Справа № 815/7290/16
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/7290/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Зуєвої Л.Є., Танасогло Т.М.,

при секретарі - Андронової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про проходження публічної служби,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому заявлено вимоги Головному управлінню Національної поліції в Одеській області, а саме: визнання протиправним та скасування наказу від 04 листопада 2016 року № 2716 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», в частині висновку щодо звільнення позивача зі служби в поліції; визнання протиправним та скасування наказу від 15 листопада 2016 року № 1321 о/с, в частині звільнення позивача зі служби в поліції; поновлення ОСОБА_1 на займаній посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як позивача протиправно звільнено зі служби в поліції на підставі висновків проведеного службового розслідування

В даному випадку, апелянтом зазначено, що встановлені в ході службового розслідування відомості щодо протиправного проникнення до будинку ОСОБА_2, неправомірності застосування заходів поліцейського примусу до ОСОБА_2, ненадання ОСОБА_2 медичної допомоги та несвоєчасне доставляння останнього до медичної установи не підтверджені зібраними доказами у справі та спростовуються наданими позивачем поясненням та поясненнями допитаних свідків.

При цьому, апелянтом наголошено, що відповідачем не доведено доцільності застосування до нього крайньої міри дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення сі служби в поліції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що старший сержант поліції ОСОБА_1 проходив службу в поліції, на посаді поліцейського Іванівського відділу поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області.

Наказом т.в.о. начальника ГУ НП в Одеській області № 2716 від 04 листопада 2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за грубе порушення вимог чинного законодавства та Присяги працівника поліції, що виразилося у незаконному проникненні до будинку ОСОБА_2, неправомірному застосуванні заходів поліцейського примусу, ненаданні домедичної допомоги та несвоєчасному доставлені потерпілого до медичної установи, неповідомленні свого керівника про застосування фізичної сили та спецзасобів, старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського Іванівського відділу поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області, звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». (а.с.22-24)

Вищезазначений наказ № 2716 від 04 листопада 2016 року реалізовано наказом ГУ НП в Одеській області № 1321о/с від 15 листопада 2016 року та звільнено ОСОБА_1 з 16 листопада 2016 року (а.с.136).

При цьому, підставою для видання оскаржуваних наказів слугували результати перевірочних заходів ГУНП в Одеській області щодо подій 05 вересня 2016 року.

В даному випадку, на підставі наказу ГУ НП в Одеській області від 07 вересня 2016 року № 2153 проведено службове розслідування за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 співробітниками Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУ НП, яке мало місце 05 вересня 2016 року, за результатами якого складено висновок. (а.с. 89-97)

Так, згідно із вказаного висновку вбачається, що 05 вересня 2016 року до чергової частини Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП надійшло повідомлення від мешканки с. Калинівка Іванівського району Одеської області ОСОБА_3, яка повідомила, що її співмешканець ОСОБА_2, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, вчиняє відносно неї хуліганські дії.

Дана інформація засобами телефонного зв'язку передана черговому слідчому Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_4, який перебував у смт. Лещівка Іваніського району Одеської області спільно із слідчо-оперативною групою, у складі: оперуповноваженого старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5, поліцейського сержанта поліції ОСОБА_6 та поліцейського старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на відпрацюванні повідомлення про вчинення крадіжки.

Після відпрацювання вищевказаного повідомлення слідчо-оперативна група Іванівського ВП у вказаному складі, на службовому автомобілі під керуванням поліцейського старшого сержанта поліції ОСОБА_1, направилась до с. Калинівка. Прибувши на вул. Степову приблизно о 22 год. 20 хв., до співробітників поліції звернулась заявниця - ОСОБА_3, яка їхала на автомобілі марки ВАЗ-2106 спільно із своїм співмешканцем ОСОБА_7, та повідомила, що її колишній цивільний чоловік - ОСОБА_2 прийшов за адресою їх мешкання, де перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння наніс їй декілька ударів по спині, після чого вигнав її з будинку.

Прибувши до вказаного будинку співробітники поліції виявили, що ворота будинку зачинені, після чого запитали дозволу на вхід у ОСОБА_3, яка в усній формі їм дозволила, після входу на територію домоволодіння співробітники поліції виявили, що двері до будинку зачинені, за усною згодою ОСОБА_3, співробітники поліції, не переконавшись у належності будинку, не провівши жодних дій, спрямованих на встановлення законного власника будинку у вигляді опитування сусідів, прийняли рішення про проникнення до домоволодіння за вказаною адресою.

З цією метою поліцейський ОСОБА_1 заліз у відкрите вікно, розташоване з лівого боку будинку, після чого відкрив вхідні двері та впустив до приміщення старших лейтенантів поліції слідчого Піщанського Д.М., оперуповноваженого ОСОБА_5 та поліцейського сержанта поліції ОСОБА_6

У приміщенні кімнати будинку на ліжку спав ОСОБА_2, який пояснив, що він проживає у будинку АДРЕСА_1 спільно із дружиною ОСОБА_8 та трьома малолітніми дітьми.

Раніше проживав у своєму будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2, спільно із цивільною дружиною ОСОБА_3 та їх спільними дітьми.

