Справа № 808/1050/17
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/1050/17

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"04" вересня 2017 р.

справа № 808/1050/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Пологівський хімічний завод «Коагулянт» на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі № 808/1050/17 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Пологівський хімічний завод «Коагулянт» до Запорізької обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, зобов’язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 25.04.2017 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької обласної державної адміністрації, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної державної адміністрації щодо зволікання при розгляді листа-повідомлення ТОВ «Пологівський хімічний завод «Коагулянт» від 03.10.2016 року про поновлення договору оренди землі;

- зобов’язати відповідача прийняти рішення про визначення керівника органу виконавчої влади, який уповноважений підписати додаткову угоду про поновлення договорів оренди землі, укладених 07.12.2006 року; з додатковими угодами від 20.03.2008 року.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року закрито провадження в адміністративній справі та роз’яснено позивачу, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції господарського суду в порядку та за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, якою просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов’язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктами 1, 7 частини першої статті 3 КАС України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що участь у справі суб’єкта владних повноважень не є безумовною підставою віднесення такого спору до категорії адміністративних справ, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб’єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інші суб’єкти при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, необхідною та єдиною ознакою суб’єкта владних повноважень в адміністративному судочинстві є здійснення цим суб’єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватися суб’єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

За приписами частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

З тексту адміністративного позову вбачається, що в даному випадку існує спір безпосередньо пов’язаний із реалізацією права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою та стосується умов договорів оренди землі, укладених 07.12.2006 року з додатковими угодами від 20.03.2008 року в частині строку їх дії. На обґрунтування позову позивач послався на те, що на порушення вимог статті 33 Закону України від 6 жовтня 1998 року №161-ХІV «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) відповідач необґрунтовано не поновлює термін дії договорів оренди, укладених з ним раніше.

Статтею 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв’язку з здійсненням суб’єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв’язку з публічним формуванням суб’єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У справі, що розглядається, обласна державна адміністрація, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до статті 5 ЗК має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб’єктом земельних відносин. У цьому спорі учасники земельних правовідносин не підпорядковані один одному, а отже, суб’єкт владних повноважень - обласна державна адміністрація - владних управлінських функцій не здійснювала.

Отже, в даному випадку існує спір про право оренди, що в свою чергу, виключає вирішення спору в порядку адміністративного судочинства.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 01.10.2013 року.

З урахуванням наведеного, даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження в адміністративній справі.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись статтями 160, 167, 183-3, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Пологівський хімічний завод «Коагулянт» на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі № 808/1050/17 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі № 808/1050/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва