Справа № 815/3099/17
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3099/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , щодо невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно про стягнення з військової частини НОМЕР_1 суми грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у розмірі 21641,91 грн., суд, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , 08 червня 2017 року звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом та 06 липня 2017 року з уточненим адміністративним позовом (а.с. 40-42) до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , щодо невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суми грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у розмірі 21641,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач в адміністративному позові зазначає, що місцем його безпосереднього проходження служби за контрактом в період з 04.06.2013 по 13.02.2017 року була військова частина НОМЕР_2 . Матеріально-технічне, грошове та речове забезпечення військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , здійснювалося військовою частиною НОМЕР_1 . Під час проходження служби у період з 2013 по 2017 рік речовою службою військової частини НОМЕР_1 не забезпечено належного речового забезпечення, та речове майно позивач купував за власні кошти. 10.02.2017 року подано рапорт, щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно. Вказаний рапорт командуванням військової частини НОМЕР_2 розглянутий та направлений до розгляду та складання відповідної довідки командуванням військової частини НОМЕР_1 . 13.02.2017 року, наказом командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині позивача виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення. Проте, у вищевказаному наказі відсутні відомості щодо розміру грошової компенсації за неотримане речове майно. Не видання командуванням військовою частиною НОМЕР_2 наказу про виплату компенсації за неотримане речове майно та несвоєчасне складання довідки про вартість майна військовою частиною НОМЕР_1 є бездіяльністю. Оскільки, військова частини НОМЕР_2 не має власної фінансово-економічної служби, а перебуває на забезпечені у військовій частині НОМЕР_1 , то виплату грошової компенсації за неотримане речове майно повинна здійснити військова частина НОМЕР_1 .

22 червня 2017 року до суду від відповідача - військова частина НОМЕР_1 , надійшли заперечення на адміністративний позов, та 29.08.2017 року письмові пояснення де зазначено, що командування військової частини НОМЕР_1 вважає вимоги позивача безпідставними та незаконними, оскільки протиправну бездіяльність відносно позивача не допускала, а тому вимоги позивача, у тому числі й щодо стягнення 21641,91 грн., є безпідставними. Позивач, проходив військову службу за контрактом саме у військовій частині НОМЕР_2 . У той же час, військова частина НОМЕР_2 є окремою військовою частиною, самостійною юридичною особою, командир якої має право видавати письмові накази. Обов`язковою умовою виплати грошової компенсації за неотримане речове майно є відповідний наказ командира військової частини НОМЕР_2 , в якому має бути зазначений розмір компенсації, що підлягає виплаті. Командир військової частини НОМЕР_1 не має повноважень для видачі відповідного наказу стосовно військовослужбовця іншої військової частини. На виконання п.6 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178, військовою частиною НОМЕР_1 , видано довідку № 2 про вартість речового майна, що належить до видачі. Посадовими особами військової частини НОМЕР_1 були виконані відповідні обов`язки, передбачені Порядком у повному обсязі. Рапорт позивача надійшов до військової частини НОМЕР_1 лише 20.03.2017 року, більш ніж через місяць після виключення позивача зі списів особового складу військової частини НОМЕР_2 . Військова частина НОМЕР_1 рішення щодо виплати грошової компенсації не може приймати, а повинна тільки видати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі.

Представник відповідача - військової частини НОМЕР_2 у судове засідання не з`явився, належним чином та завчасно повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.53).

Відповідно до приписів ч.6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 128 КАС України, суд прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , з 04.06.2013 року проходив військову службу за контрактом матросом у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджено записом в військовому квитку (а.с. 10).

З довідки фінансово-економічного управління Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 154/24/1-1229 від 17.08.2017 року, вбачається, що військова частина НОМЕР_2 в порядку передбаченому п. 1.5 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017ироку та на підставі доручення командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 07.02.2005 року № 154/11/1-234 зараховано на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 (а.с. 58).

Згідно довідки Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №154/23/13/1121 від 23.08.2017 року, військова частина НОМЕР_2 знаходиться на речовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 59).

Наказом командира військовій частині НОМЕР_1 від 06.02.2017 року №3-РС (а.с. 43), відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» матроса ОСОБА_1 водія-електрика вузла зв`язку військової частини НОМЕР_2 звільнено з військової служби у запас за п. «г» (через сімейні обставини).

