Справа № 815/1138/16    
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1138/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 год 18 хв.

11 вересня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аероклуб "Одеса" до Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, Біляївської районної ради Одеської області, Відділу містобудування та архітектури Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Управління Держгеокадастру у Біляївському районі Одеської області, треті особи - Публічне акціонерне товариство "Одесцивільпроект", Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Біляївська районна державна адміністрація Одеської області про визнання протиправними та скасування висновків і рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Аероклуб "Одеса" до Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, Біляївської районної ради Одеської області, Відділу містобудування та архітектури Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Управління Держгеокадастру у Біляївському районі Одеської області, треті особи - Публічне акціонерне товариство "Одесцивільпроект", Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Біляївська районна державна адміністрація Одеської області про визнання протиправним висновку Управління розвитку інфраструктури, містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 12.11.2013р. №1192, визнання протиправним висновку Управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області від 05.12.2014р. №01-05-14/13401, визнання протиправним висновку державної експертизи землевпорядної документації від 16.02.2015р. №1, затвердженого начальником Головного управління Держземагенства в Одеській області 16.02.2015р., визнання протиправним та скасування рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 11.12.2014р. №490/Р-ХХХХІІ-VІ, визнання протиправним та скасування рішення Біляївської районної ради Одеської області від 10.07.2015р. №45/753-VІ.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.04.2016 р. позивачу поновлено строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

28.04.2016 р. залучені до участі у справі треті особи на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Одесцивільпроект" та Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

У судовому засіданні 12.07.2017 р. залучено до участі у справі в якості третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Біляївську районну державну адміністрацію Одеської області.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.06.2016 р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Аероклуб "Одеса" задоволено частково.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016 року постанову Одеського окружного адміністративного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.04.2017 року " К/800/27233/16 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.06.2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що згідно договору оренди землі від 02.06.2006р., укладеного між ТОВ "Аероклуб "Одеса" та Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області позивач є орендарем земельної ділянки несільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області для розміщення спортивного аеродрому з метою розвитку авіаційних видів спорту, малої авіації (авіації загального призначення) та уставної діяльності орендаря. Рішенням Біляївської районної ради Одеської області від 10.07.2015р. №45/753-VІ затверджено проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області із збільшенням загальної площі території населеного пункту з 51,3088 га до 159,5507га за рахунок включення в межі селища Набережне прилеглих територій за межами існуючого населеного пункту на території Августівської сільської ради, який був погоджений висновком Управління розвитку інфраструктури, містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 12.11.2013р. №1192, висновком Управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області від 05.12.2014р. №01-05-14/13401 та рішенням Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 11.12.2014р. №490/Р-ХХХХІІ-VІ. Позивач зазначав, що збільшення загальної площі території населеного пункту з 51,3088га до 159,5507 за рахунок включення в межі селища Набережне прилеглих територій за межами існуючого населеного пункту на території Августівської сільської ради призвело до того, що межа цього населеного пункту стала становити менше 500 метрів від кінця ЗПС у напрямку зльоту та ніж 150 метрів від бічних меж ЗПС, що суперечить ст. 69 Повітряного кодексу України та п.8.3 Правил допуску до експлуатації злітно-посадкових майданчиків для польотів легких повітряних суден, затверджених наказом Державіаслужби від 01.12.2004р. №205, та безпосередньо порушує права позивача щодо можливості експлуатації злітно - посадкового майданчика та отримання відповідного дозвільного документу для цього.

Від відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надійшли письмові заперечення (т.1, а.с. 109-114; т.6, а.с. 47-53), в яких відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним висновку державної експертизи землевпорядної документації від 16.02.2015р. №1, зазначивши що 22.01.2015р. до Головного управління через відділ надання адміністративних послуг Біляївської районної державної адміністрації Одеської області надійшла заява Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 21.01.2015р. про проведення обов'язкової первинної державної експертизи проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області. При цьому зазначено, що було проведено обов'язкову первинну державну експертизу та надано висновок державної експертизи землевпорядної документації №1 від 16.02.2015р., у якому вказано що представлений проект не у повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, однак в подальшому встановлені зауваження по висновку були усунуті.

Від Біляївської районної ради Одеської області надійшли пояснення по справі (т.1, а.с. 106-107; т.4, а.с. 29-31; т.6, а.с 41-43), та заперечення, в яких Біляївська районна рада Одеської області заперечувала проти задоволення позовних вимог, у зв'язку з тим що п.3 рішення Біляївської районної ради "Про погодження Інструкції з виконання польотів на злітно-посадковому майданчику "Спортивний аеродром "Одеса-Лиман" та встановлення приаеродромної території" від 25.02.2011р. №122-VI рекомендовано керівництву Аероклуб "Одеса" довести до відома зацікавлених місцевих рад району та сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Біляївської райдержадміністрації розміри встановленої приаеродромної території навколо злітно-посадкового майданчика "Спортивний аеродром "Одеса-Лиман", що відповідає п.4 ст.69 Повітряного кодексу України. На думку відповідача, саме на експлуатанта аеродрому покладено обов'язок повідомлення органів місцевого самоврядування про розміри приаеродромної території, та присвоєння відповідному розміру земельної ділянки статусу приаеродромної не виключає можливості користування цими землями з урахуванням їх особливого статусу. Також, відповідач зазначав, що рішення Біляївської районної ради Одеської області від 10.07.2015р.№45/753-VІ про зміну меж селища жодним чином не зачіпає інтереси орендаря ТОВ "Аероклуб "Одеса" відносно переданої в оренду земельної ділянки.

Від Августівської сільської ради до суду надійшли пояснення по справі (т.4, а.с. 45-48; т.6, а.с. 21-25), в яких зазначено, що рішенням Біляївської районної ради "Про погодження Інструкції з виконання польотів на злітно-посадковому майданчику "Спортивний аеродром "Одеса-Лиман" та встановлення приеродромної території" від 25.02.2011р. №122-VI вирішено рекомендувати керівництву Аероклуб "Одеса" довести до відома зацікавлених місцевих рад району та сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Біляївської райдержадміністрації розміри встановленої приеродромної території навколо злітно-посадкового майданчика "Спортивний аеродром "Одеса-Лиман", однак позивачем не виконано вказані рекомендації. Крім того, відповідач зазначав що вказане рішення Біляївської районної ради від 25.02.2011р. не надавало право позивачу користування приаеродромною територією. Разом з тим, відповідач наголошував, що проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селиша Набережне Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області погоджено з відповідними службами та організаціями і представлено на затвердження у встановленому законодавством порядку та отримав позитивні висновки Управління розвитку інфраструктури, містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, Управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області та пройшов державну експертизу землевпорядної документаці.

До судового засідання 30.08.2017р. з'явилися представники позивача, Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, Біляївської районної ради Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

Управління Держгеокадастру у Біляївському районі Одеської області, ПАТ "Одесцивільпроект", Біляївська РДА Одеської області, Управління Держгеокадастру у Біляївському районі Одеської області до судового засідання явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, у зв'язку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст.128 КАС України, відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

02.06.2006р. між Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області (орендодавець) та ТОВ "Аероклуб" Одеса" (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до п.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (т. 1, а.с. 24-27).

Згідно п.п. 2, 3 вказаного договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 101,19 га забудованих земель під аеродром та відповідними спорудами. На земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна, які належать орендарю на підставі свідоцтва про право власності на будівлі від 19 грудня 2003 року №71 та згідно з договором оренди від 27 травня 1998 року.

Додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки від 20 жовтня 2009 року сторонами п.1 договору викладено у наступній редакції: "орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області для розміщення спортивного аеродрому з метою розвитку авіаційних видів спорту, малої авіації (авіації загального призначення) та уставної діяльності орендаря" та згідно п.7 договору визначено, що він укладений на 24 роки до 02 червня 2030 року (т.1, а.с. 33).

Рішенням Біляївської районної ради № 122-VI від 25.02.2011р. погоджено Інструкцію з виконання польотів на злітно-посадковому майданчику «Спортивний аеродром «Одеса-Лиман» та розміри зон польотів згідно зі схемою № 1, підтримано клопотання керівництва Аероклубу «Одеса» щодо встановлення приаеродромної території навколо злітно-посадкового майданчика «Спортивний аеродром «Одеса-Лиман» у розмірі 1,5 км від контрольної точки аеродрому (КТА-центр летного поля з координатами 463446N0304218E). У зв'язку з запровадженням особливого режиму одержання дозволу на будівництво (реконтрукцію) та іншу діяльність на приаеродромній території, рекомендовано Аероклубу «Одеса» довести до відома зацікавлених місцевих рад району та сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Біляївської райдержадміністрації розміри встановленої приаеродромної території навколо злітно-посадкового майданчика «Спортивний аеродром «Одеса-Лиман» (т.1, а.с. 34).

16.11.2012р. експлуатанту злітно-посадкового майданчика ТОВ "Аероклуб" Одеса" Державною авіаційною службою України видано посвідчення про допуск до експлуатації постійного злітно-посадкового майданчика № 15-104 (назва ЗПМ «Спортивний аеродром «Гідропорт») з терміном дії до 16.11.2015р. (т.1, а.с. 35).

Крім того, судом встановлено, що 13.05.2016р. експлуатанту злітно-посадкового майданчика ТОВ "Аероклуб" Одеса" Державною авіаційною службою України видано посвідчення про допуск до експлуатації постійного злітно-посадкового майданчика № 15-157 (назва ЗПМ «Гідропорт») з терміном дії до 12.05.2019р. (т. 5, а.с. 24).

Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2013р. Августівською сільською радою Біляївського району Одеської області прийнято рішення №347/Р-XXV-VI "Про затвердження генерального плану селища Набережне, Одеської області, Біляївського району, Августівської сільської ради", яким затверджено генеральний план селища Набережне, Одеської області, Біляївського району, Августівської сільської ради та надано згоду на виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (т. 2, а.с. 12).

ФОП ОСОБА_2 на підставі договору №07-30/3 від 30 липня 2013 року, за замовленням Августівської сільської ради виготовлено проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (т. 2, а.с. 2-281).

Зазначений проект було погоджено з Управлінням розвитку інфраструктури, містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, управлінням Держземагенства у Біляївському районі Одеської області, що підтверджується копіями відповідних висновків.

12.11.2013 р. (вих. № 1192) Управлінням розвитку інфраструктури, містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства Біляївської районної державної адміністрації Одеської області прийнято висновок, яким погоджено проектну документацію із землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне на території Августівської сільської ради Біляївського району (т. 1, а.с. 67).

05.12.2014 р. (вих. №01-05-14/13401) Управлінням Держземагентства у Біляївському районі Одеської області прийнято висновок про погодження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (т. 1, а.с. 131-132).

Рішенням Августівської сільської ради Біляївського району Одеської від 11.12.2014 р. №490/Р-ХХХХІІ-VI "Про погодження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне" погоджено проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне із додатковим включенням в межі селища 108,8471 га землі та запропоновано Біляївській районній раді затвердити проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж та встановити площу селища Набережне 159,5507 га. Також вирішено вилучити із загальної площі 0,2508 га, що знаходяться в оренді ТОВ "Аероклуб "Одеса" та 0,3544 га. ріллі державної власності (т.1, а.с.160-161).

Відповідно до висновку державної експертизи землевпорядної документації №1 від 16.02.2015р., затвердженої заступником начальника Головного управління Держземагенства в Одеській області М.Є.Кузнєцовим, зазначений проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області було повернуто на доопрацювання у зв'язку із тим, що він не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам (т.1, а.с.68-69).

