Справа № 815/4956/16     
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4956/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Андрухіва В.В.

за участю секретаря Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання наказу про звільнення неправомірним, зобов'язання поновити на службі в поліції та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, у якому позивач просить суд: визнати наказ т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №387 о/с від 25 травня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» неправомірним; зобов'язати керівництво Головного управління Національної поліції в Одеській області поновити ОСОБА_1 на службу в поліції на посаді помічника слідчого Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області; зобов'язати керівництво Головного управління Національної поліції в Одеській області виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25.05.2016 року т.в.о. начальника ГУ Національної поліції в Одеській області Г. Лорткіпанідзе був виданий наказ про його звільнення зі служби в поліції з посади помічника слідчого Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУ Національної поліції в Одеській області за п.6 ч.1 ст.77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію».

Позивач вважає, що вищезазначений наказ про звільнення має бути скасований з наступних причин. Так позивач зазначає, що 06.02.2016 року до нього звернувся його товариш з проханням перегнати його службовий автомобіль в автогосподарство. Приблизно о третій годині ночі 07.02.2016 року, після того, як він вирішив всі свої справи, він повернувся за автомобілем свого товариша, щоб відігнати його до автогосподарства ГУ Національної поліції в Одеській області. Рухаючись по вул. Генерала Петрова в м. Одесі, він зупинився, щоб купити цигарки, де помітив, що позаду припаркувався патрульний автомобіль. Працівники патрульної поліції попросили його пред'явити документи на автомобіль, на питання на підставі чого така вимога, вони повідомили, що автомобіль знаходиться в орієнтуванні по угону. Як вказує позивач, у працівників патрульної поліції згодом з'явилась нова версія причини для пред'явлення документів, а саме: нібито позивач порушив правила дорожнього руху і перетнув перехрестя без увімкненого сигналу повороту. Позивач зазначає, що працівники патрульної поліції звинуватили його в тому, що нібито він знаходився в стані алкогольного сп'яніння. Потім під'їхала інша машина патрульної служби, і один з інспекторів патрульної поліції запропонував йому пройти тест на алкогольне сп'яніння шляхом вдихання в технічний пристрій "Драгер". Як вказує позивач, від проходження тесту він відмовився, оскільки бажав пройти огляд в медичній установі, що і зробив зранку 07.02.2016 року, після того як його випустили з Малиновського ВП, склавши протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Позивач зазначає, що згідно протоколу медичного огляду №000102, складеного лікарем ОСОБА_3 07.02.2016 року, встановлено, що він був тверезий.

Під час судового розгляду справи позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення та письмові заперечення, відповідно до яких зазначив, що 07.02.2016 року до УКЗ ГУ Національної поліції в Одеській області надійшла інформація про грубе порушення Правил дорожнього руху поліцейськими роти конвойної служби ГУ Національної поліції в Одеській області, старшим сержантом поліції ОСОБА_5, який передав керування службовим автомобілем "Subaru Outback", номерний знак НОМЕР_1 помічнику слідчого Приморського ВП в м. Одесі ГУ Національної поліції в Одеській області сержанту поліції ОСОБА_1, який керував вказаним автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

15.02.2016 року наказом ГУ Національної поліції в Одеській області №256 було призначено службове розслідування. 15.04.2016 року службове розслідування було закінчено та затверджено висновок службового розслідування за фактом грубого порушення Правил дорожнього руху сержантом поліції ОСОБА_1 та старшим сержантом поліції ОСОБА_5 10.05.2016 року ГУ Національної поліції в Одеській області видано наказ №976 про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУ Національної поліції в Одеській області, яким за порушення службової дисципліни, пунктів 1-3 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-VI, п.п. 2.4, 2.5, 10.1, 15.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, що виразилось у особистій недисциплінованості, грубому порушенні Правил дорожнього руху, керуванні 07.02.2016 року транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, неподачі сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку транспортного засобу перед початком руху, незупинці на червоний сигнал світлофора, відмові від проходження медичного огляду для встановлення стану сп'яніння, у спробі залишення місця складання адміністративних матеріалів, виявленні неповаги до патрульних поліцейських, нещирості під час проведення службового розслідування, відповідно до статтей 2, 13, п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, сержанта поліції ОСОБА_1, помічника слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУ Національної поліції в Одеській області, звільнено зі служби в поліції.

Зазначений дисциплінарний наказ реалізовано наказом ГУ Національної поліції в Одеській області по особовому складу №387 о/с від 25.05.2016 року, яким позивача звільнено за п.6 ч.1 ст.77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України "Про Національну поліцію".

Також представник відповідача вказав, що Апеляційним судом Одеської області прийнято рішення по провадженню №33/785/264/16, номер справи місцевого суду - 521/4511/16-п, за адміністративними матеріалами, складеними у відношенні ОСОБА_1, яким апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17.03.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишено без змін. Зазначена постанова набрала законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, представник відповідача зазначає, що оспорюваний наказ ГУ Національної поліції в Одеській області є обґрунтованим та законним.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в поліції та обіймав посаду помічника слідчого слідчого відділення Приморського ВП в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області з 07.11.2015 року по 25.03.2016 року, а з 25.03.2016 року обіймав посаду помічника слідчого Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, що підтверджується послужним списком позивача.

15.02.2016 року на підставі отриманої інформації щодо грубого порушення позивачем Правил дорожнього руху, наказом відповідача № 256, було призначено службове розслідування за вказаним фактом (а.с. 49), за результатами якого складено відповідний висновок від 15.04.2016 року (а.с. 62-67 ).

На підставі висновків зазначеного службового розслідування, за порушення службової дисципліни, пунктів 1-3 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-VI, п.п. 2.4, 2.5, 10.1, 15.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, що виразилось у особистій недисциплінованості, грубому порушенні Правил дорожнього руху, керуванні 07.02.2016 року транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, неподачі сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку транспортного засобу перед початком руху, незупинці на червоний сигнал світлофора, відмові від проходження медичного огляду для встановлення стану сп'яніння, у спробі залишення місця складання адміністративних матеріалів, виявленні неповаги до патрульних поліцейських, нещирості під час проведення службового розслідування, відповідно до статтей 2, 13, п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, відповідачем прийнятий наказ № 976 від 10.05.2016 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 70-71). З вказаним наказом позивач ознайомився 18.05.2016 року.

У зв'язку з виданням наказу ГУ Національної поліції в Одеській області №176 о/с від 11.04.2016 року, яким позивача було призначено на посаду помічника слідчого Малиновського ВП у м. Одесі ГУ Національної поліції в Одеській області, з метою уточнення даних позивача та реалізації наказу №976 від 10.05.2016 року, до останнього наказу було внесено зміни наказом ГУ Національної поліції в Одеській області №1043 від 16.05.2016 року. З наказом №1043 від 16.05.2016 року позивач також був ознайомлений 18.05.2016 року, що підтверджується його підписом на наказі (а.с. 72).

На підставі вказаного дисциплінарного наказу, наказом т.в.о. начальника ГУ Національної поліції в Одеській області Г. Лорткіпанідзе № 387 о/с від 25.05.2016 року позивача звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України "Про Національну поліцію" з 27.05.2016 року (а.с. 9).

Позивач, не погодившись із вказаним наказом, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Положеннями ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського. Так, п. 6 ч. 1 вказаної статті визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Разом з тим, п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не було затверджено, на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України № 3460-IV від 22.02.2006 року.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, що затверджений Законом України № 3460-IV від 22.02.2006 року.

Положеннями ст.1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За змістом ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Згідно зі ст.2 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ч.1 ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Враховуючи вищезазначені приписи, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Як визначено ч.1 ст.14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 230 від 12.03.2013 року затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за №541/23073.

Пунктом 2.1. вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції став встановлений службовим розслідуванням факт порушення ним службової дисципліни, пунктів 1-3 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-VI, п.п. 2.4, 2.5, 10.1, 15.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, що виразилось у особистій недисциплінованості, грубому порушенні Правил дорожнього руху, керуванні 07.02.2016 року транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, неподачі сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку транспортного засобу перед початком руху, незупинці на червоний сигнал світлофора, відмові від проходження медичного огляду для встановлення стану сп'яніння, у спробі залишення місця складання адміністративних матеріалів, виявленні неповаги до патрульних поліцейських, нещирості під час проведення службового розслідування, відповідно до статтей 2, 13, п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Суд не бере до уваги доводи позивача стосовно незаконних дій інспекторів патрульної поліції екіпажу Благо " 0203" щодо перевірки автомобіля "Subaru Outback", номерний знак НОМЕР_1, порушення вимог щодо виявлення ознак алкогольного сп'яніння, щодо неповноти та необ'єктивності проведення службового розслідування за фактом порушення позивачем Правил дорожнього руху, оскільки виданий на підставі висновків службового розслідування дисциплінарний наказ № 976 від 10.05.2016 року, із змінами, внесеними наказом №1043 від 16.05.2016 року, у встановлений законом строк позивачем оскаржений не був.

При цьому законність дій патрульних поліцейських під час зупинки зупинки ОСОБА_1 та складання відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення була предметом службової перевірки за зверненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_1 Згідно висновку службової перевірки, затвердженого начальником УПП у м.Одесі ДПП ст.лейтенантом поліції Білецьким М.М., інспектори патрульної поліції діяли виключно на принципах діяльності поліції, згідно норм чинного законодавства України, протокол про адміністративне правопорушення серії АП № 457112 від 07.02.2016 року за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 складено згідно з нормами чинного законодавства.

Крім того, на момент видання дисциплінарного наказу № 976 від 10.05.2016 року наявність у діях позивача порушення Правил дорожнього руху було підтверджено постановою Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/4511/16-п від 17.03.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Зазначена постанова залишена без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 18.04.2016 року та набрала законної сили.

Суд зазначає, що вказане рішення суду, яке набрало законної сили, має преюдиційне значення при вирішенні даної справи. Згідно ч.4 ст.72 КАС України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Тобто, зазначеним судовим рішенням встановлено, що позивачем ОСОБА_1 було вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і вказана обставина не підлягає доказуванню під час розгляду даної адміністративної справи в силу положення ч.4 ст.72 КАС України.

З урахуванням викладених обставин суд не бере до уваги посилання позивача на нібито незаконність зупинки транспортного засобу, яким він керував, що, на його думку, також підтверджується відеозаписом, наданим відповідачем, оскільки вказаний відеозапис, досліджений у судовому засіданні, не спростовує обставин, що стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції.

Також судом встановлено, наказ ГУ НП в Одеській області від 10.05.2016 року № 976 був оскаржений позивачем до суду, однак ухвалою суду від 13.04.2017 року у справі № 815/2/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 976 від 10.05.2016 року в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції - залишено без розгляду, оскільки позов поданий після закінчення строку звернення до суду, встановленого законом.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017 року вищевказану ухвалу суду першої інстанції від 13.04.2017року року залишено без змін.

Тобто, дисциплінарний наказ про звільнення позивача зі служби в поліції є чинним, встановлені факти службового розслідування, на підставі яких він і був прийнятий, позивачем не спростовано.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, при цьому, відповідачем доведено, що при звільненні ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже, оскаржуваний наказ є правомірним та скасуванню не підлягає.

За таких обставин, у задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 69, 71, 72, 86, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови складено та підписано судом 11 вересня 2017 року.

Суддя В.В. Андрухів

у позові відмовлено повністю.

11 вересня 2017 року.