Справа № 520/7717/17
Суддя: Пучкова І. М.
Дата ухвалення: 2017-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

__________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7717/17
Провадження № 2-а/520/613/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.

за участю секретаря Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною відмову здійснити перерахунок стажу, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною відмову здійснити перерахунок стажу, зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що листом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 13.06.2017 року № 220/П-11 в перерахунку її довічного грошового утримання судді з 22 грудня 2016 року було відмовлено з тих підстав, що в її вислугу років включається лише стаж роботи на посаді судді, а вислуга років на посаді слідчого в органах внутрішніх справ та половина строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі до суддівського стажу не включається.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що при визначенні стажу роботи позивача на посаді судді УПФУ застосовувалось положення ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI (в редакції, чинній на дату звернення позивача за призначенням довічного грошового утримання судді у відставці), приймається до уваги лише стаж роботи позивача безпосередньо на посаді судді.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 92 Конституції України, статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі, й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким було запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Під час розгляду справи судом встановлено, що, згідно з трудовою книжкою, ОСОБА_1 у періоди з :

- 01.09.1979 року по 01.07.1984 року навчалася на юридичному факультеті Одеського державного університету імені І.І. Мечнікова ;

- 01.08.1984 року по 10.02.1993 року проходила службу в органах внутрішніх справ;

- 02.02.1993 року обрана народним суддею Центрального районного народного суду м. Одеси;

- 25.01.2003 року переведена на посаду судді новоутвореного місцевого Приморського районного суду м. Одеси;

- 05.06.2003 року обрана Верховною Радою України на посаду судді місцевого Приморського районного суду м. Одеси безстроково;

- 03.03.2006 року зарахована на посаду судді судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області безстроково;

- 21.12.2016 року звільнена з посади судді Апеляційного суду Одеської області у відставку відповідно до Рішення Вищої ради юстиції від 19 грудня 2016 року.

22 грудня 2016 року управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, згідно з протоколом № 7463 від 12.01.2017 року, було призначено ОСОБА_1 довічне грошове утримання у розмірі 86% від заробітку та визначено вислугу років в межах 23 років 06 місяців 21 днів.

30.05.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі з заявою про перерахунок довічного грошового утримання.

Листом Центрального об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в м. Одесі від 13.06.2017 року № 220/П-11 в перерахунку її довічного грошового утримання судді з 22 грудня 2017 року було відмовлено з тих підстав, що в її вислугу років включається лише стаж роботи на посаді судді, а вислуга років на посаді слідчого в органах внутрішніх справ та половина строку навчання до суддівського стажу не включається.

Вказані дії та рішення відповідача суперечать вимогам закону, який регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1ст.120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016р. №4-рп/2016), чинної на час виникнення спірних правовідносин, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років (визначено статтею 135 цього Закону) має право подати заяву про відставку.

Статтею 135 цього ж Закону визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 має загальний стаж роботи на посаді судді 23 роки 06 місяців 21 день.

При цьому позивач набув достатнього для відставки стажу роботи на посаді судді, у зв'язку з чим Рішенням Вищої ради юстиції від 19.12.2016р. №3284/0/15-16 була звільнена з посади судді у зв'язку з відставкою.

Стаж роботи на посаді судді, який надає позивачеві право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, визначається на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів»у редакції, що діяла до 28 березня 2015 року (до внесення змін Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII).

Вирішуючи питання про застосування зазначених норм закону у часі, суд виходить із того, що, згідно зі статтею 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Нормами ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року, який передував Закону №2453-VI (в редакції, чинній на дату звернення за призначенням довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016р. №4-рп/2016), було визначено, що для суддів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги. ОСОБА_1 була призначена на посаду судді 02.02.1993 року, має право на визначення стажу за цим законом. Згідно з пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», суддя має право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менш, як 10 років і йому зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Зазначена норма закону діяла у період часу з 01.03.2008 року по 01.01.2011 року (втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1097 від 01.12.2010 року, яка набрала законної сили 01.01.2011 року).

Отже, на момент втрати сили пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», - 01.01.2011 року, ОСОБА_1 мала стаж роботи на посаді судді більше 10 років, тобто, положення цього пункту мало бути застосовано для зарахування до стажу роботи що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, окрім стажу трудової діяльності, також половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів

За правовою позицією Верховного Суду України, визначеній в постанові від 01.07.2014 р. в справі № 21-244а14, правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

За таких обставин, суд вважає незаконними дії відповідача щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання без врахування до стажу роботи позивача (крім стажу трудової діяльності, визначеного законом), половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу та календарного періоду проходження військової служби та, відповідно, відмову в перерахуванні грошового утримання з урахуванням зазначених періодів.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192 - VІІ, до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» були внесенні зміни, які стосувалися суддівської винагороди та порядку розрахунку суддівського стажу зі звуженням цього переліку відносно того, за яким мав рахуватися стаж роботи позивача.

Відповідно до вимог ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у зазначеній редакції, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, положення Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 28.03.2015 року не містять жодних посилань щодо можливості збереження за суддями стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

З аналізу зазначеного законодавства і змісту правових норм вбачається, що до стажу роботи судді, який був призначений на посаду до набрання чинності Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-VI в редакції від 28 березня 2015 року, до стажу роботи судді також зараховується стаж роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги.

Таким чином, враховуючи дату призначення на посаду судді, на позивача розповсюджувалась дія п.4 ч.2 ст.43 Закону України 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року «Про судоустрій та статус суддів», яка надавала можливість зарахування до стажу роботи судді, також стаж роботи на попередніх посадах в органах внутрішніх справ (слідчого) і, крім того, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби, - відповідно до норм чинного на той час закону.

Призначення та нарахування пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен проводитися згідно з вимогами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року.

Як вбачається з наданого Апеляційним судом розрахунку стажу, станом на 21 грудня 2016 року стаж роботи на посаді судді ОСОБА_1 складав 34 роки 09 місяців 27 днів.

Однак, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та внесенням змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, відповідачем був здійснений перерахунок розміру суддівського стажу, який в результаті склав 23 роки 10 місяців 21 день, та до якого не була зарахований половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та стаж роботи на посаді слідчого.

Зазначена обставина стала передумовою для прийняття оскаржуваного рішення та встановлення ОСОБА_1 довічного грошового утримання в розмірі 86% замість 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Однак, розмір нарахованого відповідачем грошового утримання є неправомірним.

Разом з тим, відповідачу слід призначити пенсію позивачеві лише з 13 червня 2017 року - з дати відмови Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі у заяві позивача.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів, як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом, мають бути реально забезпечені. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів. Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та законними, а порушене право підлягає захисту.

Керуючись ст. 7-11,71, 86, 161-163 КАС України, ст. ст. 19,58, 92 Конституції України, Законом України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року, Законом України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI, від 07 липня 2010 року, Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192 - VІІ, Рішенням Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4рп/2016 суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною відмову здійснити перерахунок стажу, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок стажу ОСОБА_1 на отримання щомісячного довічного грошового утримання на посаді судді у розмірі 90% замість 86% заробітної плати працюючого судді відповідного суду.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці: половину строку навчання, за денною формою, на юридичному факультеті Одеського державного університету імені І.І. Мечнікова в період з 01 вересня 1979 року до 01 липня 1984 року (02 роки 05 місяців); період роботи на посадах слідчого в органах внутрішніх справ: з 01 серпня 1984 року по 02 лютого 1993 року (08 років 06 місяців 09 днів); та період роботи на посадах судді Центрального районного народного суду м. Одеси і місцевого Приморського районного суду м. Одеси з 2.02.1993р. до 02.03.2006р. (13 років 1 місяць) та судді апеляційного суду Одеської області з 03.03.2006р. до 21.12.2016р. (10 років 09 місяців і 18 днів).

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду Одеської області, починаючи з 13 червня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанов.

Суддя Пучкова І. М.