Справа № 804/344/17
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2017 р. Справа № 804/344/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н. В.
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 357 від 19.12.2016 року про звільнення капітана поліції ОСОБА_2 старшого слідчого Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за п.5 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність);
- поновити ОСОБА_2 на посаді старшого слідчого Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 20 грудня 2016 року;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.;
- відповідно до п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого слідчого Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 07.11.2015 на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1 о/с ОСОБА_2 призначено як прибулого з Міністерства внутрішніх справ старшим слідчим Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції, з присвоєнням йому спеціального звання капітан поліції. Проте, керівництвом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо нього прийнято незаконне рішення про проведення атестації, а за її результатами прийнято необґрунтований та безпідставний висновок про невідповідність позивача займаній посаді. Даний висновок став підставою для прийняття наказу про звільнення позивача із займаної посади через службову невідповідність, який є протиправним та скасований постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2016 року, яка набрала законної сили.
З урахуванням зазначеного, позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки висновки про його службову невідповідність є безпідставними та необґрунтованими та просить суд задовольнити адміністративний позов повністю, стягнувши при цьому моральну шкоду за незаконне звільнення.
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суду не повідомив, надав письмові заперечення на позовну заяву, у яких зазначив, що колишніх працівників ОВС було прийнято без проведення атестування за скороченою процедурою без належного відбору, їх було призначено на посади тимчасового штатного розпису, а тому було проведено атестування позивача згідно наказу від 23.02.2016 № 458 з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив службової кар'єри. За наслідками атестації позивача, Атестаційною комісією №16 Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області зроблено висновок про невідповідність позивача займаній посаді, на підставі чого Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області прийнято наказ від 19.12.2016 №357 о/с про звільнення капітана поліції ОСОБА_2 старшого слідчого Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції з займаної посади за п.5 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).
Представник відповідача-2 - у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, просили розглядати справу без їх участі.
Частиною 6 ст. 128 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи те, що представники відповідача у судове засідання не з'явились, ухвалою суду від 26.05.2017 року відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з 30 березня 2009 року.
На підставі заяви позивача від 07.11.2015 року, наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.11.2015 року №1о/с «По особовому складу» відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» призначено тих, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування та з установленням посадових окладів згідно штатного розпису, з 07.11.2015: ОСОБА_2 (М - 157057), який мав спеціальне звання капітан міліції, старшим слідчим Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції, присвоївши йому спеціальне звання капітан поліції.
Відповідно до ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив службової кар'єри проводиться атестування поліцейських.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області України від 23.02.2016 №458 «Про проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області» з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, наказано провести атестування поліцейських ГУНП в Дніпропетровській області та підпорядкованих підрозділів.
За наслідками проведеного атестування позивача, Атестаційною комісією №16 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області зроблено висновок, оформлений протоколом від 07.09.2016 року № 15.00034126.0073006.
На підставі вказаного висновку, наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.12.2016 № 357 о/с звільнено капітана поліції старшого слідчого Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції ОСОБА_2 зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).
Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Атестаційної комісії № 16 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування рішення (висновку) Атестаційної комісії №16 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яке оформлене протоколом від 07.09.2016 року № 15.00034126.0073006 та зазначене в розділі IV«Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: «4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно ОСОБА_2
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року у справі №804/7950/16 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено та визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) Атестаційної комісії №16 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, що оформлене протоколом від 07.09.2016 року № 15.00034126.0073006, прийняте стосовно ОСОБА_2
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року у справі № 804/7950/16 повернуто заявнику.
Таким чином, рішення суду першої інстанції у справі № 804/7950/16 набрало законної сили.
Відповідно до положень ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Враховуючи те, що рішення (висновок) Атестаційної комісії № 16 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яке оформлене протоколом від 07.09.2016 року № 15.00034126.0073006, визнано протиправним та скасовано в судовому порядку, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №357 о/с від 19.12.2016 в частині звільнення ОСОБА_2 та необхідність поновлення капітана поліції ОСОБА_2 на посаді старшого слідчого Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції, з 20 грудня 2016 року.
Згідно з ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Так само, пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29.07.1991р. №114, яке відповідно до перехідних і прикінцевих положень Закону України "Про Національну поліцію" є чинним на даний час, передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", чинність якої поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Таким чином, вимушений прогул позивача відраховується з 20 грудня 2016 року, відповідно до наказу №357 о/с від 19.12.2016 року Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, по день постановлення судового рішення 26 травня 2017 року.
Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000,00 грн., суд зазначає, що така вимога задоволенню не підлягає, та звертає увагу на наступне.
Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом. іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від впни цих органів.
Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
У постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1695 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001 року та від 27.02.2009 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.
У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Стверджуючи про те, що відповідачем позивачеві завдано моральну шкоду, останнім не обґрунтовано в чому полягає ця шкода, не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з діями суб'єкта владних повноважень, не визначено, якими доказами це підтверджується.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявність підстав для звільнення позивача через службову невідповідність, відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у межах суми стягнення за один місяць виконуються негайно.
Беручи до уваги наведену процесуальну норму суд вважає, що постанова у частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого слідчого Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та стягнення грошового забезпечення, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.12.2016 року № 357 о/с про звільнення капітана поліції ОСОБА_2 старшого слідчого Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Наіональної поліції в Дніпропетровській області зі служби в поліції.
Зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_2 на посаді старшого слідчого Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 20 грудня 2016 року.
Зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 20 грудня 2016 року по 26 травня 2017 року включно.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Постанову в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого слідчого Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 20 грудня 2016 року та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за однин місяць звернути до негайного виконання.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова