Справа № 815/936/17
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2017-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/936/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Станкова О.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Держпраці в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕОМАР» про застосування заходів реагування, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Держпраці в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕОМАР» та просить суд застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕОМАР» шляхом зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕОМАР» повністю зупинити виконання робіт (виробництва):

- з експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме: автонавантажувачів «KALMAR» DC161200, 1996 року випуску та «NISSAN» EN20М25, 1996 року випуску; контейнерний автонавантажувач моделі «BELOTTI» B.91.1., 1996 року випуску;

- з експлуатації залізничних підїзних шляхів;

- відсторонити від роботи працівників, без перевірки знань повязаних з рухом поїздів і маневровою роботою, у звязку із загрозою життю і здоровю людей.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 27.01.2017 року по 31.01.2017 року відповідно до наказу ГУ Держпраці в Одеській області від 16.12.2016 року № 1740, на підставі направлення на перевірку №15/01-29-3249 від 27.12.2016 року, головним державним інспектором Відділу нагляду на транспорті та звязку ОСОБА_1 та головним державним інспектором Відділу нагляду на транспорті та звязку ОСОБА_2, проведено планову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, додержання законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування.

За результатами проведеної перевірки виявлено 26 порушень вимог нормативно-правових актів з охорони праці, з яких порушення, визначені у рядках 1-4, 13-18, 20-22 створюють загрозу життю та здоров'ю людей, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом для захисту прав та законних інтересів людей через застосування до відповідача заходів реагування в порядку ч.5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та уточненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявленого адміністративного позову заперечувала з підстав, викладених у запереченнях та додаткових поясненнях (а.с.37-42, 125-129, 194-195) та пояснила, що фактично Акт перевірки відповідачем було отримано лише 06.02.2017 року разом з іншими розпорядчими документами, складеними посадовими особами ГУ Держпраці в Одеській області, що позбавило відповідача можливості відобразити свої заперечення в Акті 31.01.2017 року у відповідності до вимог законодавства, а в самому Акті відсутні відмітки про те, що посадові особи відповідача відмовлялись від його підписання, оскільки такої пропозиції не надходило, а також відсутні й відомості про направлення Акту поштою. Стосовно необґрунтованості позовних вимог щодо застосування заходів реагування у сфері державного нагляду шляхом зупинення робіт (виробництва) з експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме: автонавантажувачів «KALMAR» DC161200, 1996 року випуску та «NISSAN» EN20М25, 1996 року випуску; контейнерний автонавантажувач моделі «BELOTTI» B.91.1., 1996 року випуску, відповідач вказує, що відповідно до Договору оренди №4 від 01.10.2011 року з додатками та Договору оренди контейнерного навантажувача моделі «BELOTTI» B.91.1. №5 від 30.11.2012 року з додатками, а також Наказу №19 від 06.08.2013 року «Про передачу перевантажувальної техніки», вся техніка, зазначена в Акті перевірки, передана в оренду ТОВ «С.М.Т.-ЛТД» ще в 2011-2012 роках, яке, в свою чергу, отримує відповідний дозвіл на експлуатацію та застосування вказаної техніки, а також здійснює всі заходи, передбачені в п.п.1-4 Акту, а отже, відповідач не застосовує та не експлуатує машини, механізми та техніку, використання якої може нести загрозу життю та здоровю людей. Щодо позовних вимог в частині зупинення робіт (виробництва) з експлуатації залізничних підїзних шляхів, відповідач вказує також на їх необґрунтованість з огляду на те, що ТОВ «Геомар» не займається рухом поїздів і маневровою роботою, такі роботи виконуються ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» по заявам підприємства, при цьому у відповідача відсутні працівники, які б займались такими роботами, а відповідальний за утримання залізничних шляхів ОСОБА_3 пройшов навчання та перевірку знань з питань охорони праці в комісії за участю представника ГУ Держпраці в Одеській області відповідно до посвідчення №315 від 20.02.2017 року та позивача повідомлено про даний факт листом від 27.02.2017 року №27-02-17/2 (п.14 Акту). Посилання позивача на відсутність Акту приймання в експлуатацію залізничних підїзних шляхів та Технічного паспорту колійного господарства є безпідставними, оскільки вказані документи надавались перевіряючим під час перевірки. Також, Інструкція про порядок обслуговування та організацію руху підїзних шляхів затверджена наказом №23 від 14.02.2017 року, про що повідомлено позивача листом від 27.02.2017 року №27-02-17/2 (п.17 Акту). Згідно з договором від 06.08.2008 року, укладеним між ТОВ «Геомар» та ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», огляд підїзної колії проводиться поквартально та останній акт складено 17.01.2017 року, який надавався до перевірки, а роботи по виправці профілю колії виконуються при необхідності у разі виявлення передумов під час здійснення огляду. Посилання позивача на невідповідність технічного стану шпал і брусів є взагалі надуманою, оскільки перевіряючі під час перевірки знаходились в приміщенні, працювали лише із документацією, а територію підприємства не оглядали, у звязку з чим відповідач вказує на протиправність такого визначення, оскільки на підставі чого робився такий висновок та як надавалась оцінка або характеристика, які саме якісні характеристики колій, брусів чи шпал не відповідають вимогам та яким саме нормам, позивачем не зазначено. Відповідачем складено масштабний план з нанесенням на нього розташування вантажних фронтів та механізмів та наказом №23 від 14.02.2017 року затверджено правила утримання залізничних колій, про що позивача повідомлено листом від 27.02.2017 року (п.п.21,22 Акту). А тому, з урахуванням наведених пояснень, ТОВ «Геомар» вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно із пунктом 10 частини 1 статті 3 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанцій без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У звязку з відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справу вирішено розглянути в порядку ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Відповідно до наказу Головного управління Держпраці в Одеській області від 16.12.2016 № 1740 у період з 27.01.2017 року по 31.01.2017 року посадовими особами Головного управління проведено планову перевірку ТОВ «ГЕОМАР» (код за , юридична адреса 21-й км Старокиївської дороги, м. Одеса, 67560) на предмет дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, додержання законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Під час проведення планової перевірки ТОВ «ГЕОМАР» виявлено всього 26 порушень нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, з яких 13 створюють загрозу життю та здоровю людей (а.с.17-27).

Так, згідно розділу V акту перевірки субєкта господарювання (виробничого об'єкта) від 31 січня 2017 року № 88 зафіксовані наступні порушення, які створюють загрозу життю та здоровю людей:

1) роботодавець не одержав дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме: експлуатація технологічних транспортних засобів, які підлягають реєстрації в ГУ Держпраці в Одеській області - автонавантажувачів «KALMAR» DC161200, 1996 року випуску та «NISSAN» EN20М25, 1996 року випуску; контейнерний автонавантажувач моделі «BELOTTI» B.91.1., 1996 року випуску, чим порушено ст.21 ЗУ «Про охорону праці», додаток 2,3 постанови КМУ від 26.10.2011 року №1107;

2) керівництво підприємства не надало відповідні документи, що підтверджують реєстрацію та експертизу автонавантажувачів в ГУ Держпраці в одеській області, чим порушено ст.21 ЗУ «Про охорону праці», п.6 «Порядку відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів великовантажних та інших технологічних транспортних засобів» від 06.01.2010 року №8;

3) не надано акт державного технічного огляду технологічного транспортного засобу: автонавантажувачів «KALMAR» DC161200, 1996 року випуску та «NISSAN» EN20М25, 1996 року випуску; контейнерний автонавантажувач моделі «BELOTTI» B.91.1., 1996 року випуску, чим порушено п.12 «Порядку проведення державного технічного огляду великовантажних та інших технологічних транспортних засобів» НПАОП 0.00-6.01-10 та п.7.3.3 «Правила будови і безпечної експлуатації навантажувачів» НПАОП 0.00-1.22-08;

4) не надано паспорти автонавантажувачів для підтвердження реєстрації в територіальному органі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади промислової безпеки та охорони праці, чим порушено п.7.2.1 «Правила будови і безпечної експлуатації навантажувачів» НПАОП 0.00-1.22-08;

13) відповідальний за утримання залізничних шляхів ОСОБА_3 не пройшов навчання та перевірку знань з питань охорони праці, чим порушено п.5.1 додаток 3 п.5 «Типове положення про порядок навчання та перевірки знань з охорони праці» НПАОП 0.00-4.12-05;

14) не проводиться в установленому порядку попереднє спеціальне навчання і перевірка знань працівників, повязаних з рухом поїздів і маневровою роботою: Статут залізниць України, Правила технічної експлуатації промислового залізничного транспорту, Інструкція з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкція з сигналізації на залізницях України, Правила технічної експлуатації залізниць України, Інструкція по устрою та утриманню колії залізниць України, чим порушено п.69 Статуту залізниць України;

15) відсутній акт приймання в експлуатацію залізничних підїзних шляхів, чим порушено п.67 Статуту залізниць України;

16) в ТОВ «ГЕОМАР» відсутній технічний паспорт колійного господарства, чим порушено п.3.7 Правил технічної експлуатації міжгалузевого промислового залізничного транспорту України НПАОП 60.1-3.01-04;

17) не складена Інструкція про порядок обслуговування і організацію руху підїзних шляхів, чим порушено п.1.4 Правил обслуговування залізничних підїзних колій, ст.ст.12, 64-77 Статуту;

18) не проводиться періодична інструментальна перевірка плану і профілю підїзних шляхів, чим порушено п.3.7 Правил технічної експлуатації міжгалузевого промислового залізничного транспорту України НПАОП 60.1-3.01-04;

20) не відповідає технічний стан шпал і брусів вимогам нормативних документів, чим порушено п.2.5 ЦП №0269 Інструкція з улаштування та утримання колії залізниць України;

21) на залізничні підїзні колії №53 не складено масштабний план з нанесенням на нього вантажних фронтів і механізмів, а також відсутній технічний паспорт, поздовжній профіль і креслення споруд, чим порушено ст.67 Статуту залізниць України;

22) на підприємстві відсутні затверджені у встановленому порядку правила утримання залізничних колій, чим порушено ст.68 Статуту залізниць України.

Копію вищевказаного акту перевірки отримано позивачем поштою 06.02.2017 року, акт для підписання відповідачу не надавався, про що свідчить відсутність підпису посадових осіб в акті перевірки та відсутність акту про відмову у підписанні акту (а.с.27).

Таким чином, позивач вказує, що у звязку з встановленими порушеннями, які несуть загрозу життю та здоровю людей, контролюючий орган просить суд застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до ТОВ «ГЕОМАР».

Законом України "Про охорону праці" від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ визначено основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні (далі - Закон № 2694-ХІІ).

Державна політика в галузі охорони праці базується, у тому числі на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці (ст. 4 Закону України "Про охорону праці")

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону № 2694-ХІІ державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснює, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст.6 Закону, підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням.

Відповідно частини 6 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт.

Згідно частини 7 статті 7 зазначеного Закону, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

У відповідності до частини 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб'єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до Положення про організацію та здійснення державного гірничого нагляду державного нагляду (контролю) у сфері промислової безпеки та охорони праці в системі Держгірпромнагляду України, затвердженого наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 11.08.2011 №826 (далі - Положення), загроза життю та здоров'ю працівників - виникнення умов, за яких подальше продовження виконання робіт або експлуатація об'єкта, машин і механізмів несе ризик спричинення внаслідок цих умов фізичної шкоди працівникові, в тому числі такої, яка може призвести до смертельних наслідків.

Пунктом 2.26 Положення передбачено, що право заборони виконання робіт, виробництва виникає у разі виявлення під час перевірки: порушень вимог законодавства з охорони праці та промислової безпеки, що створюють загрозу життю працівників; порушень вимог Кодексу України про надра; відсутності дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; не проведення у встановленому порядку та в терміни технічного огляду, випробування або експертного обстеження машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки; виникнення нещасного випадку зі смертельним або тяжким наслідком, групового нещасного випадку.

У разі виявлення факту перевищення допустимих норм технологічного навантаження виробничого об'єкта (окремого виробництва, машин і механізмів) або якщо дійсний рівень технологічного навантаження створює загрозу життю працівників, уникнути чого можливо за рахунок його зниження, роботи такого об'єкта (виробництво, експлуатація машин і механізмів) можуть бути обмежені до допустимого безпечного рівня.

Так, встановлено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом (ч.5 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності").

Статтею 21 Закону України "Про охорону праці" встановлено, що роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва субєкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов'язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог, законність та обґрунтованість висновків, зроблених посадовими особами позивача за наслідками перевірки, судом враховано доводи учасників процесу, досліджено докази, надані сторонами на підтвердження чи спростування, зазначених в Акті поршень, та встановлено наступне.

Пункти 1)-4) акту перевірки спростовуються Договором оренди №4 від 01.10.2011 року щодо автонавантажувачів «KALMAR» DC161200, 1996 року випуску та «NISSAN» EN20М25, 1996 року випуску, з додатками та Договором оренди контейнерного навантажувача моделі «BELOTTI» B.91.1. №5 від 30.11.2012 року з додатками, а також Наказом №19 від 06.08.2013 року «Про передачу перевантажувальної техніки» (а.с.43-46, 47, 48, 49-52, 53-58, 59-60), відповідно до яких вся техніка, зазначена в Акті перевірки, передана в оренду ТОВ «С.М.Т.-ЛТД» ще в 2011-2012 роках, яке, в свою чергу, отримує відповідний дозвіл на експлуатацію та застосування вказаної техніки, а також здійснює всі заходи, передбачені в п.п.1-4 Акту, у відповідності до Порядку відомчої реєстрації та ведення обліку великовантажних та інших технологічних транспортних засобів від 06.01.2010 року №8.

Так, судом встановлено, що п.п.6-8 Порядку №8 встановлено: юридичні і фізичні особи, іноземні фізичні і юридичні особи, особи без громадянства (що перебувають в Україні на законних підставах), які є власниками технологічних транспортних засобів чи використовують їх на законних підставах, або уповноважені ними особи (далі - власники) зобов'язані зареєструвати зазначені транспортні засоби протягом 10 днів після придбання або виникнення інших законних прав на їх використання, у тому числі у разі тимчасового ввезення на територію України.

У такий же строк власники зобов'язані перереєструвати технологічні транспортні засоби у разі настання обставин, у зв'язку з якими виникла потреба у внесенні змін у реєстраційні документи.

Технологічний транспортний засіб, що належить юридичній особі, реєструється за місцезнаходженням органу управління юридичної особи, а той, що належить фізичній особі, - за місцем проживання або перебування фізичної особи.

Допускається реєстрація технологічного транспортного засобу за місцем його експлуатації, у тому числі того, що перебуває у постійному користуванні або оренді юридичної чи фізичної особи.

Експлуатація незареєстрованих технологічних транспортних засобів забороняється.

Отже, з урахуванням надання відповідачем відомостей про укладені та діючі договори оренди автонавантажувачів «KALMAR» DC161200, 1996 року випуску та «NISSAN» EN20М25, 1996 року випуску, навантажувача моделі «BELOTTI» B.91.1., 1996 року випуску, доводи позивача щодо ненадання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, не надання відповідних документів, що підтверджують реєстрацію та експертизу автонавантажувачів в ГУ Держпраці в Одеській області, не надання акту державного технічного огляду технологічних транспортних засобів та не надання паспортів автонавантажувачів для підтвердження реєстрації в територіальному органі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади промислової безпеки та охорони праці, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки вказана техніка не використовується (не експлуатується) відповідачем, роботи на підприємстві відповідача не виконуються, а в свою чергу позивачем не доведено використання (експлуатацію) або проведення таких робіт відповідачем та не підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідно до встановленого у п.13 акту порушення, судом встановлено, що у відповідача відсутні працівники, які б займались маневровими роботами, а відповідальний за утримання залізничних шляхів ОСОБА_3 пройшов навчання та перевірку знань з питань охорони праці в комісії за участю представника ГУ Держпраці в Одеській області відповідно до посвідчення №315 від 20.02.2017 (а.с.62, 76).

Щодо п.14, 18 акту, судом встановлено, що роботи з рухом поїздів та маневрові роботи виконуються ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» відповідно до договору від 16.12.2016 року, укладеного між останнім та ТОВ «С.М.Т.-ЛТД», предметом якого є також послуга (маневрова робота) до вантажних фронтів ПК «ГОМАР» №53, які знаходяться на балансі замовника ТОВ «С.М.Т.-ЛТД» (а.с.202-210), а згідно з договором від 06.08.2008 року, укладеним між ТОВ «Геомар» та ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», огляд підїзної колії проводиться поквартально та останній акт складено 17.01.2017 року, який надавався до перевірки (а.с.70-71, 72), роботи по виправці профілю колії виконуються при необхідності у разі виявлення передумов під час здійснення огляду.

Так, посилання позивача у п.п.15, 16 Акту перевірки на відсутність у відповідача ОСОБА_4 приймання в експлуатацію залізничних підїзних шляхів та Технічного паспорту колійного господарства є безпідставними, оскільки вказані документи надані відповідачем, що спростовує твердження перевіряючих про їх відстуність (а.с.63-65, 140-144).

Стосовно виявленого порушення, визначеного п.17 Акту, судом встановлено, що Інструкція про порядок обслуговування та організацію руху підїзних шляхів затверджена наказом №23 від 14.02.2017 року та надана до суду (а.с. 156-159).

Посилання позивача на невідповідність технічного стану шпал і брусів у п.20 акту не підтверджена жодними допустимими доказами (фото-, відео- фіксація тощо), на підставі яких відомостей зроблено висновок та як надавалась оцінка або характеристика, які саме якісні характеристики колій, брусів чи шпал не відповідають вимогам та яким саме нормам, позивачем не зазначено, що саме по собі унеможливлює приведення у відповідність до яких норм встановлених недоліків.

Щодо п.п.21,22 Акту, відповідачем складено Масштабний план з нанесенням на нього розташування вантажних фронтів та механізмів та наказом №23 від 14.02.2017 року затверджено Правила утримання залізничних колій (а.с.144, 145-153).

Таким чином, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позивачем при складанні акту допущено численні помилки та неточності при констатації змісту конкретного порушення з посиланням на відповідні норми, а отже, наведене підтверджує, що відповідачем також і здійснено заходи щодо усунення виявлених порушень, які встановлені саме щодо відповідача, зважаючи на що суд не вбачає реальної загрози життю та здоровю людей, при цьому не знаходження на балансі (в експлуатації) у відповідача обєктів підвищеної небезпеки має наслідком відсутність обовязку у вказаної особи в усуненні встановлених під час перевірки порушень, оскільки виконання вимог органу державного нагляду (контролю) в цій частині покладено на особу, на балансі якої знаходяться вказані 9в оренді тощо), за умови встановлення таких порушень у визначеному законодавством порядку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно положень ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254, 256 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Держпраці в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕОМАР» про застосування заходів реагування відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя П.П.Марин