Рішенням Біляївської районної ради від 10.07.2015р. №45/753-УІ затверджено проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області із збільшенням загальної площі території населеного пункту з 51,3088 га до 159,5507 га за рахунок включення в межі селища Набережне прилеглих територій за межами існуючого населеного пункту на території Августівської сільської ради (т.1, а.с. 64).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.69 Повітряного кодексу України будівлі і природні об'єкти, розташовані на приаеродромній території, не повинні становити загрози для польотів повітряних суден. На приаеродромній території запроваджується особливий порядок здійснення діяльності, яка може вплинути на безпеку авіації та створити перешкоди для роботи наземних засобів зв'язку, навігації та спостереження. До такої діяльності належать: 1) будівництво, вибухові роботи; 2) діяльність, що сприяє скупченню птахів; 3) установлення радіовипромінювальних пристроїв; 4) роботи, пов'язані з використанням лазерних пристроїв, що можуть випромінювати у повітряний простір; 5) роботи, пов'язані із запуском ракет, метеорологічних радіозондів та куль-пілотів; 6) діяльність, пов'язана з польотами літальних апаратів, з викидами диму та газів, що можуть погіршувати видимість у районі аеродрому; 7) будівництво високовольтних повітряних ліній, висадка та вирощування дерев або зелених насаджень. Визначення умов забудови, використання землі і споруд та здійснення діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, на приаеродромній території здійснюється органами місцевого самоврядування згідно із законом за погодженням з експлуатантом аеродрому та уповноваженим органом з питань цивільної авіації. Інформація про розміри приаеродромної території доводиться експлуатантом аеродрому або постійного злітно-посадкового майданчика чи уповноваженою ним особою до відома відповідних органів місцевого самоврядування, на території здійснення повноважень яких знаходиться земельна ділянка, яка повністю чи частково належить до приаеродромної території. Розмір при аеродромної і території залежить від розмірів аеродрому та визначається авіаційними правилами України. Для запобігання порушенню умов погодження, незаконному будівництву експлуатант аеродрому повинен здійснювати контроль за станом приаеродромної території. Експлуатант аеродрому та провайдер аеронавігаційного обслуговування за взаємною згодою та за згодою органів місцевого самоврядування мають право встановлювати на приаеродромній території та за її межами наземні засоби зв'язку, навігації та спостереження, світлотехнічні засоби, прокладати інженерні мережі, користуватися правом доступу до такого обладнання. У смугах повітряних підходів до аеродромів може бути обмежено спорудження об'єктів, у яких може одночасно перебувати значна кількість людей, а також об'єктів підвищеної небезпеки, обмежено розташування високовольтних повітряних ліній. Якщо дерева або гілки дерев становлять перешкоду для повітряного руху або розміщуються поблизу повітряних ліній електрозв'язку та електропостачання, антенно-фідерних пристроїв наземних засобів зв'язку, навігації та спостереження, світлотехнічних засобів, які заважають їх установленню або роботі, експлуатант аеродрому та провайдер аеронавігаційного обслуговування мають право вимагати усунення цих перешкод. Вимоги щодо обмежень та обліку перешкод встановлюються авіаційними правилами України. На відстані до 15 кілометрів від меж аеродрому забороняється відкрите складування харчових відходів, розміщення звалищ, спорудження або розбудова споруд, які сприяють масовому скупченню птахів і можуть створювати загрозу для повітряного руху. Органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення порядку діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов'язані згідно з рішенням уповноваженого органу з питань цивільної авіації припинити будівництво чи діяльність, зазначену в частині другій цієї статті, до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства. Будь-яка шкода, заподіяна власникові або експлуатантові аеродрому, постійного злітно-посадкового майданчика чи аеропорту та споживачу їхніх послуг, у тому числі експлуатанту повітряного судна, внаслідок порушень, пов'язаних з будівництвом, реконструкцією чи іншою діяльністю на при аеродромній території, підлягає відшкодуванню відповідно до закону.

Згідно з п. 84 ч.1 ст.1 Повітряного кодексу України приаеродромна територія - це обмежена регламентованими розмірами місцевість навколо зареєстрованого згідно із встановленим порядком аеродрому (вертодрому) або постійного злітно-посадкового майданчика.

Відповідно до ч.2 ст.72 Земельного кодексу України на приаеродромній території відповідно до закону запроваджується особливий режим використання земель.

Відповідно до п.п. 8.3.1 - 8.3.3 п.8.3 Правил допуску до експлуатації злітно-посадкових майданчиків для польотів легких повітряних суден, затверджених наказом Державної служби з нагляду за забезпеченням безпеки авіації №205 від 01.12.2004р. розташування злітно-посадкового майданчику, планування та виконання польотів з нього повинні відповідати інструкції з виконання польотів. Прилегла до злітно-посадкового майданчику місцевість повинна забезпечувати безпеку польотів повітряних суден. Віддалення злітно-посадкового майданчику, злітно-посадкова смуга для польотів літаків від межі населеного пункту повинно становити не менше 500 метрів від кінця злітно-посадкової смуги у напрямку зльоту та 150 метрів від бічних меж злітно-посадкової смуги.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Біляївської районної ради Одеської області «Про погодження Інструкції з виконання польотів на злітно-посадковому майданчику «Спортивний аеродром «Одеса-Лиман» та встановлення приаеродромної території» від 25.02.2011р. №122-VI. було погоджено Інструкцію з виконання польотів на злітно-посадковому майданчику «спортивний аеродром «Одеса-Лиман» та розміри зон польотів, згідно зі схемою №1 та підтримано клопотання керівництва аероклубу «Одеса» щодо встановлення приаеродромної території навколо злітно-посадкового майданчика «Спортивний аеродром «Одеса-Лиман» у розмірі 1,5 км від контрольної точки аеродрому (КТА- центр льотного поля з координатами точки 463446N0304218Е).

Відтак, на переконання суду, відповідно до ст.69 Повітряного кодексу України інформація про розміри приаеродромної території була доведена позивачем як експлуатантом аеродрому до відома відповідного органу місцевого самоврядування, на території здійснення повноважень якого знаходиться земельна ділянка, та розміри цієї приаеродромної території були встановлені шляхом прийняття вищезазначеного рішення саме Біляївською районною радою Одеської області.

Суд не бере до уваги посилання представників Біляївської районної ради та Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області на порушення ТОВ "Аероклуб "Одеса" вимог п.4 ст.69 Повітряного кодексу України щодо доведення до відома зацікавлених місцевих рад району та сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Біляївської райдержадміністрації розмірів встановленої приеродромної території навколо злітно-посадкового майданчика "Спортивний аеродром "Одеса-Лиман" з огляду на наступне. Відповідно до зазначеного пункту ст.69 Повітряного кодексу України передбачено, що інформація про розміри приаеродромної території доводиться експлуатантом аеродрому до відома відповідних органів місцевого самоврядування, на території здійснення повноважень яких знаходиться земельна ділянка, яка повністю чи частково належить до приаеродромної території, що відповідно і було зроблено шляхом прийняття рішення Біляївської районної ради Одеської області "Про погодження Інструкції з виконання польотів на злітно-посадковому майданчику "Спортивний аеродром "Одеса-Лиман" та встановлення приаеродромної території" від 25.02.2011р. №122-VI, оскільки зазначена земельна ділянка знаходилась на території повноважень Біляївської районної ради Одеської області.

Судом встановлено, що Біляївською районною радою Одеської області не було скасовано рішення від 25.02.2014 року №122-VI, яким було встановлено межі приаредромної території, що є порушенням з боку Біляївської районної ради Одеської області приписів Повітряного та Земельного кодексів та Правил допуску до експлуатації злітно - посадкових майданчиків для польотів легких повітряних суден, затверджених наказом Дежавної служби з нагляду за забезпеченням безпеки авіації № 205 від 01.12.2014 року в частині встановлення межі приаредромної території. Як вбачається з матеріалів справи, вказана земельна ділянка - приаеродробна територія та частина аеродромної території площею 0,2508 га, знаходиться в оренді ТОВ «Аероклуб «Одеса», що унеможливлює згідно з приписами: п. 84 ч.1 ст.1 Повітряного кодексу України; ч.2 ст.72 Земельного кодексу; п.п. 8.3.1 - 8.3.3 п.8.3 Правил допуску до експлуатації злітно-посадкових майданчиків для польотів легких повітряних суден, затверджених наказом Державної служби з нагляду за забезпеченням безпеки авіації №205 від 01.12.2004р, відведення зазначеної земельної ділянки до меж населеного пунку.

Щодо правових підстав та обставин винесення оскаржуваних у справі рішень, їх відповідності встановленим законом порядку та процедурі розгляду та прийняття, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.173 Земельного кодексу України межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць.

Включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, крім земельних ділянок, визначених частиною четвертою цієї статті (ч.3 ст.173 Земельного кодексу України).

Згідно з ч.2 ст.174 Земельного кодексу України рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ, які входять до складу відповідного району, приймаються районною радою за поданням відповідних сільських, селищних рад.

Відповідно до ст.186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

В матеріалах справи міститься копія проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (т. 2, а.с. 2-281), яким було передбачено збільшення території населеного пункту - селища Набережне.

В пояснювальній записці до вказаного проекту зазначено, що проектом землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області передбачено встановлення (зміна) меж вказаної адміністративно-територіальної одиниці відповідно до розробленого та затвердженого генерального плану селища Набережне. На час складання проекту площа селища складала 51,3088 га, після встановлення (зміни) меж селища Набережне його загальна площа складає 159,5507 га за рахунок включення в межі селища прилеглих територій за межами існуючого населеного пункту в межах Августівської сільської ради загальною площею 108,8471 га. Розробленим проектом також передбачається вилучення земельних ділянок з існуючих меж селища Набережне загальною площею 0,6052 га з метою впорядкування прилеглих територій, земельної ділянки площею 0,2508 га, що знаходиться в оренді ТОВ «Аероклуб «Одеса» (т.2, а.с. 6-7).

Вказаний проект розроблено та затверджено на підставі рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 18.03.2013р. № 347/Р-XXV-VI, яким затверджено генеральний план селища Набережне та надано згоду на виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (т.2, а.с. 12).

При цьому, як вбачається з матеріалів, зазначений проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області було повернуто на доопрацювання у зв'язку із тим, що він не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам (Висновок державної експертизи землевпорядної документації №1 від 16.02.2015р., затверджений заступником начальника Головного управління Держземагенства в Одеській області М.Є.Кузнєцовим) (т.1, а.с.68-69).

Так, згідно ст.1 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» державна експертиза землевпорядної документації (далі - державна експертиза) - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об'єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об'єктів експертизи.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється. У разі якщо об'єкт державної експертизи не повною мірою відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, він повертається на доопрацювання. При цьому вказуються конкретні вимоги, відповідно до яких необхідно внести зміни і доповнення до об'єкта державної експертизи. Висновки державної експертизи після їх затвердження спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері державної експертизи є обов'язковими для прийняття до розгляду замовником і врахування при прийнятті відповідного рішення щодо об'єктів державної експертизи.

За приписами підпунктів 3.5.8-3.5.9 пункту 3.5 глави 3 Методики проведення державної експертизи, затвердженої наказом Деркомзему України № 391 від 03.12.2004р. (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), усунення зауважень та внесення виправлень, виявлених в результаті державної експертизи, здійснюють розробники землевпорядної документації та інші суб'єкти, що допустили порушення вимог чинного законодавства України, встановлених норм і правил при підготовці об'єкта державної експертизи або його окремих складових частин. Контроль за усуненням зауважень державної експертизи здійснюють виконавці експертизи (експерти) чи, за їх дорученням, керівники територіальних органів земельних ресурсів. Факт внесення виправлень, врахування зазначених у висновку зауважень та пропозицій посвідчується відповідним записом на висновку експертизи керівника експертного підрозділу або керівника територіального органу земельних ресурсів, на якого покладено контроль за усуненням зауважень державної експертизи.

В матеріалах справи відсутні докази щодо отримання позитивного висновку експертизи, відповідачами не надано доказів усунення недоліків вищезазначеного проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне та наявності висновку експертизи за результатами повторного розгляду проекту після його доопрацювання.

Проте, як вбачаться з матеріалів справи, в тому числі висновку державної експертизи землевпорядної документації № 1 від 16.02.2015р., затвердженого заступником начальника Головного управління Держземагенства в Одеській області, контроль за усуненням зауважень покладається на управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області.

Відповідно до зазначеного висновку проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне та території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому повертається на доопрацювання, про усунення зауважень повідомити Головне управління Держземагенства в Одеській області. Проте єдиним доказом на який посилаютсья відповідачі щодо усунення недоліків вищезазначеного проекту землеустрю про встановлення (зміни) меж селища Набережне є запис без дати - «виправлення зауважень до висновку проконтрольовано» Керівника Держземагенства у Біляївському районі Одеської області ОСОБА_4 з проставленням печатки на другій сторінці докумнту (т.2, а.с. 277).

Разом з тим, рішенням Біляївської районної ради від 10.07.2015р. №45/753-УІ затверджено проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області із збільшенням загальної площі території населеного пункту з 51,3088 га до 159,5507 га за рахунок включення в межі селища Набережне прилеглих територій за межами існуючого населеного пункту на території Августівської сільської ради (т.1, а.с. 64).

Суд зазначає, що в матеріалах справи містяться копії документації з землеустрою, зокрема, рішення Біляївської районної ради від 27.03.2009р. №392-V «Про затвердження схеми землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель Біляївського району в розрізі сільських, селищної та міських рад» (т.2, а.с. 14); опис меж селища Набережне (т.2, а.с. 240); копія плану території селища Набережне та плану меж селища Набережне (т.2, а.с. 241); висновок Держземагенства у Біляївському районі Одеської області № 01-05-14/13401 від 05.12.2014р. (т.2, а.с.245-246).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 16.11.2012р. експлуатанту злітно-посадкового майданчика ТОВ "Аероклуб" Одеса" Державною авіаційною службою України видано посвідчення про допуск до експлуатації постійного злітно-посадкового майданчика № 15-104 (назва ЗПМ «Спортивний аеродром «Гідропорт») з терміном дії до 16.11.2015р. (яке було чинним на час прийняття оскаржуваних рішень), відповідно до якого розмір ЗПМ № 1 пос-складова 1000м х 20 м (грунт) та ЗПМ № 2 МК пос - 800 м х 20 м (т. 5, а.с. 24).

Згідно з п. 8.5 Правил допуску до експлуатації злітно - посадкових майданчиків для польотів легких повітряних суден, затверджених наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 01.12.2004р. № 205, визначено вимоги до злітно-посадкової смуги. Так, згідно пп. 8.5.1- 8.5.3 п.8.5 вказаних Правил ЗПС ЗПМ для польотів ПС може бути природною поверхнею (ґрунт) або з штучного покриття. На ЗПМ для кожного напряму зльоту та посадки повинні бути встановлені такі геометричні розміри ЗПС: довжина ЗПС повинна бути не менше розрахункової довжини для даного типу ПС; при здійсненні учбових польотів довжина ЗПС повинна бути вдвічі більше розрахункової довжини; ширина ЗП повинна задовольняти льотно-технічні характеристики та вимоги експлуатаційної документації ПС, що експлуатуються на даному ЗПМ, але бути не менше 10 м; при здійсненні учбових польотів ПС ширина ЗПС повинна бути вдвічі більше розрахункової ширини, але не менше 20 м; при здійсненні польотів з водної поверхні ширина ЗПС повинна бути не менше 30 м. Для зручності експлуатації і підвищення пропускної спроможності у залежності від вітрового завантаження на ЗПМ, крім основної ЗПС, можливе розташовування допоміжних ЗПС. Допоміжні ЗПС повинні відповідати вимогам цих Правил.

В матеріалах справи міститься схема зображення злітно-посадкових смуг Спортивного аеродрому «Гідропорт» (т.1, а.с. 70), згідно якої відстань віддалення для польотів літаків від межі населеного пункту не повинна становити менше 500 м від кінця ЗПС у напрямку зльоту.

Зазначене кореспондується з вимогами п.8.3 Правил допуску до експлуатації злітно - посадкових майданчиків для польотів легких повітряних суден, затверджених наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 01.12.2004р. № 205, яким передбачено, що розташування ЗПМ, планування та виконання польотів з нього повинні відповідати інструкції з виконання польотів. Прилегла до ЗПМ місцевість повинна забезпечувати безпеку польотів ПС. Віддалення ЗПС ЗПМ для польотів літаків від межі населеного пункту повинно становити не менше 500 метрів від кінця ЗПС у напрямку зльоту та 150 метрів від бічних меж ЗПС.

При цьому, забороняються польоти ПС з ЗПМ над населеними пунктами, лісом та водоймою на висоті, що не дає змоги в разі пошкодження ПС здійснити посадку на ЗПМ або за межами населеного пункту, лісу або водоймищ. Місцевість у зоні смуг повітряних підходів повинна забезпечувати можливість виконання безпечноїпосадки після зльоту в разі відмови двигуна, якщо не забезпечується повернення ПС на ЗПМ (Підпункти 8.3.4, 8.3.6 пункту 8.3 глави 8 Правил допуску до експлуатації злітно - посадкових майданчиків для польотів легких повітряних суден, затверджених наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 01.12.2004р. № 205).

Представником позивача до суду надано Акт обстеження межі ЗМП «Гідропорт» та межі населеного пункту селища Набережне Біляївського району Одеської області від 06.09.2016р., зі змісту якого вбачається, що відстань від торця (кутових знаків) ЗПС 300-120 градусів до нової межі населеного пункту селища Набережне стоновить лише 50 метрів, а відстань від торця (кутових знаків) ЗПС 360-180 градусів до нової межі населеного пункту селища Набережне становить 150 метрів (т. 6, а.с. 20).

Відповідно до ч.2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 25.11.1997р. №6-зп по справі 18/1148-97 частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемлюють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Вказаний принцип також закріплений у ч.1 ст.6 КАС України, який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З аналізу ст.6 КАС України випливає висновок, що належним захистом порушеного права є звернута до суду вимога щодо визнання протиправною певної (конкретної) дії або бездіяльності, зобов'язання відповідача вчинити певну (конкретну) дію, яка узгоджується із ч.2 ст.162 КАС України, що відповідає матеріально-правовому інтересу позивача, який останній вважає порушеним та на захист якого звертається до суду.

Застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку. Обов'язковою умовою скасування рішення суб'єкта владних повноважень є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, про що зауважив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 25.09.2014 року по справі № 826/9638/13-а.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 (справа N 1-10/2004). Системний аналіз, який проведено Конституційним Судом України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до приписів ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Наведена процесуальна норма кореспондується з положеннями ч.2 ст.17 КАС України, відповідно до якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1).

Правовий акт індивідуальної дії є актом органів державної влади та посадових осіб, що встановлює, змінює або припиняє права та обов'язки певної особи (певного кола осіб), а також створює правила поведінки, передбачені для разового застосування. За своєю юридичною природою правовий акт індивідуальної дії є актом застосування правової норми до конкретних фактичних обставин, що тягнуть виникнення, зміну або припинення правовідносин між персонально визначеними особами, на яких поширюється дія такого акта.

Відповідно до п.п. 6, 8 ч.1 ст.3 КАС України адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

За приписами КАС України право оскарження індивідуального акта має особа, якого він стосується. Апалогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у рішенні від 24 лютого 2015р. у справі № 21-34а15, який згідно ч.1 ст. 244-2 КАС України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права.

З матеріалів справи вбачається, що збільшення загальної площі території населеного пункту з 51,3088 га до 159,5507 га за рахунок включення в межі селища Набережне прилеглих територій за межами населеного пункту на території Августівської сільської ради згідно зазначеного проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області спричинило негативні наслідки для позивача, оскільки межа зазначеного населеного пункту почала становити менш, ніж 500 м від кінця посадкової смуги у напрямку зльоту а менш, шіж 150 м від бічних меж злітно-посадкової смуги. Відтак, втановлені судом порушення норм чинного законодавства з боку відповідачів під час прийняття оскаржуваних рішень зумовили порушення права позивача на експлуатацію ним злітно-посадкового майданчика відповідно до виду діяльності товариства.

При вирішенні цієї справи суд враховує правовий висновок, зазначений у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015р. по справі №6-184цс15, що є обов'язковим для врахування в порядку ст.244-2 КАС України, відповідно до якого відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом, що за аналогією закону можливо застосувати до зазначених правовідносин у зв'язку із тим, що встановлення приаеродромної території визначено вищезазначеними приписами чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що висновок Управління розвитку інфраструктури, містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 12.11.2013р. №1192, висновок Управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області від 05.12.2014р. №01-05-14/13401, рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 11.12.2014р. №490/Р-ХХХХІІ-VІ та рішення Біляївської районної ради Одеської області від 10.07.2015р.№45/753-VІ прийнято відповідачами протиправно, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та підлягають скасуванню.

Водночас судом не встановлено підстав для визнання протиправним та скасування висновку державної експертизи землевпорядної документації від 16.02.2015р. №1, затвердженої заступником начальника Головного управління Держземагенства в Одеській області, враховуючи, що згідно цього висновку проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Набережне на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області повернуто на доопрацювання, відтак суд відмовляє в цій частині позовних вимог.

На підставі ст.ст. 10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними, а вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши докази наявні в матеріалах справи та приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аероклуб "Одеса" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, здійснені позивачем судові витрати з відповідачів не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 128, 159 - 163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Аероклуб "Одеса" до Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, Біляївської районної ради Одеської області, Відділу містобудування та архітектури Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Управління Держгеокадастру у Біляївському районі Одеської області, треті особи - Публічне акціонерне товариство "Одесцивільпроект", Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Біляївська районна державна адміністрація Одеської області про визнання протиправними та скасування висновків і рішення - задовольнити частково.

-визнати протиправним висновок Управління розвитку інфраструктури, містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 12 листопада 2013 року №1192,

- визнати протиправним висновок Управління Держземагентства у Біляївському районі Одеської області від 05 грудня 2014 року №01-05-14/13401,

-визнати протиправним та скасувати рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 11 грудня 2014 року №490/Р-ХХХXII-VІ.

-визнати протиправним та скасувати рішення Біляївської районної ради Одеської області від 10 липня 2015 року №45/753-VІ.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 94 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо рішення було прийняте у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії такого рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі статтею 254 КАС України.

Суддя О.М. Тарасишина