Справа № 404/4441/17
Суддя: Павелко І. Л.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/4441/17
Номер провадження 2-а/404/459/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого - судді Павелко І.Л.,

при секретарі - Клоченко Т.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом мотивуючи його тим, що рішенням Вищої ради правосуддя від 30.05.2017 року №1318/0/15-17 її було звільнено у відставку з посади судді господарського суду Кіровоградської області. На виконання цього рішення, наказом голови господарського суду Кіровоградської області №73-к від 06.06.2017 року її звільнено з посади судді у відставку. 07.06.2017 року вона звернулася до Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання, після чого вона була взята на облік із подальшим призначенням відповідних виплат. 04.07.2017 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання. Розглянувши її звернення, відповідач повідомив їй, що відповідно до розпорядження №4455 від 14.06.2017 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 19 200 грн., що становить 80% від отримуваної суддівської винагороди (24 000 грн.) Позивач вважає, що такими діями відповідача було порушено її право на призначення пенсії. З зазначених підстав позивачка звернулася до суду з цим позовом в якому просить суд визнати неправомірними дії Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області щодо відмови їй в зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання на денній формі на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова - 2 року 4 місяці 27 днів; зобов'язати Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання на денній формі на юридичному факультеті в Одеському державному університеті ім. Мечникова - 2 року 4 місяці 27 днів; зобов'язати Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 84% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з подальшим перерахуванням у випадку зміни її розміру відповідно до вимог діючого законодавства, починаючи з дня звернення до Пенсійного фонду, а саме з 07.06.2017 року.

Позивач в судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Причини не явки суду не повідомив. При цьому надав суду письмові заперечення проти позову, згідно яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді становить 20 років 2 місяці 20 днів, весь інший стаж є загальним, а не стажем на посаді судді.Відповідно до частини першої статті 141 Закону № 2453 судді, який вийшов у відставку, виплачується щомісячне довічне грошове утримання або пенсія за його вибором. Згідно п. 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус судів» № 1402 у разі зміни розміру складових суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Суд, з урахуванням думки позивача, відповідно до ст.128 КАС України ухвалив про розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Указу Президента України №229/97 від 12.03.1997 року ОСОБА_1 було призначено на посаду судді арбітражного суду Кіровоградської області строком на п'ять років.

Відповідно до Постанови Верховної ради України № 3003-ІІІ від 17.01.2022 року ОСОБА_1 прийнято на посаду судді господарського суду Кіровоградської області безстроково.

У відповідності до архівної довідки №24-01-85 від 05.05.2017 року виданої Одеський національним університетом ім. І.І. Мечникова ОСОБА_1, 1961 року народження в період часу з 01.09.1978 року по 30.06.1983 року навчалася на юридичному факультеті за спеціальністю «Правознавство», денної форми навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова.

Згідно довідки відділу управління персоналом Господарського суду Кіровоградської області від 10.05.2017 року у ОСОБА_1 загальний стаж роботи на момент відставки ( з урахуванням половини строку навчання на денній формі) становить 22 року 6 місяців, а стаж роботи на посаді судді становить 20 років 1 місяць.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №1318/0/15-17 від 30.05.2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді господарського суду Кіровоградської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Згідно наказу господарського суду Кіровоградської області №73-к від 01.06.2017 року ОСОБА_1 відраховано зі штату суду з 06.06.2017 року з посади судді Господарського суду Кіровоградської області у зв'язку з поданням заяви про відставку з виплатою вихідної допомоги у розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою.

У відповідності до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виданого ОСОБА_1 Господарським судом Кіровоградської області стаж роботи станом на 06.06.2017 року становить 22 роки 7 місяців 16 днів.

Довідкою №17 від 06.06.2017 року виданою Господарським судом Кіровоградської області зазначено, що заробітна плата ОСОБА_1, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, становить 24 000 грн., з них оклад - 16 000 грн. та надбавки за вислугу років 50% - 8 000 грн.

Позивачка 07.06.2017 року звернулася до Кропивницького (Кіровоградського) об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області із заявою про надання інформації щодо результатів розгляду заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зокрема, чи враховано при визначені стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова у період з 01.09.1978 року по 24.06.1983 року, а саме 2 роки 4 місяці 27 днів.

Кропивницький об'єднаний управлінням Пенсійного фонду України Кіровоградської області надано відповідь №265/Н-11 від 04.07.2017 року, відповідно до якої в управління не має законних підстав для зарахування половини періоду навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова до стажу роботи судді, а тому даний період зарахований до звичайного стажу. Також повідомлено, що розмір довічного грошового утримання судді у відставці складає 19 200 грн.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

На час звільнення позивача з посади судді у відставку був чинним Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VII із змінами внесеними Законами від 06.12.2016 №1774-VIII та від 21.12.2016 №1798-VIII (надалі-Закон №1402-VII). При цьому у питаннях визначення розмірів суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання відповідно до приписів пунктів 2, 23, 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону чинними були норми Закону України "Про судоустрій і статус суддів" рід 07.07.2010 № 2453-VI (надалі-Закон № 2453-VI).

Частиною 1 статті 116 Закону №1402-VII передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень частини 1 статті 137 Закону №1402-VII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

В той же час абзацем 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону № 1402-VII (у редакції чинній на час звільнення позивача з урахуванням положень Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21.12.2016 № 1798-VTII) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаду судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, при визначенні стажу роботи позивача на посаді судді слід керуватися нормами законодавства, які були чинними станом на березень 1997 року, а саме: Законом України від 15.12.1992 №2862-ХІІ "Про статус суддів" із змінами (надалі - Закон №2862 -XII), Законом України "Про арбітражний суд" від 04.06.1991 №1142-ХП із змінами (надалі - Закон №1142-ХІІ), Указом Президента України від 10.07.1995 за №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" із змінами (надалі - Указ №584).

Так, частиною 1 статті 43 Закону України "Про статус суддів" (Закон №2862-ХП) передбачено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку із закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, відповідно до частини 4 цієї ж статті Закону №2862-ХІІ, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно вимог абзацу 3 статті 1 чинного на час призначення ОСОБА_1 суддею Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (у редакції із змінами, внесеними згідно з Указом Президента від 14.11.1995 №1038/95) крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

У подальшому нормами інших нормативно-правових актів підтверджено застосування положень Указу №584.

Зокрема, приписами пункту 2.6. Положення про порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 25 серпня 2005 року №94 (погодженого рішенням Ради суддів України від 13 травня 2005 року №34) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2005 року за №1314/11594, закріплено, що до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як десять років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, зазначеної в частині 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів", стаж роботи передбачений Указом Президента України від 10 липня 1995 року №584 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (із змінами). При цьому у названому пункті Положення передбачено, що половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах зараховується до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, у разі навчання на денному відділенні.

Аналогічна правова позиція щодо зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів викладена в абзаці 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (у редакції із змінами, внесеними згідно Постанови KM України №545 від 11.06.2008).

З урахуванням наведених норм чинного законодавства та вказаних доказів до стажу роботи на посаді судді, що дає позивачу право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, входить половина строку навчання на денній формі юридичного факультету Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова (2 роки 4 місяці 27 днів), що з урахуванням стажу роботи на посаді судді господарського (арбітражного) суду 20 років 2 місяці 19 днів, становить 22 роки 7 місяців 16 днів.

В абзаці 1 пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Згідно приписів абзацу 2 вказаного пункту Закону № 1402-VII в інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус судців" (Відомості Верховної Ради України, 2010р., №№41-45, ст.529; №№18-20, ст. 132 із наступними змінами)(Закон № 2453-VI). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Крім того, відповідно до пункту 11 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано неконституційними положення частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VQI; - абзаців першого, другого, третього,четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VIy редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.032015 №213- VII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VQT; - пункту 5 розділу Ш "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VH в частині скасування з 01.06.2015 норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та визнано їх такими, що втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Керуючись частиною 2 статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України", Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: підлягає застосуванню частина 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 215- VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 № 192-VIII, a саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання"; абзаци перший, другий, третій, четвертий, та перше, друге речення абзацу шостого частини 5 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VTJI, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.122015 №911- VHI, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини 5 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-УІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-УШ, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку"; не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VHI в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Крім того, необхідно зазначити, що на момент набрання чинності Закону України від 12.02.2015 року №192-УП "Про забезпечення права на справедливий суд", 29.032015 року, яким виключено пункт 11 розділу ХШ "Перехідні положення" закону №2453-VI, що передбачав визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом, у мене вже був у наявності стаж, який давав право на призначення щомісячного довічного грошового утримання, оскільки при цьому до його складу слід враховувати половину строку навчання за денною формою в університеті.

Отже, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.062016 № 4-рп/2016 та пунктів 25, 34 розділу ХП "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII при наявності стажу роботи на посаді судді 22 роки 7 місяців 16 днів, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який має бути призначений позивачу, повинен становити 84% суддівської винагороди діючого судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої відповідно до положень зазначеного Закону № 2453-VI.

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з'ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

У розумінні статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина.

Відповідно до пункту 8 частини 5 статті 48 Закону № 1402-VIII незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 7 статті 48 вказаного Закону).

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог які задовольняються судом, а відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову в цій частині вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-70, 71, 86, 128, 159-163, 267 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Кропивницького об'єднаного управління пенсійного фонду України Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання на денній формі на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова - 2 роки 4 місяці 27 днів.

Зобов'язати Кропивницьке об'єднане управління пенсійного фонду України Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання на денній формі на юридичному факультеті в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова - 2 роки 4 місяці 27 днів.

Зобов'язати Кропивницьке об'єднане управління пенсійного фонду України Кіровоградській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 84% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з подальшим перерахуванням у випадку зміни її розміру відповідно до вимог діючого законодавства, починаючи з дня звернення до Пенсійного фонду, тобто з 07.06.2017 року.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда І. Л. Павелко