Справа № 331/5436/17
Суддя: Жукова О. Є.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/331/193/2017
Справа № 331/5436/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукова О.Є. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якому просить суд визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо розрахунку позивачу пенсії із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2007 рік; зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити позивачу пенсію за віком з 10.07.2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки (2014, 2015, 2016), що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком; зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, право на отримання якої встановлене п.7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стягнути судові витрати.

ОСОБА_1 посилається на те, що вона перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

06.06.2007 року позивачеві було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоров'я, а з 12.06.2007 року її виплату було припинено у звязку з тим, що позивач відмовилася від її отримання та продовжила працювати.

У звязку із досягненням пенсійного віку позивач з 10.07.2017 р. а має право на первинне призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

10.07.2017 року позивач звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до ст. 26, ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення за віком.

Але, Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя позивача було фактично переведено з пенсії, призначеної у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком у відповідності до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, при нарахуванні пенсії за віком було взято показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік (абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший).

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що цими діями порушується її гарантоване Конституцією та Законами України право.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких просить суд вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинення дій залишити без задоволення у зв'язку із тим, що дії Управління Пенсійного фонду України відповідають чинному законодавству України. Пенсія позивачу призначена із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, крім того, задоволення вимоги щодо виплати позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій та стягнення на її користь судового збору є необґрунтованими.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України справа розглядається в скороченому провадженні суддею одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

06.06.2007 року позивачеві було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоров'я, з 12.06.2007 року її виплату було припинено у зв'язку з тим, що позивач відмовилася від її отримання та продовжила працювати, що підтверджується листом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя №240/Р-9 від 21.07.2017 року.

10.07.2017 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу з виду на вид із застосовуванням показника середньої заробітної плати за 2007 р., розмір пенсії склав 1168, 5 грн.

Частиною 1 ст. 9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Отже, видами пенсій у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, один з яких може бути призначено особі, яка має одночасно право на різні види пенсії за її вибором, є пенсія за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія за вислугу років ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачена.

При цьому, відповідно до ч.3 ст. 2 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Пунктом 2 Прикінцевих положень вказаного Закону пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють, зокрема, на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, таким особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 51, 52, п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ч.1 ст. 27 вказаного Закону розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = ЗпхКс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до ст. 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до ст. 25 цього Закону.

За правилами ч.2 ст. 40 цього Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.3 ст. 45 цього ж Закону, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою ст. 40 цього Закону для призначення пенсії.

Щодо застосування ч.3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Верховний Суд України неодноразово висловлював свою правову позицію (постанови від 31.03.2015 р. у справі №21-612а14, від 02.12.2015 р. у справі №193/1029/14-а, від 09.06.2015 р. у справі №21-550а14), яка є обов'язковою для застосування судами України.

Так, Верховний Суд України зазначив, що ч. 3 ст. 45 Закону регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Тобто, у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за іншим Законом, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у подальшому при розрахунку пенсії за віком за ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується порядок призначення пенсії за формулою, передбаченою для призначення пенсії, із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Оцінивши обставини даної справи, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає протиправними дії відповідача щодо обчислення позивачу розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 р., оскільки судом достовірно встановлено, що позивачу була призначена пенсія за вислугу років на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення», норми якого залишаються чинними на даний час. Виплата позивачу пенсії за вислугу років була припинена у зв'язку із заявою позивача, яка продовжила працювати. З заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, позивач звернувся до відповідача 10.07.2017 р. вперше, при цьому продовжуючи працювати, тому підстав для поновлення виплати пенсії за вислугу років, переведення позивача на інший вид пенсії - за віком - і застосування ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при обчисленні розміру пенсії у відповідача не було.

Крім того, після припинення виплати пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Тобто, при обчисленні розміру пенсії за віком, за призначенням якої він звернувся в 2017 р., має застосовуватися середня заробітна плата в України, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014, 2015, 2016 р., як це передбачено ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, суд вважає, що відповідач, призначивши позивачу пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 р., діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені вказаним Законом, чим порушив вимоги ст. 19 Конституції України, тому вказані його дії слід визнати протиправними та зобов'язати його здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком з урахуванням вказаних показників з 10.07.2017 р., тобто з дня звернення із заявою про призначення пенсії.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, право на отримання якої встановлене п.7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вона є такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІУ, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Аналізуючи наведену норму закону, суд відмічає, що грошова допомога при призначенні пенсії за віком виплачується за наявності таких підстав:

- досягнення пенсійного віку;

- перебування особи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 ЗУ «про пенсійне забезпечення»;

- наявність необхідного страхового стажу на таких посадах;

- відсутність факту отримання особою будь-якої пенсії раніше.

Лише за умови, якщо всі перелічені підстави наявні, громадянин отримує право на виплату грошової допомоги.

З огляду на норму ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та приписи Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909, позивач працювала на посадах в закладах охорони здоров'я та має необхідний страховий стаж на цих посадах, передбачений 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІУ.

Проте, у період з 06.06.2007 по 12.06.2007 року позивач вже отримувала пенсію по вислузі років, що не заперечується самою позивачкою. Зважаючи на те, що однією з обов'язкових умов для отримання спірної грошової допомоги є факт не отримання позивачкою будь-якої пенсії раніше призначеної пенсії за віком, та з огляду на зазначене, суд вважає, що підстави для проведення виплати позивачу такої грошової допомоги у відповідності до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІУ відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань об'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачений судовий збір в сумі 640 грн., який підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі на користь позивача.

Отже , позивач має право на відшкодування понесених витрат, пов'язаних з розглядом справи судового збору за подачу адміністративного позову в розмірі 640 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 51, 52, 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. 2, 9, 26, 27, 29, 40, 45, п.7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2, 8, 9, 11, 94, 159, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо призначення ОСОБА_1 в 2017 році пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП:НОМЕР_1) з 10.07.2017 року у розмірі, обчисленому відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, тобто за 2014, 2015, 2016 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 (РНОКПП:НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя О.Є. Жукова

28.08.2017 .