Справа № 522/6282/17
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 р. Справа № 522/6282/17

Категорія: 3.4 Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Шеметенко Л.П.
при секретаріПавлюк К.І.

за участю сторін:
Представник позивачаЛагунов В.І. (адвокат, ордер)
ПозивачОСОБА_6
ДМСУЛазарєва Г.С. (довіреність)
ПерекладачОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_6 відмовлено.

ОСОБА_6 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 19 травня 2017 року по справі № 522/6282/17 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином Афганістану.

В травні 2011 року Позивач прибув нелегально в Україну, поза пунктом пропуску з метою отримання статусу біженця через Таджикістан, а потім Російську Федерацію.

ОСОБА_6 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про надання йому захисту та для отримання статусу біженця.

07.07.2016 року Наказом ГУ ДМС України в Одеській області №128 було відмовлено позивачу в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Не погоджуючись із вказаним наказом, він подав до Одеського окружного адміністративного суду позов, про скасування вказаного наказу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29.11.2016 року (справа №815/3335/16) у задоволені позову ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного суду Одеської області від 14.02.2017 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29.11.2016 року залишено без змін.

При цьому у вказаних рішенням встановлено наступне.

Позивач виїхав з Афганістану 10.04.2010 року офіційно, на підставі національного паспорту, авіарейсом Кабул-Москва. На території Російської Федерації позивач перебував протягом одного тижня, звідки виїхав до м. Волгоград, де проживав один місяць. На територію України потрапив автомобільним шляхом 01.05.2010 року, нелегально, поза пунктом пропуску. Під час перетину кордону був затриманий за нелегальний перетин кордону та розміщений в Чернігівський ПТПІ.

Причиною виїзду ОСОБА_6 з країни громадянської належності вказав нестабільну соціально-політичну ситуацію (терор, війна, викрадення дітей), погрози з боку керівників партії «Вахдад» через відмову надати їм свої сільськогосподарські землі (паї).

17 червня 2011 року Позивач звернувся до Відділу міграційної служби у Чернігівський області із заявою щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

19 вересня 2011 року за результатами розгляду особової справи № 622-11 громадянина Афганістану ОСОБА_6 Відділом міграційної служби у Чернігівський області було відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем на підставі абз.5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

В подальшому позивач та його родина переїхали на постійне місце проживання в м. Ужгород Закарпатської області.

17.05.2012 року Рішенням ДМС України №08-12 позивачу знову відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Позивач оскаржив вищезазначене рішення, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.09.2013 року по справі №К/800/47171/13 йому було відмовлено у відкритті касаційного провадження.

В подальшому позивач та його родина переїхали на постійне місце проживання до м. Одеси.

06 березня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Одеській області із заявою щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту

За результатами розгляду особової справи № 2014OD0055 громадянина ОСОБА_6 Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, на підставі абз. 4 п.1 ст. 6 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», дійшло висновку щодо відмови йому в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

08 жовтня 2015 року Позивач отримав повідомлення № 404 від 23.09.2015 року про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видане на підставі рішення ГУ ДМС України в Одеській області № 552-15 від 12.08.2015 року, з яким останній не погодився та оскаржив його до суду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.04.2016 року по справі №К/800/10163/16 йому було відмовлено у відкритті касаційного провадження.

07 липня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Одеській області із заявою щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Чергове звернення від 07 липня 2016 року до ГУДМС У в Одеській області є необґрунтованим та відсутні посилання на нововиявлені обставини або матеріали, що підтверджують обґрунтованість побоювань позивача щодо повернення до своєї країни походження.

За результатами розгляду особової справи № 2016OD0105 громадянина ОСОБА_6 Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, на підставі п.6 ст. 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», дійшло висновку щодо відмови йому в прийнятті заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

При цьому в постанові суду від 29.11.2016р. зазначено, що він потрапив до України через територію РФ, тобто третій безпечної країни та не звернувся там зі зверненням за наданням йому статусу біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту за місцем знаходження. Також, аналізом інформації з міжнародних правозахисних організацій можливо дійти висновку, що соціально-політична ситуація, а саме в Кабулі, є задовільною. Таким чином, не встановлено обставин, які б свідчили про необхідність надання міжнародного захисту позивачу в Україні, оскільки він не зазнав жодних переслідувань за конвенційними ознаками визначення статусу біженця.

Згідно ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

24.03.2017 року Рішенням ГУ ДМС України в Одеській області №26 зобов'язано громадянина Афганістану ОСОБА_6 у термін до 23.04.2017 року покинути територію України.

Згідно протоколу ГУ ДМС України в Одеській області ПР МОД №069818 від 24.03.2017 року встановлено порушення позивачем ч.1 ст. 203 КУпАП України, з яким позивач був ознайомлений.

24.03.2017 року Постановою ГУ ДМС України в Одеській області громадянина ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 510 грн., за яким позивач сплатив штраф.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ГУ ДМС України в Одеській області №26 від 24.03.2017 року, яким громадянина Афганістану ОСОБА_6 зобов'язано у термін до 23.04.2017 року покинути територію України є правомірним, а тому, наявні підстави для задоволення позову. Колегія суддів погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Після визнання позивачем правопорушення та сплати штрафу по відношенню до нього Приморським районним відділом у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області 24.03.2017 року винесено рішення №26 про примусове повернення громадянина Афганістану, ОСОБА_6 у термін до 23.04.2017 року покинути територію України, в примусовому порядку зобов'язати його покинути територію України у термін 23.04.2017 року.

Згідно п. 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом президента України від 06.04.2011 року № 405/2011, Державна міграційна служба України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Як встановлено п. 4 цього Положення Державна міграційна служба України відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, здійснює оформлення і видачу іноземцям та особам без громадянства запрошень для в'їзду в Україну, документів для тимчасового перебування або постійного проживання в Україні, а також виїзду за її межі, студентських квитків студентам із числа іноземців та осіб без громадянства, вилучає ці документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства, відмітки про заборону в'їзду в Україну в передбачених законодавством випадках; приймає рішення про скорочення строку перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, видворення, у тому числі у примусовому порядку, іноземців та осіб без громадянства з України, заборону в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов'язані з видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року № 3773-VI (далі - Закон) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

За правилами ст. 17 Закону іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 року № 251, затверджений Порядок визначення механізму оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання

Посвідка на тимчасове проживання видається строком до одного року з можливістю його продовження щоразу на один рік на підставі заяви іноземця чи особи без громадянства та документів, зазначених у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку, які подаються до територіального органу або підрозділу ДМС не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії посвідки.

Згідно ч.2 ст. 25 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Згідно ч.5 ст. 26 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Також, посилання апелянта на Керівництво УВКБ ООН по оцінці потреби в міжнародному захисті осіб, які шукають притулку, з Афганістану за квітень 2016р. не підтверджує неможливість повернення позивача до країни походження.

Отже, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено факт порушення позивачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність рішення відповідача від 23.04.2017 року № 26 про примусове повернення позивача в країну походження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними у справі матеріалами та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги майже один в один дублюють адміністративний позов (а.с. 1) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року по справі № 522/6282/17, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 06 вересня 2017 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя Л.П. Шеметенко