Справа № 819/902/17
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/902/17

08 вересня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору і виступає на стороні відповідачів Державна казначейська служба України про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду України з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору і виступає на стороні відповідачів Державна казначейська служба України, в якому просить:

- адміністративний позов задовольнити та зобов`язати Державну судову адміністрацію України (01601, м.Київ, вул.Липська 18/5) провести перерахунок суддівської винагороди судді Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ід.№ НОМЕР_1 (АДРЕСА_1) за травень 2017 року, виходячи з посадового окладу 35200 грн, застосувавши для його визначення мінімальну заробітну плату 3200 грн.;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України (01601, м.Київ, вул.Липська 18/5) провести виплату суддівської винагороди судді Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ід.№ НОМЕР_1 (АДРЕСА_1) за травень 2017 року, виходячи з посадового окладу 35200 грн, застосувавши для його визначення мінімальну заробітну плату 3200 грн, з урахуванням проведених виплат за травень 2017 року та з нарахуванням єдиного соціального внеску та відрахуванням податку з доходів фізичних осіб і військового збору;

- допустити до негайного виконання постанову суду в частині зобов`язання Державної судової адміністрації України (01601, м.Київ, вул.Липська 18/5) провести виплату суддівської винагороди судді Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_1, ід.№ НОМЕР_1 (АДРЕСА_1) за травень 2017 року , виходячи з посадового окладу 35200 грн, застосувавши для його визначення мінімальну заробітну плату 3200 грн, з урахуванням проведених виплат за травень 2017 року та з нарахуванням єдиного соціального внеску та відрахуванням податку з доходів фізичних осіб і військового збору.

Позивач у судове засідання не прибула, у письмовій позовній заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У письмовій позовній заяві зазначила, що відповідно до ч. 3 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, а згідно п.1 ч.4 цієї ж норми посадовий оклад судді апеляційного суду встановлюється пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом 1,1. Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 3200 грн. Відтак, посадовий оклад судді апеляційного суду, який не проходив кваліфікаційне оцінювання має становити 35200 грн., виходячи з розрахунку 3200 грн. (мінімальна заробітна плата) х 10 (мінімальних заробітних плат)х 1,1 (коефіцієнт судді апеляційного суду). Обрахунок суддівської винагороди протиправно здійснено із розрахункової величини в розмірі 1600 грн., визначеної п.3 р. II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 року № 1774 - VIII "Про внесених змін до деяких законодавчих актів України", а не із розміру мінімальної заробітної плати, як вказано в Законі України "Про судоустрій та статус суддів". Однак, за травень 2017 року Відповідачем, в порушення зазначених норм, нараховано та виплачено суддівську винагороду з розрахунку посадового окладу у розмірі 17600 грн. За таких обставин, недоплату суддівської винагороди за травень 2017 року вважає протиправною, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник Державної судової адміністрації України у судове засідання не прибула, подала письмове клопотання, у якому просить розглядати справу у порядку письмового провадження, без участі їх представника, проти позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У письмових запереченнях на адміністративний позов зазначила, що п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», передбачено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн. До того ж, посадовий оклад судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання визначається у відповідності до розміру, визначеного ч.3 ст.133 Закону № 2453. Зазначила, що передбачені законами соціально-економічна права не є абсолютними, механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через можливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів всього суспільства. Відтак, законодавець може змінити правове регулювання, що встановлює рівень заробітної плати для різних осіб і ввести правове регулювання по заробітній платі, яка є менш сприятливою, якщо це необхідно для забезпечення життєво важливих інтересів суспільства і держави, а також захисту інших конституційних цінностей. За таких обставин позовні вимоги Позивача є безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають.

Представник Апеляційного суду Тернопільської області у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час, та місце судового розгляду справи, причин неприбуття суду не повідомив.

Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не прибув, подав письмове клопотання, в якому просить справу розглядати без участі їх представника, повністю покладаються на справедливе рішення суду.

Згідно ч.6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 серпня 1994 року на підставі рішення сесії Тернопільської обласної ради народних депутатів № 9, ОСОБА_1 обрана суддею Тернопільського міського суду. 15 липня 1999 року, у відповідності до Постанови Верховної ради України обрана суддею безстроково.

З 21 березня 002 року переведена на посаду судді Апеляційного суду Тернопільської області, де працює і по сьогоднішній день, про що свідчать відповідні записи у трудовій книжці.

Наказом Апеляційного суду Тернопільської області від 01 серпня 2016 року за №173-к, у відповідності до ч.5 ст.129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ОСОБА_1 встановлено надбавку до заробітної плати за вислугу років у розмірі 60 відсотків посадового окладу з 24 серпня 2016 року (стаж роботи на 23 серпня 2016 року становить 25 років).

Згідно виписки зі штатного розпису апеляційного суду Тернопільської області на 2017 рік, посадовий оклад судді апеляційного суду Тернопільської області станом на 2017 рік становить 17600 грн. Це ж саме зазначено в архівній відомості № 18 за травень 2017 року, посадовий оклад позивача у травні 2017 року становив17600 грн.

Станом на час розгляду даної адміністративної справи судом Позивач кваліфікаційне оцінювання не проходила, оскільки була призначена на посаду судді до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (надалі, Закон № 1402).

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 148 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ,,Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 1402), фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: 1) Верховний Суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності; 2) Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України; фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 148 Закону № 1402, суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Згідно з частиною першою статті 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до ч. 1,2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно статті 119 Бюджетного кодексу України, нецільове використання бюджетних коштів, тобто витрачання їх на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про державний бюджет, має наслідком, крім зменшення асигнувань на суму коштів, що витрачені не за цільовим призначенням, також і притягнення відповідних посадових осіб до дисциплінарної, адміністративної та кримінальної відповідальності у порядку, визначеному законами України.

При прийнятті рішення по суті, суд враховує правову позицію Конституційного Суду України, викладену в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, у частині, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У відповідності до ч.2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини ( надалі ЄСПЛ) у своєму рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі " Савіцкас та інші проти Литви" зазначив: " Вислів " коли економічна і фінансова ситуація в державі значно погіршується ", що міститься в п.3 ст. 11 Закону про суди, повинен бути витлумачений так, що у зв'язку з фундаментальними змінами економічної та фінансової ситуації в державі через особливі обставини ( економічна криза, стихійні лиха тощо) в державі виникає надзвичайно складна економічна і фінансова ситуація. У такому разі з об'єктивних причин може бути нестача ресурсів для здійснення функцій держави та задоволення суспільних потреб, в тому числі гарантування матеріально- фінансових потреб судів.

Пунктом 23 розділу ХІІ ,,Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VІІІ встановлено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України ,,Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Окрім того, з 01 січня 2017 року у штатному розписі чисельність суддів слід розподіляти на три категорії, зокрема: судді, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання з посадовим окладом 16000 грн для місцевих судів, та 17600 грн для апеляційних судів; судді, які станом на 01 січня 2017 року пройшли кваліфікаційне оцінювання та здійснюють правосуддя в суді з розміром нового базового посадового окладу (для місцевих судів 24000 грн, для апеляційних судів 40000 грн) збільшеного на відповідний регіональний коефіцієнт; судді, які станом на 01 січня 2017 року пройшли кваліфікаційне оцінювання та не здійснюють правосуддя в суді з розміром базового посадового окладу для місцевих судів 24000 грн, для апеляційних судів 40000 грн) без застосування регіонального коефіцієнта.

Частиною третьою статті 133 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VІ ,,Про судоустрій і статус суддів" визначено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Держаний бюджет України на 2017 рік", з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1600 грн.

Відповідно до ст.8 Закону України ,,Про Державний бюджет на 2017 рік" з 1 січня 2017 року встановлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі - 3200 грн.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII визначено установити, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень. Така ж позиція зазначена у листі Державної судової адміністрації України №11-2306 від 20 березня 2010 року.

У разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності.

Відтак, на думку суду, у січні 2017 року суддям, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, відповідно до штатних розписів правомірно встановлені посадові оклади у розмірі, виходячи з розрахунку 1600грн. ( розрахункова величина) х 10 х 1,1 (коефіцієнт судді апеляційного суду).

Згідно із ч.3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу положень ст.ст.71, 86 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За наведених обставин, повно і всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх наявними в справі доказами, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідачі при нарахуванні і виплаті суддівської винагороди діяли на підставі, в межах та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації, Апеляційного суду Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору і виступає на стороні відповідачів Державна казначейська служба України про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію постанови надіслати особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.