Справа № 826/6525/16
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 серпня 2017 року № 826/6525/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Клименчук Н.М., суддів : Шрамко Ю.Т., Костенка Д.А., розглянувши в порядку письмового провадження, адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Національної поліції України

Департаменту захисту економіки Національної поліції України

про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення зі служби,

зобов'язання вчинити дії,

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Національної поліції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 12.02.2016 №94 о/с «По особовому складу Департаменту захисту економіки», про звільнення оперуповноваженого управління захисту економіки в Київській області ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1).

- зобов'язати Національну поліцію України поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на посаді оперуповноваженого Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що наказ Національної поліції України від 12.02.2016 №94 о/с, яким позивача звільнено з посади, з підстав його невідповідності займаній посаді є протиправним і підлягає скасуванню у судовому порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2016 відкрито провадження у справі.

В порядку, встановленому статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України та Положенням про автоматизовану систему суду, затвердженого рішенням ради суддів України № 30 від 26.11.2010 року, у зв'язку з припиненням повноважень судді, в провадженні якого перебувала адміністративна справа 826/6525/16, справу розподілено між суддями повторно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2017 року справу прийнято до провадження суддею Клименчук Н.М. та призначено до колегіального розгляду в судовому засіданні на 06.07.2017.

В судовому засіданні 06.07.2017 року, судом протокольною ухвалою змінено статус Департаменту захисту економіки Національної поліції України на відповідача

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд за письмовим клопотанням представника позивача ухвалив здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши заявлене Національною поліцією України про залишення позову ОСОБА_1, а також додаткові пояснення щодо пропуску позивачем строку на звернення до адміністративного з позовом, прийшов до висновку про необґрунтованість клопотання.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 01.03.2012 року прийнято на службу в органах внутрішніх справ на підставі наказу №46 о/с.

Відповідно до наказу №590 о/с від 06.11.2015 року позивача звільнено із служби в органах внутрішніх справ.

Наказом № 160 о/с від 11.11.2015 року ОСОБА_1 відповідно до п. 9,12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та на підставі заяви призначено оперуповноваженим Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки НПУ з 07.11.2015року.

Наказом Національної поліції України «По особовому складу Департаменту захисту економіки» від 12.02.2016 №94 о/с, позивача звільнено з посади оперуповноваженого Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, через службову невідповідність, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Підставою для звільнення став атестаційний лист ОСОБА_1 з висновками атестаційної комісії від 10.12.2015 та центральної атестаційної комісії від 26.12.2015.

Позивач вважає вказаний наказ про звільнення із займаної посади протиправним, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1, ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII) Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 57 Закону N 580-VIII, атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Положеннями ч. 2 ст. ст. 57 Закону N 580-VIII встановлено, що атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Аналогічні норми в частині підстав для атестування містить також Інструкція порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015р. №1465 (надалі - Інструкція), зокрема її п.3 розділу І.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 57 Закону №580-VIII атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками. Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

З аналізу наведених норм вбачається, що прийняття рішення про проведення атестації щодо конкретного поліцейського та проведення атестації може мати місце лише у виключних випадках, а саме: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, вище вказані підстави для проведення атестації з метою вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема, за фізичним станом, у зв'язку із хворобою, неналежною професійною підготовкою, порушенням порядку та правил несення служби. Проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є можливістю у той чи інший спосіб залишення на службі та, як крайній захід, звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю, виходячи із професійних, моральних і особистих якостей.

Зазначене вище узгоджується із висновком колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, який викладений в постанові від 11.03.2014р. у адміністративній справі №21-13а14.

Відповідно до пп. 2 п. 1 розділу IV Інструкції №1465 організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають: складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

Таким чином, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені ч. 2 ст. 57 Закону №580-VIII.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про підстави проведення атестування, зокрема, наказу про проведення атестації ОСОБА_1, у якому повинні бути посилання на те, що атестування ОСОБА_1 проводиться у зв'язку з наявністю підстав (передумов) для вирішення питання про призначення позивача на вищу посаду, заміщення якої здійснюється без проведення конкурсу чи для вирішення питання про його переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Вказані відомості також відсутні і в атестаційному листку.