При цьому, ОСОБА_2 особисто знайомий із співмешканцем ОСОБА_3 - ОСОБА_7

В свою чергу, 05 вересня 2016 року він вирішив приїхати до с. Калинівка та вказати ОСОБА_7 на його неналежну поведінку.

Так, приблизно о 20 год. 00 хв. 05 вересня 2016 року ОСОБА_2 приїхав до будинку за вказаною адресою, зайшовши на подвір'я, йому на зустріч вибігла ОСОБА_3, після чого з будинку вийшов ОСОБА_7, після розмови з яким останній спільно із ОСОБА_3 та дітьми поїхали до будинку ОСОБА_7, при цьому ОСОБА_3 повідомила, що викликає поліцію.

Після від'їзду, ОСОБА_2 зачинив будинок та ліг спати. Прокинувшись від відчуття болю та нанесення ударів ОСОБА_2 побачив, що знаходиться на підлозі, при цьому світло у кімнаті вимкнене, а з усіх боків йому наносять удари, після чого у кімнаті ввімкнули світло та він побачив, що на ліжку стоїть раніше незнайомий йому чоловік у чоботях військового зразка та чорній формі співробітника поліції, зовні схожий на старшого сержанта поліції ОСОБА_1, а з іншого боку, біля бильця ліжка стоять двоє інших співробітників поліції, зовні схожих на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та сержанта поліції ОСОБА_6, при цьому старший лейтенант поліції ОСОБА_5, з яким ОСОБА_2 особисто знайомий стояв біля входу до кімнати. ОСОБА_2 почав запитувати у чому річ, однак співробітники поліції не пояснивши підстав вторгнення, наділи на останнього кайданки.

Проведенням перевірочних дій встановлено, що після фактичного затримання, поліцейський сержант поліції ОСОБА_9, на прибудинковій території будинку за вказаною адресою склав відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 175 КУпАП, при цьому старший лейтенант поліції слідчий ОСОБА_4. відібрав пояснення у ОСОБА_3, а старший лейтенант поліції оперуповноважений ОСОБА_5 у ОСОБА_2, по закінченню оформлення адміністративного матеріалу, співробітники поліції посадили ОСОБА_2 до службового автомобілю та відвезли до Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП. На території домоволодіння № 7 по вул. Степова в с. Калинівка, одразу після нанесення ударів ОСОБА_2 відчув різкий біль з лівого боку черева, про що неодноразово повідомляв співробітників поліції, прохаючи застібнути кайданки спереду.

У адміністративній будівлі Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП, біль в районі черева посилювався, у зв'язку із чим, він звернувся до співробітників поліції із проханням про його транспортування до медичного закладу, після чого співробітники поліції, а саме: слідчий старший лейтенант поліції ОСОБА_4, оперуповноважений старший лейтенант поліції ОСОБА_5, поліцейський сержант поліції ОСОБА_6 та поліцейський старший сержант поліції ОСОБА_1, на службовому автомобілі відвезли ОСОБА_2 до Іванівської центральної районної лікарні, де останньому встановлено діагноз: закрита травма живота, розрив селезінки, внутрішньочеревна кровотеча, гостра анемія важкого ступеня, геморагічний шок, забій, синці м'яких тканин спини, плечей, садно біля правого плеча, алкогольне сп'яніння.

В результаті отриманих травм ОСОБА_2 проведено операцію: верхньосрединна лапаротомія, спленектомію, дренування черевної порожнини.

Вказані обставини підтверджуються відібраними поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_14, вилученим відео файлом камери зовнішнього спостереження Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивача правомірно звільнено з органів МВС за висновками проведеного службового розслідування, з чим не погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з п. 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

За приписами ст. 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом.

Види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, визначені статтею 12 Дисциплінарного статуту, серед яких є і звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно ст. 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності звільнення позивача зі служби в поліції на підставі висновків проведеного службового розслідування.

В свою чергу, відповідно до висновків проведеного службового розслідування вбачається, що на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за грубе порушення службової дисципліни, порушення Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та Закону України «Про Національну поліцію», а також невиконання Присяги працівника поліції.

При цьому, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало виявлення факту протиправного проникнення до будинку ОСОБА_2, неправомірного застосування заходів поліцейського примусу, ненаданні домедичної допомоги та несвоєчасному доставлені потерпілого до медичної установи, неповідомленні свого керівника про застосування фізичної сили та спецзасобів.

Так, в частині виявленого факту протиправного проникнення позивачем до будинку ОСОБА_2, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В даному випадку, оскаржуваним рішенням суду першої інстанції зроблено висновок, що ОСОБА_15 є користувачем будинку ОСОБА_2, а відтак мала право на надання усного дозволу для проникнення поліцейських до такого будинку.

При цьому, в межах поданої апеляційної скарги позивачем не оскаржується вищевказаний висновок суду першої інстанції, а тому судом апеляційної інстанції переглядається рішення суду першої інстанції виключно в частині правомірності відмови у задоволенні решти позовних вимог.

В частині висновку службового розслідування щодо встановлення факту неправомірного застосування позивачем заходів поліцейського примусу до ОСОБА_2, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 42 ЗУ «Про національну поліцію», поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: 1) фізичний вплив (сила); 2) застосування спеціальних засобів; 3) застосування вогнепальної зброї.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

В даному випадку, із пояснень безпосередньо потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що останній не надав стверджувальної відповіді про застосування відносно нього фізичної сили позивачем.

При цьому, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано, а судом не зібрано, жодного належного доказу, що беззаперечно підтверджує факт побиття позивачем ОСОБА_2, а також доказів, підтверджуючих причинно-наслідковий зв'язок між будь-якими діями позивача та проведеною ОСОБА_2 операцією.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості щодо існування кримінального провадження, яким би розслідувалися протиправні дії працівників поліції стосовно ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЗУ «Про національну поліцію», спеціальні засоби як поліцейські заходи примусу - це сукупність пристроїв, приладів і предметів, спеціально виготовлених, конструктивно призначених і технічно придатних для захисту людей від ураження різними предметами (у тому числі від зброї), тимчасового (відворотного) ураження людини (правопорушника, супротивника), пригнічення чи обмеження волі людини (психологічної чи фізичної) шляхом здійснення впливу на неї чи предмети, що її оточують, з чітким регулюванням підстав і правил застосування таких засобів та службових тварин.

В свою чергу, із матеріалів проведеного службового розслідування та пояснень сторін у справі вбачається, що позивач не вдягав кайданки на ОСОБА_2, а також не використовував будь-яких інших спеціальних засобів стосовно останнього.

При цьому, з аналогічних підстав колегія суддів вважає необґрунтованим висновок службового розслідування щодо протиправного неповідомлення позивачем свого керівника про факт застосування фізичної сили та спецзасобів.

Щодо встановленого факту ненадання ОСОБА_2 домедичної допомоги та несвоєчасному доставлення останнього до медичної установи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративним судом перевіряється виключно законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

При цьому, згідно висновків проведеного службового розслідування не вбачається яку саме домедичну допомогу мусив надати позивач громадянину ОСОБА_2 до моменту його доставки в заклад охорони здоров'я.

В свою чергу, саме працівниками поліції доставлено ОСОБА_2 до закладу охорони здоров'я.

Крім того, в частині висновку про несвоєчасне доставлення потерпілого до медичної установи колегія наголошує, що поліцейський ОСОБА_1 в складі слідчо-оперативної групи виконував функції водія та підпорядкувався старшому групи, який здійснює безпосередню організацію та керівництво діяльністю членів СОГ, а як наслідок вирішував куди доставляти затриманого ОСОБА_2

В свою чергу, колегія суддів вважає, що звільнення, як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу на поліцейського.

При цьому, із висновку службового розслідування та оскаржуваного наказу про звільнення вбачається, що відповідачем не розглядалась можливість застосування до ОСОБА_1 іншого виду дисциплінарного стягнення, не пов'язаного із його звільненням.

В той же час, колегія зазначає, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни.

При цьому, ступінь тяжкості дисциплінарного проступку має відповідати фактичним обставинам подій, за яких його вчинено, та підтверджуватись належними доказами.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Ляшко проти України», суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, надані національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми.

В даному випадку, відповідач обмежився застосуванням крайнього і найтяжчого виду дисциплінарного стягнення, не дослідивши в повній мірі всі обставини спірних правовідносин, а також особу поліцейського, внаслідок чого колегія суддів вважає передчасними такі висновки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог та вважає за необхідне поновити позивача на займаній посаді та виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 2 Постанови КМУ від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

В свою чергу, порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затверджено наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260.

Відповідно до п. 9 вказаного наказу, при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Так, з урахуванням того, що звільнення позивача відбулось 16 листопада 2016, середнє грошове забезпечення повинно обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці служби, тобто за вересень 2016 року (3240,00 грн.) і жовтень 2016 року (3240,00 грн.), на підставі наданої довідки про доходи (а.с. 156 т. ІІ).

В свою чергу, із вказаної довідки вбачається, що позивачем у вересні та жовтні 2016 року відпрацьовано 61 робочий день, внаслідок чого його середньоденне грошове забезпечення складає 106,23 грн. (6480,00 грн./61 день).

При цьому, виходячи з поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Тому, час вимушеного прогулу ОСОБА_1, за період з 16 листопада 2016 року по 29 серпня 2017 року, становить 287 днів, внаслідок чого стягненню підлягає середній заробіток, у сумі 30 488,01 грн.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року - скасувати, ухвалити у справі нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 04 листопада 2016 року № 2716 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15 листопада 2016 року № 1321 о/с, в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».

Поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського Іванівського відділення поліції Біляївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 16 листопада 2016 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 16 листопада 2016 року по 29 серпня 2017 року, у сумі 30 488,01 грн. (тридцять тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 01 коп.

Постанова в частині поновлення на службі та стягнення місячного заробітку, в межах місячного платежу, підлягає негайному виконанню.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складання постанови у повному обсязі, згідно ст. 160 КАС України.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Л.Є. Зуєва

Т.М. Танасогло