Справа № 816/122/17
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/122/17
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "АГТ-Центр"
до відповідача Управління Держпраці у Полтавській області
про визнання протиправними та скасування постанов
В С Т А Н О В И В:

18.01.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "АГТ-Центр" (надалі - ТОВ "АГТ-Центр", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Полтавській області (надалі - відповідач) про скасування постанов, а саме просить:

- визнати протиправними та скасувати постанови Управління Держпраці у Полтавській області № 16-03-214/1217-7 від 05.01.2017 про накладення штрафу у розмірі 4800,00 грн, № 16-03-214/1217-8 від 05.01.2017 про накладення штрафу у розмірі 1600,00 грн, № 16-03-214/1217-9 від 05.01.2017 про накладення штрафу у розмірі 32000,00 грн.

В обґрунтування адміністративного позову ТОВ "АГТ-Центр" зазначило щодо протиправності проведення перевірки відповідачем, оскільки за твердження позивача на ТОВ "АГТ-Центр" поширюються обмеження щодо проведення перевірок. Також позивач стверджує, що висновок відповідача щодо порушення Кодексу законів про працю України є протиправним.

15.08.2017 представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження /а.с. 130/.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував.

У письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач вказав щодо правомірності проведення перевірки. Крім того, зазначив, що у зв'язку із виявленням порушень КЗпП України на відповідача накладено штраф, передбачений статтею 265 КЗпП України.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 01.11.2016 № 10862/4.1/4.3-ДП-16 Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці надано дозвіл на проведення перевірок, зокрема ТОВ "АГТ-Центр" /а.с. 51-52/.

21.11.2016 Управління Держпраці у Полтавській області видано наказ № 163П "Про проведення позапланових перевірок" /а.с. 53/.

20.12.2016 заступником начальника відділу - державним інспектором Рогозіною Людмилою Миколаївною проведено перевірку додержання позивачем законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт від 20.12.2016 № 16-03-214/1217 /а.с. 9-21/.

Під час перевірки виявлено порушення:

- пункту 2.5 глави 2 Інструкції № 58 - відсутні особові картки працівників;

- частини другої статті 30 КЗпП України - відсутні табелі обліку використання робочого часу за період січень-листопад 2016 року;

- частини четвертої статті 79 КЗпП України - черговість надання відпусток не визначена графіком;

- статті 96 КЗпП України - тарифна сітка не сформована з урахуванням міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів);

- статті 115 КЗпП України - не надано підтвердження про виплату заробітної плати два рази на місяць /а.с. 19/.

05.01.2017 начальником Управління Держпраці у Полтавській області Щербак С.Л. видано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 16-03-214/1217-7 , якою на позивача на підставі частини другої статті 265 КЗпП накладено штраф у розмірі 4800,00 грн /а.с. 22/.

05.01.2017 начальником Управління Держпраці у Полтавській області Щербак С.Л. видано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 16-03-214/1217-8, якою на позивача на підставі частини другої статті 265 КЗпП накладено штраф у розмірі 1600,00 грн /а.с. 23/.

05.01.2017 начальником Управління Держпраці у Полтавській області Щербак С.Л. видано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 16-03-214/1217-9, якою на позивача на підставі частини другої статті 265 КЗпП накладено штраф у розмірі 32000,00 грн /а.с. 24/.

Позивач не погодився із указаними постановами та оскаржив їх до суду.

Щодо посилань позивача стосовно незаконності проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Так, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб підприємців обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Однак Законом України від 28.12.2014 №71-VIII внесені зміни саме до Податкового кодексу України та законодавчих актів України щодо податкової реформи.

Відповідно до пункту 1.1. статті 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.

Пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи. У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції.

Таким чином, відповідач не є відповідним контролюючим органом у розумінні Податкового кодексу України, а тому на відповідача не розповсюджуються вимоги щодо обмеження перевірок, передбачених Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII. У зв'язку із викладеним доводи позивача в цій частині є необґрунтованими.