Одночасно з тим, в матеріалах справи міститься наказ відповідача 20.11.2016 року №210 о/с «Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві», згідно якого атестування поліцейських здійснюється з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись статтею 57 Закону та вимогами Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС від 17.11.2015 №1465, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за № 1445/27890.

Таким чином, у вказаному наказі відсутні будь-які, визначені законом підстави для проведення атестування позивача, тобто вказаний наказ суперечить конституційними гарантіям захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

На підставі вищевикладеного, суд також зазначає про необґрунтованість доводів представників відповідачів, що проведення атестації позивача та інших працівників поліції здійснювалось з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей та рівня підготовленості, оскільки вказана підстава проведення атестування не передбачена приписами ч. 2 ст. 57 Закону №580-VIII.

Разом з тим, положеннями п. 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визначений порядок призначення на посади поліцейських працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, визначений, а саме працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Тобто, пункт 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» не визначає проведення атестування чи переатестування працівників міліції, які вже виявили бажання проходити службу в поліції.

Згідно наказу відповідача №160 о/с від 11.11.2015, позивача прийнято на службу, як особу, яка виявила бажання проходити службу в поліції, шляхом видання наказу про призначення за її згодою на відповідну посаду.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону №580-VII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних засадах у поліції і якому присвоєне спеціальне звання поліції.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону №580-VII, призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Положеннями ст. 47 Закону №580-VII, призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Отже, положеннями Закону №580-VII передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції, а тому у відповідача відсутні підстави для атестування позивача, яка вже була прийнята на службу в поліції за її бажання на відповідній посаді.

З урахуванням вище викладеного, відповідачі, на яких покладено обов'язок доказування, не довели, що позивач підлягав атестації та, відповідно, включенню до списку поліцейських, які підлягають атестації, оскільки суб'єктами владних повноважень не наведено підстав для проведення атестації ОСОБА_1, що передбачені ч.2 ст.57 Закону №580-VIII, та не надано відповідних доказів, які б підтверджували, що позивач мав бути призначений на вищу посаду без проведення конкурсу, або щодо нього виявлено ознаки службової невідповідності, наприклад за станом здоров'я чи у зв'язку із не виконанням службових обов'язків.

Разом з тим, не виходячи за межі позовних вимог, діючи у відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України, для повного захисту прав, свобод та інтересів, надаючи оцінку доводам позивача щодо допущених порушень вимог Інструкції під час проведення атестування, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 розділу I Інструкції № 1465, атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Згідно пункту 2 розділу ІІ Інструкції № 1465, у Національній поліції України створюються такі атестаційні комісії:

1) центральні атестаційні комісії, персональний склад яких затверджується наказом Національної поліції України.

До повноважень центральних атестаційних комісій належить проведення атестування всіх поліцейських;

2) атестаційні комісії органів поліції, персональний склад яких затверджується наказом керівника відповідного органу за погодженням із Національною поліцією України.

До повноважень атестаційної комісії органу поліції належить проведення атестування поліцейських відповідних органів поліції.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Інструкції № 1465, до складу атестаційних комісій входять: (у центральних атестаційних комісіях) голова комісії - Голова Національної поліції України або його перший заступник, або заступник; секретар комісії - особа, яку визначає Голова Національної поліції України. У разі відсутності голови (секретаря) атестаційної комісії його обов'язки виконує член атестаційної комісії, який обраний більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії.

Згідно до пункту 4 розділу ІІ Інструкції № 1465, до зазначених вище атестаційних комісій можуть бути включені працівники підрозділів кадрового забезпечення, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, практичної психології та інші працівники апарату Національної поліції України чи органу поліції, а також за згодою народні депутати України, працівники МВС, громадських, правозахисних організацій, представники проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації. Кандидати з числа народних депутатів України, працівників МВС, громадських, правозахисних організацій, проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації включаються до складу атестаційних комісій за пропозиціями, які були отримані після розміщення відповідних оголошень на офіційних сайтах МВС чи органів поліції, та за наявності їхньої згоди.

Відповідно до пп. 2 п. 2 розділу ІІ Інструкції № 1465, у Національній поліції України створюються атестаційні комісії органів поліції, персональний склад яких затверджується наказом керівника відповідного органу за погодженням із Національною поліцією України.

У відповідності до положень п.10-13 розділу IV Інструкції з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією. Якщо поліцейський, який атестується, не з'явився на співбесіду з атестаційною комісією, то комісія приймає рішення без проведення співбесіди, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання атестаційної комісії.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Поліцейські, які проходять атестування, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі.

Відповідно до п 15 розділу IV Інструкції атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Пунктом 16 Інструкції № 1465 визначено критерії, які повинні враховувати атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського, до них належать: повнота виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); показники службової діяльності; рівень теоретичних знань та професійних якостей; оцінки з професійної і фізичної підготовки; наявність заохочень; наявність дисциплінарних стягнень; результати тестування; результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

За правилами, встановленими пунктами 17-20 розділу IV Інструкції атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення.

Голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, і запрошених осіб.

Рішення атестаційної комісії приймаються більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії.

У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови атестаційної комісії.

Усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

Викладені норми Інструкції свідчать, що висновок атестаційної комісії про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, у тому числі: результати тестування за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички; атестаційний лист; матеріали співбесіди; документи, що надійшли на запити атестаційної комісії, результати тестування на поліграфі та матеріали особової справи поліцейського, з яких можна встановити повноту виконання функціональних обов'язків, показники службової діяльності, наявність заохочень та дисциплінарних стягнень.

В матеріалах справи міститься атестаційний лист за висновком начальника УЗЕ у Київської області ДЗЕ Національної поліції України Сумало Н.М., згідно якого за результатом проведеного аналізу проходження служби позивача, її професійної та спеціальної підготовки, а також конкретних показників служби, на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та її ділових якостей, позивач відповідає займаній посаді, яка характеризується виключно позитивно.

Із атестаційного листа позивача з результатами тестування та атестування вбачається, що Позивач за результатами проведеного тестування за тестом на знання законодавчої бази набрала 33 бали, а за тестом на загальні здібності та навички - 39 балів, тобто позивач набрала більш ніж середню кількість балів, які надали позивачу можливість пройти подальше атестування - співбесіду.

Як вбачається із витягу протоколу Центральної атестаційної комісії від 10.12.2015року №10/12/15-3, атестаційною комісією під час проведення атестування досліджено атестаційний лист та інші матеріали, які зібрано на особу, яка проходить атестування, а саме: декларація про доходи; послужний список (Форма 1); інформаційну довідку; висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади»; інформацію з відкритих джерел.

Членами атестаційної комісії особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше.

За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення прийнято рішення, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню із служби в поліції через службову невідповідність (5 голосів - «за», 1 голос «утримались»).

Разом з тим, із витягу з протоколу Центральної атестаційної комісії від 10.12.2015року №10/12/15-3 не вбачається, які саме питання комісія ставила позивачу і які відповіді позивачем надано комісії. Вказане свідчить про порушення комісією п. 20 Інструкції та формальний підхід щодо проведення атестування поліцейських, в тому числі щодо позивача.

Крім того, протокол Центральної атестаційної комісії від 10.12.2015 №10/12/15-3 не підписаний головою комісії та її членами відносно позивача, як це вимагає п. 23 Інструкції, згідно якого протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії, тобто на кожного конкурсанта повинен бути підписаний окремий протокол.

