Справа № 815/2107/17
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2017-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2107/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2, про зобов'язання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2, в якому просив зобов'язати видати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області висновки відносно розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні земельної ділянки та звільнення земельної ділянки від сільськогосподарських насаджень.

Одним із видів доказів у даній справі є надання постанови чи висновку Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо розгляду матеріалів про притягнення громадянина ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, що були направлені Балтським ВП ГУНП в Одеській області щодо адміністративного правопорушення за ст.53-1 КУпАП.

Однак будь-якого висновку чи постанови щодо розгляду матеріалів про притягнення громадянина ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, що були направлені Балтським ВП ГУНП в Одеській області щодо адміністративного правопорушення за ст.53-1 КУпАП Балтським районним судом Одеської області не було отримано.

25.01.2017 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про надання інформації відносно притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, однак належної відповіді не отримав.

Відповідь від відповідача була потрібна для подальшого розгляду справи за позовом до ОСОБА_2.

Після цього позивач заявляв клопотання щодо зобов'язання відповідача надати відповідні докази про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення за ст.53-1 КУпАП. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 16.02.2017 року було ухвалено витребувати з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відомості відносно того, чи розглядалися матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП та надіслати постанову. Однак Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області дану ухвалу Балтського районного суду Одеської області не було виконано, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Суд, з урахуванням ст.122 та ст.128 КАС України, вирішив розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

08.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Балтського ВП ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення злочину, в якій просив внести відомості до ЄРДР та порушити кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 щодо незаконних дій та незаконного використання земельної ділянки площею 2,62 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області, яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 18.11.2013 року.

Листом від 02.12.2016 року Балтський ВП ГУНП в Одеській області повідомив ОСОБА_1 про розгляд матеріалів за зверненням та зазначив, що матеріали за заявою будуть направлені до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області для складення адміністративного протоколу та прийняття остаточного рішення, а також рекомендував звернутися до суду в порядку цивільного судочинства для стягнення з ОСОБА_2 моральних, матеріальних збитків та орендної плати.

Головне управління Держгеокадастру в Одеській області листом від 31.01.2017 року № 10-15-0.14-990/2-17 повідомило ОСОБА_1 про розгляд його звернення, яке надійшло з Балтського ВП ГУНП в Одеській області, щодо використання ОСОБА_2 його земельної ділянки. Зі звернення та матеріалів перевірки Балтського ВП ГУНП в Одеській області Головне управління Держгеокадастру в Одеській області прийшло до висновку, що ОСОБА_2 використовував належну ОСОБА_1 земельну ділянку на території Пужайківської сільської ради Балтського району, кадастровий номер: НОМЕР_1 на підставі усного дозволу матері, а тому для захисту своїх законних прав та інтересів рекомендувало позивачу звернутись до суду, оскільки виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Разом з цим, 25.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з письмовою заявою про надання документів відносно розгляду адміністративних матеріалів, які були направлені Балтським ВП ГУНП в Одеській області до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області для складення адміністративного протоколу на ОСОБА_2 за ст.53-1 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності.

Головне управління Держгеокадастру в Одеській області листом від 01.02.2017 року № К-896/0-1058/6-17 у відповідь на звернення від 25.01.2017 року повідомило ОСОБА_1, що 10.01.2017 року до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з Балтського ВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали перевірки за зверненням для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за ст.53-1 КУпАП та листом від 31.01.2017 року йому було рекомендовано для захисту прав звернутися з позовом до суду.

Також, ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 16.02.2017 року у цивільній справі № 493/1066/16-ц було витребувано з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відомості відносно того, чи розглядалися матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, та копію постанови у вказаній справі, якщо відомості розглядалися.

На виконання ухвали Балтського районного суду Одеської області від 16.02.2017 року у цивільній справі № 493/1066/16-ц Головне управління Держгеокадастру в Одеській області листом від 15.03.2017 року № 9-15-0.6-2502/2-17 повідомило суд про відсутність відомостей (матеріалів) щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП (самовільне зайняття земельної ділянки).

Крім того, ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 23.03.2017 року у справі № 493/1066/16-ц цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ Держгеокадастру у Балтському районі Одеської області, про усунення перешкод у користуванні власністю було залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача до судового засідання.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не належать до задоволення.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку.

Згідно з ч.2 ст.158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Таким чином, за результатами розгляду матеріалів звернення ОСОБА_1, які надійшли з Балтського ВП ГУНП в Одеській області, щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області обґрунтовано прийшло до висновку, що оскільки в заяві ОСОБА_1 посилається на угоду між його померлою матір'ю та ОСОБА_2 про надання в користування належної йому на даний час земельної ділянки, то даний спір повинен вирішуватися в судовому порядку, про що й було повідомлено позивача.

Відповідно до абз.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» охорона земель - система правових, організаційних, економічних, технологічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісового фонду, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є: забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони та раціонального використання земель; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення; забезпечення додержання власниками землі та землекористувачами стандартів і нормативів у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості ґрунтів, погіршенню стану рослинного і тваринного світу, водних та інших природних ресурсів.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» об'єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно з пп.25-1 п.4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль): а) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: веденням державного обліку і реєстрацією земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель; виконанням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту під час проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, пов'язаних із порушенням ґрунтового покриву, своєчасним проведенням рекультивації порушених земель в обсягах, передбачених відповідним робочим проектом землеустрою; дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням правил, установленого режиму експлуатації протиерозійних, гідротехнічних споруд, збереженням захисних насаджень і межових знаків; проведенням землеустрою, виконанням заходів, передбачених проектами землеустрою, зокрема за дотриманням власниками та користувачами земельних ділянок вимог, визначених у проектах землеустрою; розміщенням, проектуванням, будівництвом та введенням в експлуатацію об'єктів, що негативно впливають або можуть вплинути на стан земель; здійсненням заходів, передбачених відповідними робочими проектами землеустрою, стосовно захисту земель від водної і вітрової ерозії, селів, підтоплення, заболочення, засолення, солонцювання, висушування, ущільнення та інших процесів, що призводять до погіршення стану земель, а також щодо недопущення власниками та користувачами земельних ділянок псування земель шляхом їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, заростання чагарниками, дрібноліссям та бур'янами; дотриманням строків своєчасного повернення тимчасово зайнятих земельних ділянок та обов'язковим здійсненням заходів щодо приведення їх у стан, придатний для використання за призначенням; дотриманням порядку визначення та відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва; використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах; б) в частині родючості ґрунтів за: зміною показників якісного стану ґрунтів у результаті проведення господарської діяльності на землях сільськогосподарського призначення; своєчасним проведенням підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності заходів щодо збереження, відтворення та підвищення родючості ґрунтів.

Відповідно до п.7 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з Положенням про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, затвердженим Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року № 308, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Відповідно до п.5-1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право, крім іншого: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; у разі неможливості встановлення особи порушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення; отримувати в установленому законодавством порядку від центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності документи, матеріали та іншу інформацію, необхідну для виконання покладених на Держгеокадастр завдань; звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для отримання від них усних або письмових пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства; передавати до органів прокуратури, органів дізнання та досудового слідства акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки злочину.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об'єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; розгляду документації із землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель; проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Стаття 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» кореспондується з п.5-1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, та визначає повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель.

Таким чином, оскільки Головне управління Держгеокадастру в Одеській області не розглядало відповідно до законодавства справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, то відсутні підстави для його зобов'язання видати відповідні висновки відносно розгляду цих матеріалів.

Тобто, з урахуванням зазначеного, адміністративний позов не належить до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже, відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланнями на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-72, 86, 94, 122, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко