Справа № 694/683/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 694/683/17 Головуючий у 1-й інстанції: Дудніченко В.М. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

27 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 15 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Звенигородського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій неправомірними. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає припинення нарахування та виплати відповідачем її довічного грошового утримання з підстав не підтвердження фактичного місця проживання протиправними, оскільки вона має право на довічне грошове забезпечення, встановлене як судді у відставці Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» незалежно від місця проживання та отримання пенсії від іншої Держави.

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 15 червня 2017 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 є жителькою в АДРЕСА_1 (зворотній бік а.с. 35, про що свідчать відомості паспорта громадянина України (а.с 7).

ОСОБА_2 з 06 квітня 2009 року призначена пенсія по віку Управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

З 18 травня 2015 року ОСОБА_2 була взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України ( а.с. 6).

З 18 травня 2015 року Лисянським Управлінням Пенсійного фонду Черкаській області розпочато виплату ОСОБА_2 пенсії по віку.

Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 16.07.2015 року № 636-VІІІ, у зв'язку з поданням заяви про відставку звільнена з посади судді Амвросіївського районного Суду Донецької області ОСОБА_2.

Позивачу призначено довічне грошове утримання як судді у відставці.

З 29 липня 2016 року ОСОБА_2 перебуває на обліку Звенигородського об'єднаного управління пенсійного фонду України Черкаської області та отримує довічне грошове утримання як суддя у відставці.

11 квітня 2017 року на засіданні комісії з питань здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Лисянської райдержадміністрації прийнято рішення припинити (призупинити) соціальні виплати ОСОБА_2 внутрішньо переміщеній особі, оскільки вона не з'явилася для ідентифікації особистості в триденний термін з дня проведення перевірки фактичного місця проживання.

Звенигородським ОУПФУ Черкаської області було призупинено виплату пенсії позивачу в зв'язку отриманням інформації про повернення позивача на тимчасово окуповану територію України.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свободвнутрішньо переміщених осіб» визначено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову віддовідки; 2) скоїла злочин, дії спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади, посягання на територіальну цілісність і недоторканість України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористично організації; сприяння вчинення терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Відповідно до підпунктів 4 і 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 08.06.2016 року № 365, соціальні виплати припиняються у разі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», та у разі отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365, визначено умови відновлення соціальних виплат (в тому числі і пенсії).

Відповідно п. 15 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі, припинених відповідно до підпункту 2 пункту 12 цього Порядку, здійснюється за рішенням комісії, прийнятим на підставі подання структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, що внесене разом з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

На підставі вище викладеного, колегія суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 немає, оскільки встановлено, що ОСОБА_2 фактично проживає в м. Амвросіївка Донецької області, а не в смт. Лисянка Черкаської області, а тому не підпадає під дію Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідач - Звенигородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області - діяв на підставі протоколу засідання комісії з питань здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Лисянської райдержадміністрації № 6 від 11 квітня 2017 року, даний протокол ОСОБА_2 не оскаржує.

Колегія суддів погоджується з критичним сприйняттям судом першої інстанції доводів позивача про те, що хоча вона отримує пенсію від Російської Федерації в розмірі 22000,00 рублів і проживає на непідконтрольній Центральним органам влади України території, однак Україна зобов'язана виплачувати їй довічне грошове утримання як судді у відставці.

Також колегія суддів зауважує, що оскільки позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується відповідною довідкою № НОМЕР_1 від 06 травня 2015 року, яка діє і не скасована, то порядок призначення і припинення соціальних виплат (довічного грошового утримання судді) має відбуватись у відповідності до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Порядку № 365.

Крім цього, колегія суддів зауважує, що оскільки позивачем не було оскаржено рішення відповідача про припинення виплати довічного грошового утримання, то немає підстав і для поновлення довічного грошового утримання судді у відставці.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

За вказаних обставин колегія суддів вважає доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, необґрунтованими, а тому вона є такою, що не підлягає задоволенню.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 15 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 31.07.2017 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.