця 2,3,4,5,6 класу врожаю 2015 року у кількості 7000 т на суму 23 333 333, 33грн. (без ПДВ), №2 від 06.04.2016 кукурудза 3 класу врожаю 2015 року у кількості 4400 т на на суму 18 920 000 грн (без ПДВ), №3 від 11.04.2016, пшениця 3 класу врожаю 2015 року 935,378 т на суму 3 554 436,4 грн. (без ПДВ), №4 від 13.0.42016, пшениця 6 класу врожаю 2015 року у кількості 3078,5 т на суму 11 698 300 грн. (без ПДВ), №5 від 20.04.2016 пшениця 6 класу врожаю 2015 року у кількості 2994 т на суму 11 377 200 грн. (без ПДВ).

ТОВ „Ферко" у березні-квітні 2016 року було виписано на адресу ТОВ „Бруклін-Київ" податкові накладні: № 3 від 16.03.2016 року, № 38 від 20.04.2016 року, № 37 від 13.04.2016 року, № 33 від 11.04.2016 року, № 25 від 06.04.2016 року.

Оплата за придбану продукцію підтверджується платіжними дорученнями № 1726 від 21.04.2016 року, № 5361 від 21.04.2016 року, № 5362 від 22.04.2016 року, № 5363 від 22.04.2016 року, № 2193 від 19.05.2016 року.В акті зазначено, що в порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п. "а" п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу операції між ТОВ "Бруклін-Київ" та ТОВ "Ферко", які відображені у бухгалтерському обліку лише з юридичної форми, а не по сутності, ТОВ "Бруклін-Київ" включило до рядку 2050 Звіту про фінансові результати "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" за 2016 рік витрати, які не підтверджені первинними документами в сумі 68883270 грн., операції між ТОВ "Бруклін-Київ" та ТОВ "Ферко" не мають реального характеру, приймаючи до уваги отриману податкову інформацію від Офісу великих платників податків ДФС від 25.08.2016 року № 1992/7/28-10-42-04-11 відповідачем зазначено про завищення податкового кредиту по ПДВ у розмірі 13776654 грн., в акті зазначається про те, що ТОВ "Ферко" не знаходиться за своїм місцезнаходженням.

Також, між ТОВ "Бруклін-Київ" та ТОВ "Єврострой сервіс" був укладений контракт від 24.12.2012 року №25/01-11Е2, згідно якого ТОВ Єврострой сервіс" зобов,язується виконати роботи з виготовлення та монтажу конструкцій металевих перевантажувального комплексу зерна ТОВ "Бруклін-Київ". На виконання вказаного договору ТОВ „Єврострой сервіс" було виписано на адресу ТОВ „Бруклін-Київ" податкові накладні №4 від 06.03.2014 року, №7 від 14.03.2014 року, №9 від 19.03.2014 року, були складені локальні кошториси на будівельно-монтажні роботи.

Оплата за придбані послуги підтверджується платіжними дорученнями №708 від 06.03.2014 року, №166 від 20.03.2014 року, №937 від 19.03.2014 року.

Згідно акту на порушення п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу позивачем у перевіряємому періоді завищено податковий кредит з ПДВ в сумі 476666,00 грн., за рахунок включення податкових накладних, виданих ТОВ „Єврострой сервіс" та наявністю розбіжностей у зв.язку з непідтвердженням об,єкта оподаткування постачальника у березні 2014 року. Згідно Системи автоматизованого співставлення податкових зобов,язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України між сумами податкових зобов.язань та податкового кредиту з податку на додану вартість ТОВ „Бруклін-Київ" та його контрагентів встановлені розбіжності (завищено податковий кредит) по взаємовідносинам з ТОВ „Єврострой сервіс" у березні 2014 року. Розбіжність виникла за рахунок не підтвердження податкових зобов.язань актом перевірки, складеним ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області "Про результати виїзної документальної перевірки ТОВ "Єврострой сервіс" щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ "Тех-трейдінг" за березень 2014 року, та ТОВ "Компанія Горизонт плюс" за квітень 2014 року від 22.07.2014 року №4182/15-53-22-3/37946382".

Перевіривши надані позивачем копії первинної документації, суд вважає, що позивачем підтверджено документально факти виконання договорів між сторонами. Позивачем надано весь обсяг податкових накладних та інших документів, які складалися на виконання вищевказаних договорів.

Необґрунтованість податкової вигоди настає у разі використання платником штучних форм господарської діяльності, які не відповідають дійсному економічному змісту господарської операції, з метою одержання податкової економії без відповідних економічних підстав.

Використання платником нелегальних способів ухилення від оподаткування податковою перевіркою не виявлено. Доказів на підтвердження домінування податкової мети (зниження податкового навантаження, одержання податкових пільг та переваг тощо) над комерційною метою, що притаманна даному виду господарської операції, податковою інспекцією не представлено.

Вирішуючи спір, суд враховує, що будь-яке перевищення повноважень державним органом в аспекті оцінювання наданих документів є несумісними з його обов'язком відповідати принципам «нейтральності» та «безсторонності».

Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, включаються до складу інших витрат, які згідно з п.138.5 ст.138 ПК України визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку. Згідно пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За змістом пункту 198.1 статті 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 цієї ж статті ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 ПК, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.198.5 ст.198 ПК платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

За правилами пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення витрат та податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України. Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Так, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до статті 1 цього Закону бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації (частина 1 статті 8 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

У бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність.

Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

За змістом частин 1 та 2 статті 9 наведеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язана з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для цілей визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Законодавець не визначив конкретного переліку документів, якими платник повинен підтвердити реальність виконання господарської операції. З метою податкового обліку господарські операції можуть оформлюватися будь-якими первинними документами, зміст яких відповідає положенням статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", та складення яких узгоджується із законодавчо установленими вимогами щодо оформлення такої операції або із звичаєвою практикою. За таких обставин, твердження відповідача про необхідність складення звітів є надуманими, оскільки за результатами наданих послуг позивачем складено акти здачі-прийняття послуг, що по своїй суті документом, що засвідчує факт надання послуг.

Та обставина, що згідно податкової інформації від Офісу великих платників податків ДФС від 25.08.2016 року №1992/7/28-10-42-04-11 ТОВ "Ферко" та контрагенти ТОВ „Ферко" не знаходяться за своїм місцезнаходженням, не дають відповідачу підстави вважати, що операції між ТОВ "Бруклін-Київ" та ТОВ "Ферко", які відображені у бухгалтерському обліку лише з юридичної форми, а не по сутності, відповідно витрати, не підтверджені первинними документами, це не є свідченням не здійснення операцій загалом.

Висновки відповідача, які ґрунтуються не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку, і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов'язання).

Однак, податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). При цьому діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій платника податку судам слід: з'ясувати реальність задекларованих господарських операцій; встановити наявність ділової мети у розглядуваних операціях; визначити об'єктивний зміст вчинених операцій у порівнянні із задекларованим; підтвердити або спростувати добросовісність позивача, у зв'язку з тим, що його контрагенти мають дефекти правового статусу; оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.

Вирішуючи спір, суд враховує, що господарські операції із придбання товарів та у контрагентів мало наслідком супроводження основного напрямку господарської діяльності ТОВ „Бруклін-Київ".

Слід зазначити, що ухвалення законного і обґрунтованого рішення у відповідності з вимогами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає надання судом оцінку кожному доводу сторін на підставі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження залучених до матеріалів справи доказів.

З наданих позивачем доказів вбачається, що договори мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки договори виконані сторонами в повному обсязі (послуги надані, товари отримані). Сумніви податкового органу щодо зв'язку отриманих позивачем послуг із його господарською діяльністю взагалі нічим не обґрунтовані і зводяться лише до такої констатації.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагентів, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки відповідач не надав письмових заперечень на адміністративний позов.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у п.53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом". Так, наведені в акті перевірки аргументи та посилання на акт перевірки іншого податкового органу та на отриману податкову інформацію не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень ст. 70 КАС України.