В матеріалах справи також міститься додаток №1 до Протоколу засідання №1 Центральної атестаційної комісії від 10.12.2015 (т. 1 а.с. 91), згідно якого комісією зазначено, що у позивача відсутня мотивація та позивач не може обґрунтувати та пояснити зміни і коло своїх службових обов'язків. Вказані підстави суперечать критеріям, які враховується атестаційними комісіями при прийнятті рішень стосовно поліцейського, тобто не вбачається будь-яких конкретних, визначених п. 16 Інструкції, критеріїв, які б давали підстави атестаційній комісії прийняти рішення щодо невідповідності позивача займаній посаді. Одночасно з тим, вказаний додаток до протоколу атестаційної комісії не передбачений будь-яким нормативно-правовим документом, у тому числі будь-яким підзаконним актом.

Також судом встановлено, що позивачем 24.12.2015 подано скаргу на рішення Центральної атестаційної комісії, однак, як вбачається з протоколу № б/н від 26.12.2015р. Центральної Апеляційної атестаційної комісії прийнято рішення про відхилення скарги поліцейського.

Із вказаного протоколу Центральної апеляційної атестаційної комісії від 26.12.2015 не вбачається перелік питань поставлених апеляційною атестаційною комісією позивачу та які відповіді позивач надав, що також свідчить про недотримання апеляційної атестаційною комісією п. 20 Інструкції та формальний підхід щодо проведення атестування поліцейських, в тому числі щодо позивача.

Вказані протоколи Центральної атестаційної комісії від 10.12.2015 та Центральної апеляційної атестаційної комісії від 26.12.2015 не містить в собі жодних відомостей щодо змісту такої співбесіди, питань, відповідей та недоліків, виявлених в поданих на атестацію документах, а також використаної інформації з відкритих джерел. Не були повідомлені такі відомості відповідачами і під час розгляду справи в суді.

Судом встановлено, що із дослідженого змісту вказаних вище документів, які були подані на розгляд Центральній атестаційній комісії та Центральній апеляційній атестаційній комісії, не встановлено жодних відомостей, які б свідчили про неналежне виконання позивачем свої службових обов'язків в органах національної поліції (а до цього - в органах внутрішніх справ), вказували на його службову невідповідність, підстав для застосування до нього обмежень, передбачених Законом України «Про очищення влади» та необхідність звільнення з органів національної поліції.

Разом з тим, із наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки, позивач упродовж служби в органах внутрішніх справ до дисциплінарної відповідальності не притягувалась.

Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв'язку з нездатністю забезпечити залежну дисципліну праці у відповідній структурі. Зазначений підхід можливо застосувати також і при проходжені публічної служби, оскільки права працівника не звужені відповідними спеціальними законами.

Із наведеного слідує, що недостатність кваліфікації має підтверджуватися фактичними доказами неможливості працівника виконувати свої службові обов'язки за посадою. При цьому, висновки атестаційної комісії та апеляційної атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі.

У цьому випадку, ні Закон України «Про Національну поліцію», ні Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських не містить переліку ознак, які б свідчили про недостатність кваліфікації поліцейського, за виключенням припущення, яке випливає із п.10 розділу 4 Інструкції, що отриманий за підсумками атестування бал дорівнює менше 50 балам. Але і в цьому разі виявлення недостатньої кваліфікації поліцейського не тягне за собою його автоматичне звільнення, зважаючи на те, що така обставина може бути й підставою для переведення на нижчу посаду. Натомість, недостатня кваліфікація як причина невідповідності займаній посаді, є підставою для звільнення працівника лише тоді, коли він відмовився від переведення його на іншу роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач маючи позитивний висновок прямого керівника щодо відповідності займаній посаді, атестаційна комісія дійшла висновку про невідповідність її займаній посаді і необхідність звільнення зі служби. Одночасно, відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не запропонував позивачу іншу роботу, порушивши таким чином конституційні право позивача на працю, встановлене ст. 43 Конституції України.

Аналізуючи вказану Інструкцію про проведення атестування поліцейських №1465, слідує, що кінцевою метою проведення атестування поліцейського є не звільнення його з посади, а визначення його місця в системі органів поліції, зважаючи на його професійний рівень, тощо. Однак, як встановлено судом, атестаційною комісією, службові обов'язки позивача; повнота їх виконання, не досліджувалося та в судовому засіданні пояснень з цього приводу представником відповідача не надано.

Таким чином, суд, діючи у відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України, встановив, що вищевказані висновки Центральної атестаційної комісії, відображені в протоколі від 10.12.2015р., Центральної апеляційної атестаційної комісії від 26.12.2015, суперечать атестаційним матеріалам позивача, а прийняте рішення про звільнення із служби в поліції через службову невідповідність є необґрунтованим та таким, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

В частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Національної поліції України «По особовому складу Департаменту захисту економіки» від 12.02.2016 №94 о/с в частині звільнення позивача, згідно з п. 5 (через службову невідповідність) ч.1 ст.77 Закону №580-VIII, суд зазначає наступне.

Положеннями п. 5 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

Натомість визначення терміну «службова невідповідність» Закон України «Про Національну поліцію» не надає. Однак, виходячи із вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під службовою відповідністю мається на увазі відповідність поліцейського встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість.

Таким чином, службова невідповідність - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Оскільки, метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю, в контексті норм Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції звільнення через службову невідповідність може бути застосоване як вид дисциплінарного стягнення, про що зроблено висновок у постанові Верховного Суду України від 11.03.2014р. у справі №21-13а14.

Суд також зазначає, що посилання відповідачів на те, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача прийнято на виконання п. 28 Розділу ІV Інструкції про проведення атестування поліцейських №1465, суд не приймає до уваги, як вже зазначалось вище, оскільки відповідно до норм розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено процедури переатестування колишніх працівників міліції на визначення щодо відповідності посади, як під час прийняття, так і після прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Керівник поліції відповідно до ст.22 Закону №580-VIII, як посадова особа органу державної влади повинен приймати рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, встановлені законодавством, таке рішення повинно бути обґрунтованим, тобто з урахуванням всіх обставин (доказів), що мають значення для прийняття рішення.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

З цього приводу, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії' (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01.07.2003р., вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. В Рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні , Європейського Суду з прав людини від 27.09.2010р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

З урахуванням викладеного, правомірність прийняття оскаржуваного рішення про звільнення позивача зі служби з органів поліції не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи.

Згідно ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Отже, відповідачем не наведено наявності підстав, що передбачені частиною другою статті 57 Закону №580-VIII для проведення атестації позивача. Також, не надано доказів, які б підтверджували, що щодо позивача виявлено ознаки службової невідповідності.

З урахуванням вище викладеного, беручи до уваги протиправність проведення атестації та безпідставність рішення атестаційної комісії, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 через службову невідповідність за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону відбулося незаконно, а тому оскаржуваний наказ про звільнення ОСОБА_1, суд вважає протиправним та, як наслідок, таким, що підлягає скасуванню, у зв'язку із чим ОСОБА_1 належить поновити на посаді оперуповноваженого Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Згідно з п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що негайному виконанню підлягає постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 15.02.2016 р.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 6 цього ж Кодексу).

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи, що докази, наведені відповідачем у запереченнях на позов, не спростовують доводи позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69 - 71, 94, 160- 163, 167, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ Національної поліції України від 12.02.2016 №94 о/с «По особовому складу Департаменту захисту економіки», про звільнення оперуповноваженого управління захисту економіки в Київській області ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1).

3. Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на посаді оперуповноваженого Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 15 лютого 2016 року.

3. Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на посаді оперуповноваженого Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 15 лютого 2016 року.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання її повного тексту особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя Н.М. Клименчук

Судді Д.А. Костенко

Ю.Т. Шрамко