Справа № 760/2303/17
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/933/17
Справа №760/2303/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Хілюк І.О.

представника позивача- Гаврилової В.Г.

представника відповідача Храпачевської О.П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій непарвомірними та зобов`язання вчинити дії, суд

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмовив призначенні йому дострокової пенсії, як учаснику бойових дій, та зобов`язати призначити та виплачувати йому пенсію, як учаснику бойових дій, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», починаючи з 03 листопада 2016 року.

Посилається в позові на те, що набув право на призначення дострокової пенсії як учасника бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки у період з 24 серпня 1983 року по 21 вересня 1985 року був учасником бойових дій в Ефіопії, а тому вказаний проміжок служби підлягає зарахуванню йому при обчисленні вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах.

03 листопада 2016 року він звернувся до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, як учасника бойових дій, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Листом №34764/07 від 29 листопада 2016 року йому було відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком з тих підстав, що бойові дії в Ефіопії тривали з грудня 1977 року по листопад 1979 року, а з наданих для призначення пенсії документів вбачається, що він приймав участь в бойових діях лише в період з 24 серпня 1983 року по 21 вересня 1986 року.

Вважає дану відмову відповідача незаконною та такою, що порушує його права, просмить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 03 березня 2017 року по справі відкрито скорочене провадження.

05 травня 2017 року представник відповідача подав суду заперечення, якими просить у позові відмовити.

В своїх запереченнях посилається на те, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки відповідно до довідки №86, виданої Шевченківським районним у м. Києві військовим комісаріатом від 01 листопада 2016 року, останній безпосередньо приймав участь у бойових діях Ефіопії з 24 серпня 1983 року по 21 вересня 1985 року, що спростовується наступним.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року №63 про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджено перелік держав, якими надавалося допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, і періодів бойових дій на території, визначено, що на території Ефіопії бойові дії тривали з грудня 1977 року по листопад 1979 року.

Виходячи з цього, посилання позивача на безпосередню участь у бойових діях Ефіопії з 24 серпня 1983 року по 21 вересня 1985 року є необґрунтованими, оскільки в цей період бойові дії в Ефіопії не велися.

Крім того, відповідно до довідки №318/6, виданої Міністерством оборони СРСР від 01 листопада 1985 року, позивач знаходився у довгостроковому закордонному відрядженні з 24 серпня 1983року по 21 вересня 1985 року, що не доводить факту його участі в бойових діях.

Вважає, що права позивача управлінням порушені не були, адміністративний позов є передчасним, а тому просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Шевченківському районному в м. Києві військовому комісаріаті.

Згідно довідки №86 від 01 листопада 2016 року позивач проходив військову службу, з 24 серпня 1983 року до 21 вересня 1985 року приймав участь в бойових діях в Ефіопії та має статус учасника бойових дій посвідчення НОМЕР_1 від 07 версеня 2004 року.

/а.с.10/
03 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії, як учаснику бойових дій, на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту».

Листом Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 29 листопада 2016 року №34764/07 повідомлено, що підстави для призначення йому пенсії відсутні, оскільки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року №63 « Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» бойові дії на території Ефіопії тривали з грудня 1977 року по листопад 1979 року.

З наданих ним документів вбачається, що він перебував в Ефіопії з 24 серпня 1983 року по 21 вересня 1985 року.

/а.с. 11; 13/
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію після досягнення чоловіками 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Пунктом 2 частини першої статті 6 цього Закону визначено, що учасниками бойових дій на території інших країн є військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, поліцейські, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63 затверджено Перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, і періодів бойових дій на їх території (далі Перелік), яким визначено, що бойові дії на території Ефіопії велись в період з грудня 1977 року по листопад 1979 року.

Приміткою 6 цієї постанови визначеного, що Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР і після 1979 року направлялися військові фахівці в країни, на території яких велися бойові дії, але Генеральний штаб Збройних Сил України не володіє такою інформацією. Військовим фахівцям у таких випадках пільги надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що вказані положення стосовно можливості визнання осіб учасниками бойових дій, якщо такі мали місце в інших країнах після грудня 1979 року, поширюються лише на військових фахівців, які направлялися Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР у країни, на території яких велися бойові дії і пільги яким надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях.

У постановах від 18.05.2010 №21-74во10, від 03.10.2011 №21-162а11 та від 16.10.2012 № 21-337а12 та від 25.02.2017 №21-9а14 колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховною Суду України визначена правова позиція щодо застосування пункту 2 статті 6 Закону № 3551-ХІІ та примітки 6 Переліку, зокрема, суд, виходячи із системною аналізу пункту 2 статті 6 Закону № 3551-ХІІ та змісту примітки 6 до Переліку вважає, що для надання правового статусу учасника бойових дій особі, яка брала участь у бойових діях, якщо такі дійсно мали місце у державах, що зазначені в Переліку, а також доведення наявності порушеного права необхідно довести сукупність таких юридичних фактів:

- особа повинна бути військовим фахівцем, який був направлений Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР у країни, на території яких велися бойові дії;

- мати у наявності довідку 10 Головного управління Генеральною штабу Збройних Сил колишнього Союзу РСР про його особисту участь у бойових діях.

В якості доказів на підтвердження періоду свого перебування в Ефіопії позивачем до матеріалів справи було додано довідку Шевченківського районного в м. Києві військового комісаріату № 86 від 01 листопада 2016 року з якої вбачається, що він дійсно у період з 24 серпня 1983 року по 21 вересня 1985 року приймав участь у бойових діях, які мали місце в Ефіопії.

Крім того, до матеріалів справи також було додано довідку Міністерства оборони СРСР № 318/6 від 23 вересня 1985 року з якої вбачається, що позивач маючи військове звання лейтенанта, тобто будучи військовим фахівцем, в період з 24 серпня 1983 року по 21 вересня 1985 року перебував в тривалому закордонному відрядження, що свідчить про його участь в бойових діях в Ефіопії, оскільки період перебування позивача за кордоном є тотожним періоду, який зазначений в довідці Шевченківського районного в м. Києві військового комісаріату № 86 від 01 листопада 2016 року.

Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку, що позивачем було надано всі необхідні доказів на підтвердження його участі у бойових діях на території Ефіопії і яка віднесена до Переліку, доведено порушення його прав та інтересів, надано документи, що підтверджують статус військового фахівця на час службового відрядження у період з 1983 року по 1985 рік, а тому позовні вимоги є обгрунтованими.

Статтею 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Звертаючись до суду, позивач просить поновити його порушене право та зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому пенсію з моменту звернення до нього з відповідною заявою, а саме: з 03 листопада 2016 року.

Враховуючи, що позивач звернувся я до відповідача за призначенням та виплатою пенсії 03 листопада 2016 року, його права підлягаю поновленню саме з цього часу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності підстав відмови в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку позивачу, а тому вимоги останнього підлягають задоволенню.

Судові витрати в розмірі 1280,00 гр. відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь держави.

Керуючись статтею 19 Конституції України Закону України «Про пенсійне забезпечення», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 2, 94, 99, 104-106, 158-163, 254 КАС, суд

П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 з 03 листопада 2016 року пенсію із зниженням пенсійного віку на підставі ст.16 Закону України « Про пенсійне забезпечення» відповідно до заяви від 03 листопада 2016 року.

Стягнути з Правобережного об`єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань 1280, 00 гр.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя