Справа № 826/10960/17
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вовк П.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви

Головного управління ДФС у м. Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтозахист Україна»

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Головного управління ДФС у м. Києві (далі також – ГУ ДФС у м. Києві, позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтозахист Україна» (далі також – ТОВ «Нафтозахист Україна», відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 205 825, 89 грн. з рахунків відповідача у банках, обслуговуючих такого платника.

Згідно п. 3 ч. 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України), суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Так, відповідно до положень ч. 3 статті 106 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» (далі також – Закон) встановлено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Водночас, згідно ч. 2 статті 4 вказаного Закону ставка судового збору за подання до адміністративного суду позовної заяви майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абз. 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1 600, 00 гривень.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 18 січня 2012 року №165/11/13-12, адміністративними позовами майнового характеру є вимоги щодо протиправності рішень про визначення грошових зобов'язань платників податків, про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, про стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій тощо.

Таким чином, звернені до суду вимоги ГУ ДФС у м. Києві про стягнення коштів з платника податків є майновими, проте позивачем, в порушення вимог чинного законодавства до позовної заяви не додано документа про сплату судового збору у розмірі 3 087, 38 грн. (1,5 % від суми 205 825, 89 грн.).

При цьому, позивач просить відстрочити сплату судового збору.

Зазначене клопотання мотивовано тим, що на момент звернення до суду із даним позовом у ГУ ДФС у м. Києві позбавлено можливості сплатити судовий збір, оскільки зупинено операції з бюджетними коштами за усіма рахунками.

Вирішуючи клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частинами 1 та 2 статті 87 КАС України, встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, згідно положень статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до статті 122 КАС України, адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, органи державної фіскальної служби були позбавлені пільг по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовними заявами, які раніше були передбачені п. 21 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 2 Прикінцевих положень вказаного Закону зобов’язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Частиною 1 статті 47 Бюджетного кодексу України (далі – БК України) встановлено, що відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів. Порядок складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року (ч. 1 статті 3 БК України).

ГУ ДФС у м. Києві до свого клопотання не додано жодного доказу, з якого можливо було б встановити майновий стан позивача та його можливість подальшої сплати судового збору у розмірі 3 087, 38 грн. до ухвалення судового рішення по даній справі.

Враховуючи викладене, в контексті заявленого позивачем клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд приходить до висновку про його необґрунтованість, у зв'язку з чим таке клопотання не підлягає задоволенню.

Зазначені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, встановленими статтею 106 КАС України.

Відповідно до ч. 1 статті 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись статтями 106- 108 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Головному управлінню ДФС у м. Києві в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Залишити позовну заяву Головного управління ДФС у м. Києві без руху.

3. Встановити позивачу п'ятиденний термін на усунення недоліків позовної заяви з дня набрання законної сили даною ухвалою суду.

4. Попередити позивача про те, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви вона буде повернута йому відповідно до п. 1 ч. 3 статті 108 КАС України.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п’яти днів з дня її отримання за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України.

Суддя П.В. Вовк