Справа № 802/1250/17-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 р. м. Вінниця Справа № 802/1250/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана Віталія Васильовича

представника позивача: Гелетко А.М.

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

до: ОСОБА_3

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області із позовом до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу.

Позов мотивований тим, що у відповідача наявний податковий борг з транспортного податку у сумі 50000 грн., який у добровільному порядку не сплачено.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Представник відповідача заперечила проти позову та просила у його задоволенні відмовити, вказуючи на те, що у картці платника не зазначено на підставі чого заборгованність виникла.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобов'язання платника податків, відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов'язання згідно з п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до підпунктів 267.1.1 пункту 267.1, 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

За нормами пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Відповідно до пунктів 267.4, 267.5 статті 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (підпункт 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 ПК України).

Пунктом 54.5. статті 54 ПК України визначено, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 є власником автомобіля марки Toyota Land Cruizer 200 2013 року випуску з об'ємом двигуна 4461 куб. см., який згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України є об'єктом оподаткування транспортним податком, а відповідач, відповідно, являється платником вказаного податку.

17.06.2015 року Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення - рішення № 1646-17, яким відповідачу нараховане податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн. (а. с. 8).

Доказів оскарження/скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення до суду не надано. Таким чином, на час вирішення даної справи зазначене податкове зобов'язання є узгодженим.

08.09.2016 року Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення - рішення № 134962-13, яким відповідачу нараховане податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн. (а. с. 9).

Не погоджуючись із таким рішенням податкового органу ОСОБА_3 оскаржив його до суду. Постановою Вінницького окружного адміністративного від 10.11.2016 року у справі №802/1449/16-а позов ОСОБА_3 задоволено та скасовано податкове повідомлення - рішення № 134962-13 від 08.09.2016 року.

Однак, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 року скасовано постанову суд першої інстанції у справі №802/14449/16-а та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Відтак, податкове повідомлення - рішення № 134962-13, яким відповідачу нараховане податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн. є чинним та узгодженим.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами, визначеними п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Встановлено, що Вінницькою ОДПІ з метою погашення податкового боргу на адресу відповідача направляла податкову вимогу № 352-23 від 28.01.2016 на суму 25000 грн., що підтверджується корінцем податкової вимоги (а.с. 7). Докази оскарження чи скасування зазначеної вимоги станом на день розгляду відсутні.

Представник відповідача заперечуючи проти позову вказала, що з витягу з облікової картки ОСОБА_3 неможливо встановити з чого виходив податковий орган визначаючи заборгованність, адже відсутнє посилання на податкові повідомлення-рішення. На її переконання, вказане є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому, наявність самих податкових повідомлень -рішень та визначеного ними боргу не заперечила.

Суд критично оцінив таку позицію представника відповідача, враховуючи, що суму боргу у розмірі 50000 грн. визначено податковим органом на підставі саме податкових повідомлень - рішень № 1646-17 від 17.06.2015 р. та № 352-23 від 28.01.2016 р., які є чинними. Останні і є підставою для звернення з позовом до суду.

Крім того, у ході судового розгляду справи судом встановлено, що коригування облікової картки платника податків ОСОБА_3 було проведено у зв'язку із скасуванням Вінницьким окружним адміністративним судом податкового повідомлення - рішення № 1646-17 від 17.06.2015 р., яким відповідачу нараховане податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн. Так, 29.12.2016 р. податковим органом зменшено розмір податкового боргу ОСОБА_3 на 25000 грн.

В подальшому, як вже зазначалось, судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції, в результаті чого Вінницькою ОДПІ 29.03.2017 року збільшено суму податкового боргу на 25000 грн. на підставі податкового повідомлення - рішення № 1646-17 від 17.06.2015 р.

Таким чином, за відповідачем станом на день розгляду справи рахується заборгованість по транспортному податку у розмірі 50000 грн., наявність якої також додатково підтверджується довідкою про суму податкового боргу платника (а. с. 15) та не заперечувалась представником відповідача.

Беручи до уваги те, що заявлену до стягнення суму податкового боргу в сумі 50000 грн. відповідач до бюджету не сплатив, наявність у нього податкового боргу підтверджується матеріалами справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та доцільність задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовільнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (ід. номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1 податковий борг у розмірі 50000 грн. у дохід бюджету.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна