Справа № 287/18/17-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Стратович О.В.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" вересня 2017 р. Справа № 287/18/17-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Мацького Є.М.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

представника відповідача Іваненка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "26" квітня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бурківського Івана Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 26.04.2017 визнано протиправними дії поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної служби капрала поліції Бурківського І.О. щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 грн. Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення від 31.01.2017 серії АР № 145690, винесену поліцейським роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної служби капралом поліції Бурківським І.О про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн. Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_4 по ч. 5 ст.121 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що суд першої інстанції при винесені постанови порушив норми процесуального та матеріального права, неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що згідно постанови серії АР № 145690 вбачається, що 31.01.2017 в 15:45 годин на автодорозі Олевськ - Копище ОСОБА_4 керував транспортним засобом не будучи пристебнутим ременем безпеки, на підставі чого поліцейським роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної служби капралом поліції Бурківським І.О. за порушення п.2.3 « в » Правил Дорожнього руху України притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 51,00 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у справі немає достатніх доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, а відповідач при розгляді справи не здійснив своєчасного, всебічного, повного та об'єктивного з`ясування обставин справи.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до підпункту «в» пункту 2.3 встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Згідно частини 5 статті 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, що передбачені частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

На виконання приписів вищевказаних норм прийнято Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція).

Розділом ІІІ Інструкції передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Вказане спростовує висновок суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної служби капрала поліції Бурківського І.О. щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 грн., оскільки такі дії вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому рішення суду першої інстанції у вказній частині підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Верховний Суд України акцентував увагу на тому, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення (п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті").

Матеріалами справи підтверджується недотримання відповідачем вказаних процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, що тягне недоведеність з боку суб'єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Однак, колегія суддів не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критерієм, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за наявними критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу, в даному випадку - відповідача в справі.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченими ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у вказаній частині.

Окремо колегія суддів вказує на дотримання позивачем строків звернення до суду, передбачених нормами КАС України, з моменту отримання копії оспорюваної постанови засобами поштового зв"язку.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від "26" квітня 2017 р. скасувати в частині визнання протиправними дій поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної служби капрала поліції Бурківського І.О. щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 грн. та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "11" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Бурківський Іван Олександрович вул.Покровська,96,м.Житомир,10031

4 - Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - вул.Покровська,96,м.Житомир,10031,

- ,