Таким чином, встановивши реальність операції між позивачем та його контрагентами, дотримання ТОВ „Бруклін-Київ" вимог податкового законодавства, пред,явлення ним до контролюючому органу первинної документації, відсутність будь-якої шкоди інтересам держави тощо, суд дійшов висновку про правомірне формування позивачем витрат та податкового кредиту з ПДВ, та, відповідно, про неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Також між ТОВ "Бруклін-Київ" (Виконавець) та "Louis Dreyfus Commodities Suisse S.A." (Замовник) був укладений договір від 16.08.2013 року. Згідно умов договору послуги, що надає Виконавець Замовнику повинні включати усі види обслуговування, необхідного для перевалки товарів через Термінал, починаючи від приймання на місці розвантаження та закінчуючи завантаженням на відповідне судно. Згідно додаткової угоди №3 від 06.10.2015 року до договору від 16.08.2013 року Сторони домовились п.7 основного договору доповнити: у якості винагороди за послуги, надані Виконавцем, Замовник зобов,язується сплатити Виконавцю послуги у розмірі 9 долларів США з ПДВ за 1 тону товару, переваленного Замовником через Термінал.

На виконання умов договору від 16.08.2013 року на адресу компанії та "Louis Dreyfus Commodities Suisse S.A." позивачем було виписано наступні акти надання послуг № 11 від 13.01.2016 року, № 29 від 16.01.2016 року, № 97 від 03.02.2016 року, № 152 від 15.02.2016 року, № 174 від 17.02.2016 року, № 201 від 22.02.2016 року, № 232 від 28.02.2016 року, № 279 від 06.03.2016 року, № 325 від 14.03.2016 року, № 345 від 19.03.2016 року, № 369 від 24.03.2016 року, № 394 від 31.03.2016 року, № 395 від 30.03.2016 року, № 441 від 06.04.2016 року, № 488 від 19.04.2016 року, № 515 від 24.04.2016 року, № 560 від 02.05.2016 року, № 563 від 04.05.2016 року, № 756 від 05.06.2016 року, № 806 від 15.06.2016 року.

В акті зазначено про порушення позивачем абзацу 2 п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України та заниження податкових зобов,язань по ПДВ та відповідно базу оподаткування ПДВ за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року на суму 10657927 грн. у зв.язку з невідповідністю між звичайною (договірною) ціною (ціною постачання послуг) та ринковою ціною вартості послуг за договором від 16.08.2013 року між ТОВ "Бруклін-Київ" та "Louis Dreyfus Commodities Suisse S.A." з надання послуг по перевалці й зберіганню.

Відповідач для визначення ринкової ціни взяв до уваги один контракт по одному підприємству № 148/нк-15 від 18.06.2015 року між ТОВ "Морський спеціалізірований порт "Ніка-Тера" та "Louis Dreyfus Commodities Suisse S.A." з надання послуг по перевалці й зберіганню. В акті зазначено, що спостерігається ідентичність статей витрат та співставність принципу формування собівартості послуг з перевалки 1 тонни зернових культур у ТОВ "Бруклін-Київ" та у ТОВ "МСП Ніка-Тера". При аналізі договорів перевалки зернових культур, за якими надавались послуги резидентам та нерезидентам, встановлено, що умови договорів теж співставні. Наприкінці відповідач робить висновок про невідповідність ціни послуг ТОВ "Бруклін-Київ" у розмірі 9 долларів США з ПДВ за 1 тону обробленного товару рівню звичайних цін, як це передбачено абз. 2 п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, оскільки ціна послуг ТОВ „МСП Ніка-Тера" складає 12,50 долларів США з ПДВ за 1 тону обробленного товару.

Так, згідно п.188.1 ст.188 Податкового кодекса України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком...

Відповідно до п.п. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до ст. 39 Податкового кодексу України.

Згідно п.п. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодекса України ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі. Обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Проте, судом встановлено, що неможливо вважати контракти та послуги, що надаются ТОВ "Бруклін-Київ" та ТОВ "МСП Ніка-Тера" за цими контрактами ідентичними та у порівняних економічних (комерційних) умовах, цілком ідентичним є лише їх контрагент - "Louis Dreyfus Commodities Suisse S.A.".

Так, місцем надання послуг ТОВ "МСП Ніка-Тера" є м. Миколаїв, а місцем надання послуг ТОВ "Бруклін-Київ" - м. Одеса, тобто мова йде про надання послуг у різних економічних регіонах. В акті перевірки не наводяться доводи щодо проведення досліджень саме в Одеському регіоні.

Договором від 16.08.2013 року між ТОВ "Бруклін-Київ" та "Louis Dreyfus Commodities Suisse S.A." визначені параметри та обмеження суден, які можуть обслуговуваться за цим контрактом, при цьому ці параметри відрізняються від параметрів та обмежень, які визначені договором № 148/нк-15 від 18.06.2015 року між ТОВ "Морський спеціалізірований порт "Ніка-Тера" та "Louis Dreyfus Commodities Suisse S.A."

Згідно п. 1.5 договору від 16.08.2013 року між ТОВ "Бруклін-Київ" та "Louis Dreyfus Commodities Suisse S.A." обмеження на Причалах № 46-47 по розмірам суден, що подаються під завантаження: №46 - довжина причалу 170 м, довжина судна, що подається для обробки до 180м, максимальний осад судна у причальної стінки 11,4 м., №47 - довжина причалу 170 м, довжина судна, що подається для обробки до 180 м, максимальний осад судна у причальної стінки 11,5 м.

Згідно п.2.4 контракта № 148/нк-15 від 18.06.2015 року між ТОВ "Морський спеціалізірований порт "Ніка-Тера" та "Louis Dreyfus Commodities Suisse S.A." Замовник забезпечує подачу морського судна (довжина судна не повинна перевищувати 215м, ширина - 32,26 м, висота надводного борту судна (з урахуванням комінгса трюму) - не більш 13,5 м, осідання 10,30 м, судно сингл-декер, обробка якого повинна бути письмово підтверджена Виконавцем, під вивіз свого Вантажу в обсязі погодженого з Виконавцем завезення й у погоджені з Виконавцем строки.

В акті перевірки зазначено про те, що навантаження суден ТОВ "Морський спеціалізірований порт "Ніка-Тера" здійснюється трьома навантажувальними машинами (продуктивність однієї - 1000 т/год, двох інших - 1500 т/год), вантаж на які подається конвеєрними лініями загальною довжиною 3 тис. м.

Судом встановлено, що ДП „Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту „Чорноморндіпроект" було проведено експертне дослідження та наданий експертний висновок з приводу величин комплексної ставки послуг з перевантаженням зернових вантажів ЗПК „ТОВ „Бруклін-Київ" та навантаження суден у причалів №№46-47 Одеського морського порту. Повноваження ДП „Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту „Чорноморндіпроект" по складанню експертних висновків судом перевірені.

Експертним дослідженням встановлено та не спростовано відповідачем, що у ТОВ "Бруклін-Київ" судна під загрузку вантажу, подаються до причалів, а зерно доставляється у спеціальній тарі автотранспортом до цих причалів без використання навантажувальних машин, причали розташовані на відстані 1,7 км від зернонавантажувального комплексу та не є спеціалізовано орієнтовані на перевантаження зернових вантажів, не мають спеціального обладнання, а саме суднонавантажувальної машини, яка б дозволяла виконувати обробку судна типу «Паномакс» (довжиною 225м, з осадкою судна до повного осідання -12,5м) зі продуктивною швидкістю не менш 24 тис мт на добу. В зазначених умовах, щоб завантажити судно типу «Паномакс» до повного осідання, ТОВ "Бруклін-Київ" вимушено після навантаження судна до осідання -11,4м у причалів № 46-47 здійснювати перешвартовку судна до інших причалів або відпускати судно в морехідному стані, з «мертвим фрахтом» (не в повному обсязі завантаженим). Це призводить до додаткових витрат вантажовласника на перешвартування та впливає на збільшення терміну середньодобового завантажування судна. Всі ці умови призвели до можливості надавати послуги при комплексній ставці яка відповідає рівню цін на міжнародному ринку, однак нижче ставки ТОВ "Морський спеціалізірований порт "Ніка-Тера", оскільки для клієнта суттєво відрізняється технологічна схема надання послуг і "Louis Dreyfus Commodities Suisse S.A." не погодився платити таку ставку, як ТОВ "Морський спеціалізірований порт "Ніка-Тера" з тих підстав, що оброблення вантажів цим підприємством здійснюється у більш коротші терміни.

