Справа № 817/1582/16
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"04" вересня 2017 р. Справа № 817/1582/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "02" березня 2017 р. у справі за позовом Приватного підприємства "Делісс" до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України визнання рішення протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 року Приватне підприємство "Делісс" звернулось до суду з адміністративним позовом до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №/2016/000026/2 від 19.08.2016 року та картки відмови в прийнятті митної декларації №/2016/00024 від 19.08.2016 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.03.2017 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №204000009/2016/000026/2, прийняте Рівненською митницею ДФС 19.08.2016 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000009/2016/00024 Рівненської митниці ДФС від 19.08.2016 року.

Присуджено на користь позивача Приватного підприємства "Делісс" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Рівненської митниці ДФС судовий збір у розмірі 2756,00 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1356 (одна тисяча триста п'ятдесят шість) грн. 80 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Рівненська митниця Державної фіскальної служби України звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 19.08.2016 року Приватним підприємством "Делісс" на підставі митної декларації №204050003/2016/012522 пред'явлено до митного оформлення сідельний тягач для перевезення напівпричепів марки "RENAULT", модель "Т460", білого кольору, рік виготовлення 2015, рік введення в експлуатацію 2015, б/в, ідентифікаційний номер (шасі) VF611A161GD012986, 345 kw, номер двигуна 369285, митну вартість якого визначено на рівні 28000,00 Євро - 797 тис. 887,64 грн. (а.с. 19-20).

За результатами аналізу поданих декларантом для митного оформлення документів, Рівненською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 19.08.2016 року №20400009/2016/000026/2, яким визначено митну вартість імпортованого на підставі митної декларації від 19.08.2016 року №204050003/2016/012522 товару в розмірі 51178,78 Євро - 1 млн. 458 тис. 389,85 грн. (а.с. 21-22).

Також 19.08.2016 року Рівненською митницею ДФС оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204020009/2016/00024, якою Приватному підприємству "Делісс" відмовлено у прийнятті митної декларації №20400009/2016/000026/2 (а.с. 23-24).

Підставою прийняття відповідачем оспорюваних рішень стали висновки про наявність розбіжностей у документах, поданих до митного оформлення; ненадання усіх додаткових вичерпних документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України та відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанцій виходив з того, що в діях позивача відсутні ознаки порушення митних правил Митного кодексу України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних міркувань.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до статтей 49, 50 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України , документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За змістом ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України , у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України , у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

За змістом ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За змістом ч. 6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до 4 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Крім того, у частинах 11-12 статті 264 Митного кодексу України закріплено, що у разі якщо митну декларацію подано з порушенням вимог, встановлених цим Кодексом, орган доходів і зборів відмовляє у її прийнятті, про що посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом.

Це, зокрема, означає, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року по справі №21-53а15, яка в силу вимог частини 1 статті 244-2 КАС України, є обов'язковою для врахування судом при розгляді та вирішенні цієї адміністративної справи.

Матеріалами справи встановлено, що до митного оформлення декларантом було подано:

1)Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №А33725173 від 10.11.2015 року;

2)Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №А37248016 від 03.08.2016 року;

3)Банківський платіжний документ, що стосується товару №889 від 02.08.2016 року;

4)Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №1277ЖР від 17.08.2016 року;

5)Рахунок-фактура (інвойс) №36075 від 02.08.2016 року;

6)Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №1/26-07 від 26.07.2016 року;

7)Інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №3105 від 02.08.2016 року;

8)Інші некласифіковані документи №630 від 10.08.2016 року;

9)Копію митної декларації країни відправлення №16NL13A7C274C2409 від 04.08.2016 року;

10)Інформаційний код результатів митного огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №1/1-1-0-0/1.3/00/1/1/1 від 19.08.2016 року.

Таким чином, надані позивачем для митного оформлення документи слугують достатнім та належним підтвердженням заявленої у митній декларації №204050003/2016/012522 від 19.08.2016 року митної вартості імпортованого товару та виключають можливість появи у митного органу обґрунтованих сумнівів у правильності визначення такої митної вартості.

Судом встановлено, що 26.07.2016 року Приватним підприємством "Делісс" (покупець) та V&O Trucks B.V. (Нідерланди, продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №1/26-07, предметом якого стала купівля-продаж транспортного засобу - вантажного сідельного тягача (2015 року) марки "RENAULT" у кількості 1 штука вартістю 28000,00 Євро (а.с. 15-16).

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції відносно безпідставності доводів відповідача стосовно того, що наданий до митного оформлення інвойс від 02.08.2016 року №36075 містить посилання на зовнішньоекономічний контракт №1/26.07, а не №1/26-07. Оскільки наведена обставина розцінюється виключно як помилка, яка не може слугувати самостійною підставою для висновків про наявність розбіжностей. Також, з інших поданих для митного оформлення документів можна прослідкувати вірний номер контракту, а інші реквізити, що містяться у інвойсі від 02.08.2016 року №36075 свідчать про його зв'язок саме із контрактом від 19.08.2016 року №1/26-07 (а.с. 17).

Одночасно з цим, судом першої інстанції вірно не взято до уваги посилання відповідача на те, що до митного оформлення позивачем надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (vin код VF611A161GD012986) від 03.08.2016 року №А37248016, видане на ім'я Андрія Міщука (графа С.1.1), тоді як інвойс №36075 датований 02.08.2016 року, оскільки це не суперечить суті спірних правовідносин та свідчить про те, що таке свідоцтво було оформлене лише після оплати позивачем придбаного транспортного засобу. Крім того, не заслуговують на увагу твердження відповідача, що жоден поданий декларантом до митного оформлення документ не містить відомостей щодо особи, на ім'я якої видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №А37248016, так як у графі С.1.1 даного свідоцтва вказано CFC Cargo GmbH (а.с. 81-84).

Судом встановлено, що у зовнішньоекономічному договорі №1/26-07 від 26.07.2016 року сторони обумовили, що товар поставляється на умовах поставки СРТ-Рівне, Інкотермс 2000, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Товар до місця призначення може доставлятися самоходом. Базисні умови поставки можуть змінюватися Продавцем шляхом зазначення нових базисних умов в рахунку (рахунку-фактурі, інвойсі) (пункт 2.1). Ціна товару включає в себе вартість (при наявності): страхування, митного оформлення та оформлення всіх дозвільних та інших документів в країні Продавця, транспортування до місця призначення (пункт 3.4). Покупець здійснює приймання товару після доставки у м. Рівне (пункт 5.1).

Згідно Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати "Інкотермс" (редакція 2000 року), термін CPT "фрахт/перевезення оплачено до ..." означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов'язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту (пункт А.3).

Отже, при поставці товарів на умовах CPT, обов'язок оплатити транспортування товару покладається на продавця, а не на покупця і сторони за договором вправі включити вартість такої доставки до складу загальної вартості товару. Суд зазначає, що сторонами було обумовлено можливість доставки товару самоходом, що фактично мало місце. Також, обставину зазначення у інвойсі №36075 від 02.08.2016 року доставки не до м. Рівного, а до ZWARTE GOORDERWEG 1C, 3836 PD STOUTENBURG-NOORD, як вказує відповідач, суд вважає недоведеною належними і допустимими доказами.

Таким чином суд першої інстанції вірно вказав, що за наведених обставин, оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів №/2016/000026/2 від 19.08.2016 року та картка відмови в прийнятті митної декларації №/2016/00024 від 19.08.2016 року були прийняті відповідачем з виходом за межі власних повноважень і без наявності для цього визначених законом підстав, тому останні не відповідають критеріям правомірності та підлягають до скасування, а адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Також в апеляційній скарзі відповідач вказує, що митна вартість автомобіля визначена на підставі відомостей щодо цінових рівнів на подібні транспортні засоби значно вища заявленої ціни позивачем.

Проте колегія суддів не приймає вказаних доводів відповідача, оскільки формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися, як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

При цьому митним органом не було спростовано контрактну ціну оцінюваного товару.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що позивачем подано достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, визначеної за умовами контракту.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "02" березня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "11" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне підприємство "Делісс" вул.Старицького, 21 А,м.Рівне,33024

- представник ТОВ "Фенікс ДНС" в особі директора Скрипнюк В.Р. вул.Д Галицького , 19, м. Рівне 33027

3- відповідачу/відповідачам: Рівненська митниця Державної фіскальної служби України вул.Соборна,104,м.Рівне,33028

4-третій особі: - ,