Справа № 229/1652/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Гонтар А.Л.
Суддя-доповідач - Сіваченко Ігор Вікторович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року справа №229/1652/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ясинуватського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 17 липня 2017 року у справі № 229/1652/17 за позовом ОСОБА_2 до Ясинуватського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Ясинуватського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Управління) про скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії, в якому вказано, що 30 грудня 2016 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).

На час звернення до відповідача його загальний стаж склав 39 років 8 місяців 24 дні.

На підтвердження пільгового стажу він надав довідку від 23 листопаду 2016 року за № 1635.

29 березня 2017 року відповідач виніс рішення про відмову у призначенні пенсії.

В даній відмові відповідач посилається на те, що дана довідка не може бути врахована при призначенні пенсії, оскільки видана підприємством, яке знаходиться на території, яка тимчасово непідконтрольна Української владі та на даний час не перереєструвалось на підконтрольній території. І саме з цієї підстави у нього відсутній пільговий стаж необхідний для призначення пенсії.

Вважає дії відповідача неправомірними, оскільки неврахування відповідачем довідки №1635 від 23 листопада 2016 року щодо підтвердження його трудового стажу, порушує його конституційне право на отримання належного пенсійного забезпечення, а саме пенсії.

Позивач просив скасувати рішення Управління про відмову у призначенні пенсії № "36 від 29 березня 2017 року та зобов'язати Управління призначити йому пенсію за вислугою років з дня звернення.

Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 17 липня 2017 року у справі № 229/1652/17 позовні вимоги задоволені частково.

Визнано протиправним рішення Управління № 36 від 29 березня 2017 року щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні йому пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" ст. 55 Закону № 1788-XII.

Зобов'язано Управління розглянути заяву ОСОБА_2 від 30 грудня 2016 року про призначення пенсії за віком відповідно пункту „а" ст. 55 Закону № 1788-XII з урахуванням пільгового стажу роботи за період з 20 січня 1994 року по 30 травня 1994 року та з 15 березня 2004 року по 01 березня 2016 року.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що довідка про підтвердження спеціального трудового стажу за періоди роботи з 20.01.1994 по 30.05.1994 та з 15.03.2004 по 01.03.2016 на підприємстві ДП «Донецька залізниця» вагоне депо Донецьк, яка надана позивачем, видана на тимчасово окупованій території, є недійсною і не створює правових підстав для врахування вказаних періодів роботи до пільгового стажу.

Крім того, надана позивачем довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтверджує періоди роботи на станції Очеретине Донецької залізниці з 01.06.1992 по 01.09.1993 на посаді помічника складача поїздів. Однак, як вказує апелянт, до пільгового стажу вказаний період не може бути зарахований з таких обставин: у Списку професій й посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» від 12.10.1992 №583, посада помічника складача поїздів відсутня.

Таким чином, загальний страховий стаж позивача, відповідно наданих документів, склав 39 років 8 місяців 24 дні.

У зв'язку з відсутністю спеціального стажу для призначення пенсії відповідно до п. а ст. 55 Закону № 1788-XII, Управління відмовило в призначенні пенсії.

В судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_2 працював з 01 жовтня 1993 року по 19 січня 1994 року провідником пасажирських вагонів; з 20 січня 1994 року по 30 травня 1994 року складачем поїздів 4 розряду; з 31 травня 1994 року по 14 березня 2004 року він працював провідником пасажирських вагонів; з 15 березня 2004 року по 01 березня 2016 року складачем поїздів 5 розряду цеха руху підприємства "Донецька залізниця" Вагонне депо Донецьк.

Трудовий стаж позивача підтверджується трудовою книжкою БТ-І № 3902757 (а.с.18-23).

Згідно рішення № 36 від 29 березня 2017 року Управління у призначенні позивачу пільгової пенсії відмовлено за відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого чинним законодавством (а.с.13-17).

Як зазначив місцевий суд в своєму рішенні, згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо відмови відповідача у призначенні пільгової пенсії відповідно до пункту „б" статті 13 Закону № 1788-XII з підстав не подання всіх належних документів, які підтверджують наявність пільгового стажу, для призначення пенсії.

Відповідно пункту „б" ст.13 Закону № 1788-XII, діючого на час звернення до відповідача, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Апеляційним судом встановлено, що позивач працював на роботах, передбачених Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» (далі - Постанова № 583).

В той же час, пунктом „б" ст. 13 Закону № 1788-XII передбачено право на пенсію за віком, працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України (далі - Список № 2). Зазначений Список затверджувався кількома постановами Кабінету Міністрів України, але не Постановою № 583.

З матеріалів справи випливає, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с.45), а не за віком.

Таким чином, суд першої інстанції невірно визначено суть спору.

Питання призначення пенсії за вислугу років врегульовано приписами ст. 55 Закону № 1788-ХІІ і на ці правовідносини не поширюються вимоги ст. 13 цього ж Закону, якою врегульовано питання призначення пенсії за віком.

Пунктом "а" ст. 55 Закону № 1788-XII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи:

для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Між сторонами справи відсутній спір про розмір загального трудового (страхового) стажу позивача. ОСОБА_2 має загальний стаж роботи не менше 30 років, що не заперечується Управлінням.

Відповідач заперечую наявність в ОСОБА_2 пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років - 12 років 6 місяців на зазначеній пунктом "а" ст. 55 Закону № 1788-XII роботі.

Саме про відсутність необхідного пільгового стажу роботи зазначено в рішенні відповідача про відмову в призначенні пенсії.

При цьому Управління не взяло до уваги період роботи позивача складачем поїздів 5 розряду цеха руху підприємства "Донецька залізниця" Вагонне депо Донецьк, оскільки довідка про цей період роботи видана підприємством, яке знаходиться на території, яка тимчасово непідконтрольна Української владі.

Другою підставою для твердження про відсутність необхідного пільгового стажу роботи в рішенні відповідача про відмову в призначенні пенсії зазначено відсутність в списку, затвердженому постановою № 583 посади помічника складача поїздів (періоди роботи на станції Очеретине Донецької залізниці з 01.06.1992 по 01.09.1993).

Місцевий суд в своєму рішенні стверджував, що позивач працював на роботах, передбачених Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджений Постановою № 583, з 01 грудня 1990 року по 14 червня 2016 року, що підтверджується записами в трудовій книжці, індивідуальними відомостями про застраховану особу (а.с.9-12,18-23).

Проте, такий висновок суду першої інстанції не підтверджується матеріалами справи.

Так, у вказаний період ОСОБА_2 працював провідником пасажирських вагонів, складачем поїздів, помічником складача поїздів.

В той же час, в Списку, затвердженому Постановою № 583, відсутні такі професії як провідник пасажирських вагонів, помічник складача поїздів, а наявна лише така професія, яка дає право користуватись правом на пільгову пенсію за вислугу років, як складач поїздів.

Відтак, Управлінням обґрунтовано не взято до уваги відомості про пільговий характер роботи, зазначені в довідці СП «Станція Красноармійськ» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» № 219 від 12.12.2016 щодо періодів роботи на станції Очеретине Донецької залізниці з 01.06.1992 по 01.09.1993 (а.с.8).

Період роботи ОСОБА_2 складачем поїздів складає 12 років 3 місяці 26 днів, що зазначено і в довідці Вагонного депо Донецьк ДП «Донецька залізниця» вих. № 1635 від 23.11.2016.

Таким чином, наявний в позивача стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, менший, ніж визначено п. а ст. 55 Закону № 1788-ХІІ (12 років 6 місяців), що обумовлює правомірність висновків Управління про відсутність підстав для призначення такої пенсії.

З огляду на зазначене, не має правового значення факт не зарахування позивачу відповідачем спірного періоду (12 років 3 місяці 26 днів) у пільговий стаж з мотивів того, що довідка про період роботи видана підприємством, яке знаходиться на території, яка тимчасово непідконтрольна Української владі, оскільки такого пільгового стажу не достатньо для призначення пенсії за вислугу років. Відтак, пенсія ОСОБА_2 з вказаних підстав правомірно не була призначена Управлінням, тому такі вимоги позивача не підлягали задоволенню.

Колегія суддів також вважає за необхідне підкреслити, що правове регулювання підстав для призначення пенсії за віком та пенсії за вислугу років (різних видів пенсій) є різним.

Дійсно, в пункті «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Проте, таке зменшення пенсійного віку можливо лише щодо призначення пенсії за віком.

Позивач не має стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, а стаття 55 Закону № 1788-ХІІ взагалі не містить можливості зменшення пенсійного віку у випадку відсутності визначеного в пункті «а» цієї статті пільгового стажу роботи в 12 років 6 місяців.

Підсумовуючи, оскільки позивач не набув пільгового стажу для призначення пенсії за вислугу років, відмова Управління у призначенні ОСОБА_2 цього виду пенсії є правомірною.

Відтак, підстав для задоволення позовних вимог не існує.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 202 КАС України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

В повному обсязі постанова виготовлена 6 вересня 2017 року.

Керуючись статями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ясинуватського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - задовольнити.

Постанову Дружківського міського суду Донецької області від 17 липня 2017 року у справі № 229/1652/17 - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Ясинуватського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

О.О.Чебанов