Надаючи правову оцінку рішенням суб'єкта владних повноважень, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР (надалі - Закон № 108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з вищевказаним актом перевірки ТОВ "АГТ-Центр" порушено вимоги частин першої та другої статті 115 КЗпП України, частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці" щодо виплати за серпень, вересень та жовтень заробітної плати працівникам не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Указані положення частини першої статті 115 КЗпП України кореспондуються з положеннями статті 24 Закону № 108/95-ВР.

Суд зазначає, що згідно зі штатним розписом ТОВ "АГТ-Центр", який введено в дію з 01.05.2016, посадові оклади директора, менеджера зі збуту (дві посади), бухгалтера складають 1450,00 грн /а.с. 104/.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює на посаді директора ТОВ "АГТ-Центр"; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 працюють на посаді менеджера зі збуту; ОСОБА_5 на посаді бухгалтера.

Водночас позивачем не надано до суду доказів на підтвердження виплати заробітної плати два рази на місяць працівника.

Так, матеріали справи містять відомості розподілу заробітної плати, які надані до суду позивачем.

Згідно з відомостями розподілу заробітної плати, наданими позивачем, від 18.08.2016 заробітна плата виплачена працівникам один раз на місяць, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 у розмірі 3815,85 грн; ОСОБА_5 у розмірі 3443,79 грн /а.с. 110/.

Згідно з відомостями розподілу заробітної плати, наданими позивачем, від 10.11.2016 заробітна плата виплачена працівникам один раз на місяць, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 у розмірі 3873,81 грн; ОСОБА_5 у розмірі 3501,75 грн /а.с. 109/.

Водночас з відомостей розподілу заробітної плати за вересень 2016 року позивачем до суду не надано.

Крім того, ТОВ "АГТ-Центр" не надано доказів виплати заробітної плати за вказані місяці два рази на місяць.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо наявності порушень позивачем положень статті 115 КЗпП України стосовно строків виплати заробітної плати.

Таким чином, постанова Управління Держпраці у Полтавській області від 05.01.2017 № 16-03-214/1217-7 винесена відповідачем правомірно.

Також відповідно до акта Управління Держпраці у Полтавській області від 20.12.2016 № 16-03-214/1217 позивачем допущено порушення пункту 2.5 Інструкції ведення трудових книжок працівників стосовно наявності особових карток (типова відомча форма П-2) та зазначено, що при перевірці особові картки працівників були відсутні.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (надалі - Інструкція № 58), з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма N П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27.10.1995 N 277), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Позивачем надано до суду особові справи працівників /а.с. 101, 102, 116, 117/, проте, особові справи не місять дати заповнення.

15.08.2017 позивачем надано до суду особові справи працівників: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с. 132-133/, у яких зазначено дату заповнення 20.12.2016 (дату початку перевірки відповідачем). При цьому, дата прийняття на посаду ОСОБА_3 - 31.12.2014, дата прийняття на посаду ОСОБА_4 - 31.08.2015.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено пред'явлення особових справ посадовим особам відповідача під час перевірки.

Крім того, у постанові Управління Держпраці у Полтавській області від 05.01.2017 № 16-03-214/1217-8 зазначено порушення частини другої статті 30 Закону України "Про оплату праці", а саме: відсутні табелі обліку використання робочого часу за січень-листопад 2016 року.

Згідно з частиною другою статті 30 № 108/95-ВР роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Суд зазначає, що матеріали справи містять табелі обліку робочого часу за період з січня 2016 року по листопад 2016 року /а.с. 86-96/.

Таким чином, відповідачем не доведено порушення ведення обліку робочого часу позивачем.

Також вказаною постановою зазначено порушення ТОВ "АГТ-Центр" частини четвертої статті 79 КЗпП України та вказано, що при перевірці не надано графік відпусток працівників.

Так, частиною четвертою статті 79 КЗпП України визначено, що черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.