10 лютого 2017 року позивач звернувся до начальника вузла зв`язку військової частині НОМЕР_2 із рапортом, щодо клопотання перед вищим командуванням частини, щодо виплати йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 2013 по 2017 роки (а.с. 13).

З дослідженого рапорту позивача від 10.02.2017 року (а.с.13), вбачається, що на рапорті наявні клопотання від 10.02.2017 року по суті рапорту позивача: тво. начальника вузла зв`язку військової частини НОМЕР_2 адресоване командиру військової частини НОМЕР_2 ; командира військової частини НОМЕР_2 адресоване командиру військової частини НОМЕР_1 .

13 березня 2017 року військовою частиною НОМЕР_1 складена довідка про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , на загальну суму 21641,91 грн. (а.с. 14).

Згідно з наказом командира Військової частині НОМЕР_2 від 13.02.2017 року № 25, матроса військової служби за контрактом ОСОБА_1 , водія електрика вузла зв`язку військової частині НОМЕР_2 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06 лютого 2017 року № 3-РС у запас за пунктом «г» (через сімейні обставини) ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 13 лютого 2017 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий обов`язок до Ананьївського РВК Одеської області (а.с. 11-12).

Одночасно з виключенням із списків особового складу військової частини, з позивачем проведено остаточний розрахунок, що включає премію, надбавки, щомісячну грошову винагороду, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки, матеріальну допомогу для вирішення соціальнопобутових питань.

Позивач 27.03.2017 року звернувся до військової частини НОМЕР_1 з заявою про надання інформації, щодо виплати компенсації вартості неотриманного речового майна під час проходжеення військової служби за контрактом (а.с. 15-16).

Відповідачем, військовою частиною НОМЕР_1 запропоновано позивачу вирішувати питання виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в порядку ст. 5 ГПК України (а.с. 17).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до Конституції України, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (статті 2 цього Закону).

Приписами ч.1 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація), визначено Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178 (далі Порядок № 178).

Положеннями Порядку № 178, передбачено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби;.. (п.3). Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (п.4). Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (п.5).

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна у разі звільнення з військової служби, загибелі (смерті) військовослужбовця. Така компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації та виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Відповідно до абзацу 1 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини (абзац 3 п. 242 Положення № 1153/2008).

Однак в порушення приписів п. 242 Положення № 1153/2008 відповідачем - військовою частиною НОМЕР_2 протиправно виключено ОСОБА_1 , із списків особового складу військової частини без проведення з позивачем усіх необхідних розрахунків, а саме невиплачено компенсацію замість неотриманого речового майна за період з 04.06.2013 року по 13.02.2017 року та без згоди позивача на виключення його зі списків особового складу.

Жодних доказів отримання згоди позивача на виключення його зі списків особового складу військової частини, відповідачами до суду не надано.

Виходячи з наданих ст. 162 КАС України повноважень, та з урахуванням положень ч.2 ст. 11 КАС України, суд вважає за необхідне адміністративний позов ОСОБА_1 , задовольнити шляхом визнання протиправними дії відповідача - військової частини НОМЕР_2 , щодо виключення ОСОБА_1 , із списків особового складу військової частини без виплати позивачу компенсації замість неотриманого речового майна.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна, оскільки відповідає вимогам, встановленим пунктами 2 та 3 Порядку № 178, та подав за місцем військової служби відповідний рапорт.

Як встановлено у судовому засіданні, станом на день розгляду даної справи відповідачем - військовою частиною НОМЕР_1 (військова частина, яка здійснює фінансове та речове забезпечення військової частини НОМЕР_2 ) не виплачено ОСОБА_1 , грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в розмірі 21641,91 грн., (згідно повідомлення № 2 (а.с. 14).

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно в розмірі 21641,91 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), та згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 128, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 , щодо виключення ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини без виплати позивачу компенсації замість неотриманого речового майна за період з 04.06.2013 року по 13.02.2017 року.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби за період з 04.06.2013 року по 13.02.2017 року, речове майно в розмірі 21641,91 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Вовченко O.A.