Справа № 808/2646/17
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/2646/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДСТРОЧЕННІ СПЛАТИ СУДОВОГО ЗБОРУ

11 вересня 2017 року

Справа № 808/2646/17

м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Бойченко Ю.П., розглянувши заяву про відстрочення сплати судового збору по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріс-Нива»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Також позивачем заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач посилається на відсутність коштів на рахунках. Також зазначає, що ТОВ «Оріс-Нива» займається сезонними роботами і дохід у підприємства очікується у грудні поточного року та у січні наступного року, після реалізації врожаю.

Розглянувши клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.87 КАС України).

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.87 КАС України).

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк (ч.1 ст.88 КАС України).

Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Судові витрати – це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецеденту практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ст.ст.87, 88 КАС України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З урахуванням наведених норм права єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків; відомості з банківських установ про відсутність коштів на всіх рахунках; звіти про отримані підприємством доходи за минулі періоди; тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст.88 КАС України, ст.8 Закону України «Про судовий збір» повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Також, відповідно до ч.1 ст.10 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Згідно з ч.2 ст.10 КАС України не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

На підтвердження відомостей щодо відсутності коштів на рахунках підприємства позивач додав до клопотання: інформацію податкового органу стосовно банківських рахунків ТОВ «Оріс-Нива» та довідки з банківських установ щодо закриття рахунків та наявності грошових коштів на відкритих рахунках. Відповідно до наданої інформації на одному рахунку ТОВ «Оріс-Нива» знаходиться 42,94 грн., на другому 695,73 грн., на інших рахунках грошові кошти відсутні.

Проте, зазначена інформація податкового органу, стосовно банківських рахунків позивача, надана податковим органом - 04.08.2017, що підтверджується супровідним листом Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 04.08.2017 №259/10/08-08-014. За місяць кількість відкритих рахунків могла змінитися. Інформація щодо відкритих рахунків позивача, станом на час звернення до суду з клопотанням, відсутня.

Інформація по 9 рахункам надана станом на 01 серпня 2017 року. На теперішній час стан рахунків та кількість грошових коштів на них могли змінитися.

Крім того, позивачем не надано суду звіти (інформацію) про отримані підприємством доходи за минулі періоди. В сукупності вищевикладені обставини не дають змоги підтвердити важкий майновий (фінансовий) стан позивача та відсутність у нього грошових коштів для сплати судового збору.

Також, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може відстрочити сплату судового збору не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

При цьому, позивач звернувся з позовом до суду 06 вересня 2017 року, дохід від реалізації врожаю, відповідно до відомостей зазначених в клопотанні, очікується в грудні 2017 року – січні 2018 року, тобто, приблизно через 4 місяці. В клопотанні позивач зазначив, що підприємство отримує дохід один раз на рік. Отже з урахуванням строків розгляду справи, встановлених КАС України, клопотання про відстрочення сплати судового збору не відповідає вимогам ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та є необґрунтованим.

Суд також зазначає, що позивачем не надано відомостей щодо наявності у нього сільськогосподарської продукції (врожаю) та того, що вона буде реалізована в грудні 2017 року – січні 2018 року (угоди, договори, тощо).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 88, 160, 165 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріс-Нива» про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Копію цієї ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко