Справа № 200/8582/17 (2-а/200/841/17)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2017 рокусправа № 200/8582/17 (2-а/200/841/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Юрко І.В.

секретар судового засідання: Спірічев Я.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2017 р. в справі № 200/8582/17 за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання рішення протиправним,

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання незаконним та скасування п. 1 рішення від 21.05.2014 р. № 246 в частині надання службового приміщення ОСОБА_2; визнання недійсним ордеру на службове приміщення № НОМЕР_1 від 28.05.2014 р., виданого ОСОБА_2 на склад сімї з 3 осіб на права зайняття службового жилого приміщення АДРЕСА_1.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2017 р. у відкритті провадження у справі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу, направивши справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині неврахування, що за субєктним складом сторін дана справа належить саме до юрисдикції адміністративних судів, оскільки відповідачем є орган місцевого самоврядування як субєкт владних повноважень. Також вказує на наявність в цьому випадку публічно-правового спору, при цьому зазначає, що саме на підставі рішення органу місцевого самоврядування видається ордер, який є єдиною підставою для вселення у службове приміщення.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є право користування житловим приміщенням, тому цей спір є цивільно-правовим.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Позивачем заявлені позовні вимоги про скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо надання особі службового жилого приміщення та визнання недійсним ордеру на право зайняття службового приміщення.

Тобто, позовні вимоги стосуються захисту порушених, невизнаних або оспорюваних інтересів, що виникають із житлових правовідносин.

Відтак, даний спір має приватноправовий характер, оскільки предметом позову є право користування житлового приміщення.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно зі ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Справи у спорах про захист порушених, невизнаних або оспорюваних інтересів, що виникають із житлових правовідносин, згідно з частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються за правилами цивільного судочинства, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відтак, в даному випадку має місце спір про право, та відсутній публічно-правовий спір, отже ця справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на положення частини другої статті 17 КАС України спори, в яких урегульовані нормативно визначеною процедурою управлінські дії субєкта владних повноважень, повязані з реалізацією житлових прав фізичних осіб (щодо обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нагляду і контролю за забезпеченням реалізації права громадян України на житло, додержання правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків тощо), є публічно-правовими і розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

В даному випадку не є предметом спору урегульовані нормативно визначеною процедурою управлінські дії відповідачів, повязані з реалізацією житлових прав фізичних осіб.

Таким чином, цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України є підставою для закриття провадження у справі.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище висновками суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, су

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2017 р. в справі № 200/8582/17 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2017 р. в справі № 200/8582/17 за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання рішення протиправним залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 01.09.2017 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: І.В. Юрко