Справа № 2-а-4264/11
Суддя: Рева С. В.
Дата ухвалення: 2011-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

____________________________________________________________________________________
Справа№ 2-а-4264/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2011 року суддя Київського районного суду міста Одеси Рева С.В., розглянувши у скороченому провадженні у залі суду в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчини певні дії, суд -

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому просить суд поновити строк звернення до суду, визнати дії відповідача такими, що були помилково здійснені зазначеними відповідачами без урахування вимог ст. 152 Конституції України, ст. 1175 ЦК України, ст. 268 ЦК України відносно нарахування та здійснення перерахування раніше призначеної й виплаті в заниженому розмірі щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобовязати відповідача усунути порушення і провести перерахунок та виплати згідно ст. 48 Закону України № 796-Х11 від 28 лютого 1991 року щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з моменту коли у нього виникло право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, тобто з 20 листопада 1992 року по момент винесення рішення судом; зобовязати відповідача призначити ( встановити) йому,як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, щорічну допомогу на оздоровлення згідно вимог ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-Х11 і зобовязати відповідача у майбутньому виплачувати йому щорічну допомогу на оздоровлення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що йому, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії, ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради повинен щорічно надавати допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. ст. 48-67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак він вважає, що відповідачем виплачувалась допомога у розмірі меншому ніж передбачено вищевказаним законом.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради у судове засідання не зявився, надав заперечення у яких просив відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 з посиланням на ст. 100 КАС України щодо пропущення строку звернення до суду.

30 вересня 2011 року ухвалою Київського районного суду міста Одеси залишені без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради в частині зобовязання ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради усунути порушення і провести перерахунок та виплати згідно ст. 48 Закону України № 796-Х11 від 28 лютого 1991 року щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з 20 листопада 1992 року по 06 січня 2011 року. Суд ухвалив також продовжити розгляд справи в частині вимог про нарахування щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з 06 січня 2011 року по день винесення рішення суду.

Правовідносини між сторонами є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС і віднесений до другої категорії громадян, постраждалих від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 48 Закону України N 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст.62 вказаного Закону роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

На підставі зазначеної статті Управління праці та соціального захисту населення керується постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»встановлено, що розмір щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам 1 та 2 групи складає 120 гривень.

Статтею 63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено, що фінансування витрат, повязаних реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету, а управління праці соціального захисту населення стосовно виплат щорічної допомоги на оздоровлення є розпорядниками бюджетних коштів в розумінні п.36 ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу України.

Пунктом 4 Розділу 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2011 рік встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" , статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказано, що за змістом статті 63 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, статті 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, статті 8 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб виплати, передбачені статтями 39, 50, 51, 52, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, статтею 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, статтями 14, 22, 37, частиною третьою статті 43 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобовязання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій (пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян).

Бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами; держава прагне до збалансованості бюджету України (частини перша, третя статті 95 Основного Закону України).

У Рішенні від 27 листопада 2008 року № 26-рп/2008 у справі про збалансованість бюджету Конституційний Суд України вказав, що положення частини третьої статті 95 Конституції України щодо прагнення держави до збалансованості бюджету України у системному звязку з положеннями частини другої цієї статті, статті 46 Конституції України треба розуміти як намагання держави при визначенні законом про Державний бюджет України доходів і видатків та прийнятті законів, інших нормативно-правових актів, які можуть вплинути на доходну і видаткову частини бюджету, дотримуватися рівномірного співвідношення між ними. У Рішенні від 16 березня 2004 року № 6-рп/2004 у справі про друковані періодичні видання Конституційний Суд України також наголосив, що прагнення держави до збалансованості та наповнення бюджету України реалізується через визначення джерел надходження до державного бюджету і потреб на видатки.

З огляду на зазначене Конституційний Суд України розглядає принцип збалансованості бюджету як один з визначальних поряд з принципами справедливості та пропорційності (розмірності) у діяльності органів державної влади, зокрема в процесі підготовки, прийняття та виконання державного бюджету на поточний рік. У пункті 11 частини першої статті 40 Бюджетного кодексу України встановлено, що предметом регулювання закону про Державний бюджет України є додаткові положення, що регламентують процес виконання бюджету.

Враховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що пункт 4 розділу VII „Прикінцеві положення Закону встановлює механізм реалізації положень законів України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, „Про соціальний захист дітей війни, „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а тому не суперечить статті 75, пункту 3 частини першої статті 85, статті 95 Конституції України.

Також зазначеним рішенням визнаний таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VII „Прикінцеві положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2011рік від 23 грудня 2010 року № 2857І з наступними змінами.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову, на думку суду, відсутні.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012року № 3-рп/2012 встановлено, що положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному звязку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Керуючись ст.ст. 22, 46, ч.2 ст.152 Конституції України, ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 9-11,70,159-163,167, 183-2 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог до ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчини певні дії за з 06 січня 2011 року по 30 вересня 2011 року.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Рева С. В.