Експертним дослідженням визначено, що експертний аналіз всіх логістичних витрат показав обгрунтованість прийнятої договірної комплексної ставки у розмірі 9 доларів США/т (з ПДВ) за перевантаження зернових вантажів, яке не є заниженим і відповідає ринковим умовам в 2015-2016 маркетингових роках, забезпечуючи конкурентноздатність ЗПК „Бруклін-Київ" на ринку транспортних послуг.

Перевірівши надані позивачем докази суд вважає, що зазначене на сторінках акту перевірки 55-56 порівняння умов контрактів ТОВ „Бруклін-Київ" та ТОВ „МСП Ніка-Тера" з одним і тим же контрагентом "Louis Dreyfus Commodities Suisse S.A." є помилковим, оскільки наявні суттєви відмінності технологічних, логістичних, транспортних критеріїв, різниці в способі завантаження суден, наявна відмінність договорних відносин.

Згідно п.5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року №727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції Українии 26.10.2015 року за №1300/27745 факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

В листі Державної фіскальної служби України від 15.08.2016 року №27600/7/99-99-14-02-01-17 рекомендовано органам фіскальної служби в ході перевірок з'ясовувати джерела інформації про ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівнянних економічних (комерційних) умовах (далі - ринкові ціни), визначати ринкові ціни, виходячи з даних цих джерел та обов'язково враховуючи ідентичність (спорідненість, порівнянність) змісту досліджуваної операції.

В акті перевірки зазначено, що для встановлення відповідності ціни поставки (договірної ціни) ринковій ціні перевіркою використані дані, отримані при аналізі діяльності підприємств, які також надають послуги з перевалки, накопичення й експедирування вантажів зернових, зернобобових і олійних культур у басейні Чорного моря. Однак, відповідчаем не доведено з яких джерел він отримав відомості про ціни на ідентичні (однорідні) товари у співставних умовах, яким чином відповідач довів, що ціни ТОВ "МСП Ніка-Тера" визначені з урахуванням ринкових цін, яку кількість та походження джерел повинні використати та проаналізувати сторони контракта перед визначенням цін, з яких визначається база оподатккування, який допустимий діапазон розбіжностей в цінах поставки, які склались на ринку.

Суд не приймає до уваги посилання в акті перевірки та письмових запереченнях проти позову представника відповідача на контракт № 148/нк-15 від 18.06.2015 року між ТОВ "Морський спеціалізірований порт "Ніка-Тера" та "Louis Dreyfus Commodities Suisse S.A." як на інформацію про ціни на ідентичні (однорідні) товари у співставних умовах, оскільки цей доказ є інформацією, яка не є публічною, не була офіційно оприлюднена, не може бути відома третім особам, зокрема, позивачу і тому не може бути використана в якості належного джерела інформації. Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у п.53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом". Так, наведені в акті перевірки аргументи та посилання на контракт № 148/нк-15 від 18.06.2015 року між ТОВ "Морський спеціалізірований порт "Ніка-Тера" та "Louis Dreyfus Commodities Suisse S.A.", як на отриману податкову інформацію не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують висновок про невідповідність ціни послуг ТОВ "Бруклін-Київ" у розмірі 9 долларів США з ПДВ за 1 тону обробленного товару рівню звичайних цін, як це передбачено абз.2 п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, факт відповідності ціни послуг позивача рівню звичайних цін підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень ст. 70 КАС України.

Таким чином, встановивши дотримання ТОВ „Бруклін-Київ" вимог податкового законодавства, пред,явлення ним до контролюючому органу первинної документації, відсутність будь-якої шкоди інтересам держави тощо, суд дійшов висновку про помилковість висновку відповідача про заниження позивачем податкових зобов,язань по ПДВ та відповідно бази оподаткування ПДВ за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року, про неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є субєктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ „Бруклін-Київ" обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, у звязку із чим підлягають задоволенню та на підставі положень ч.2, 3 ст.162 КАС України суд вважає за необхідне винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення СДПІ з обслуговування великих платників у м.Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС №, №, № від 20.02.2017 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня виготовлення та підписання повного тексту постанови.

Суддя Єфіменко К.С.