Позивачем надано до суду графік відпусток працівників ТОВ "АГТ-Центр" на 2016 рік /а.с. 135/.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність графіку відпусток працівників станом на момент перевірки.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Управління Держпраці у Полтавській області від 05.01.2017 № 16-03-214/1217-8 за вищевказані порушення на позивача накладено штраф, передбачений абзацом восьмим частини другої статті 265 КЗпП України, у розмірі 1600,00 грн.

Згідно з абзацом восьмим частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Враховуючи те, що позивачем не надано до суду доказів щодо відсутності всіх порушень законодавства про працю, зазначених у вказаній постанові, суд дійшов висновку, що розмір штрафу, визначений у постанові, відповідає положенням частини другої статті 265 КЗпП України.

Крім того, відповідно до постанови Управління Держпраці у Полтавській області від 05.01.2017 № 16-03-214/1217-9 накладено штраф на позивача у розмірі 32000,00 грн за порушення статті 96 КЗпП України та Закону України "Про оплату праці" щодо дотримання міжкваліфікаційних співвідношень розмірів посадових окладів /а.с. 24/.

У ході перевірки встановлено, що згідно зі штатним розписом, введеним у дію з 01.05.2016, та журналів - ордерів і відомостей по рахунку 661 "Розрахунки за заробітною платою" за період травень - листопад 2016 року нарахування заробітної плати менеджерам зі збуту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснювалися з розрахунку мінімальної заробітної плати.

Щодо дотримання позивачем міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів оплати праці суд зазначає таке.

Відповідно до статті 94 КЗпП заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

При цьому, згідно з частиною першою статті 95 цього Кодексу мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

Відповідно до частини третьої статті 96 КЗпП формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Згідно із статтею 6 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР (надалі - Закон № 108/95-ВР) основою організації оплати праці є тарифна система, яка включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники).

Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати.

Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" визначено, установити у 2016 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

Згідно з наказом (розпорядження) ТОВ "АГТ-Центр" № 3-К від 31.12.2014 ОСОБА_3 прийнято на посаду менеджера зі збуту /а.с. 26/.

Відповідно до наказу (розпорядження) ТОВ "АГТ-Центр" № 5-К від 31.08.2015 ОСОБА_4 прийнято на посаду менеджера зі збуту /а.с. 27/.

Водночас згідно зі штатним розписом ТОВ "АГТ-Центр", який введено в дію з 01.05.2016, посадові оклади менеджера зі збуту (дві посади) складають 1450,00 грн /а.с. 104/.

Також відповідно до відомостей по рахунку 661 "Розрахунки за заробітною платою" за період травень - листопад 2016 року нарахування заробітної плати менеджерам зі збуту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснено у розмірі 1450,00 грн /а.с. 97-100/.

Згідно з класифікатором професій ДК 003-2010 посада менеджера за класифікацією професій відноситься до розділу 1 (Законодавці, вищі державні службовці, керівники, менеджери (управителі). До цього розділу належать професії, що потребують спеціальних знань.

Отже, при встановленні розміру оплати праці менеджера необхідно дотримуватись міжкваліфікаційних співвідношень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що встановлення оплати праці на рівні мінімальної заробітної плати працівникам інших професій, передбачених 1-8 розділами Класифікатора професій, є порушенням законодавства про працю, а саме статті 96 Кодексу законів про працю, оскільки до професії "менеджер" встановлюються певні вимоги, які передбачають певні знання в цій сфері, вміння, навики тощо.

У зв'язку з чим при встановленні розмірів оплати праці необхідно дотримуватись міжкваліфікаційних співвідношень та, відповідно, розмір оплати праці повинен бути вище за мінімальний.

Аналогічні висновки зроблені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.06.2017 у справі № 816/1717/16.

Також суд зазначає, що відповідно до постанови Управління Держпраці від 05.01.2017 № 16-03-214/1217-9 на позивача накладено штраф, передбачений абзацом 4 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України.

Так, положення абзацу 4 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці від 05.01.2017 № 16-03-214/1217-9.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, при цьому, матеріалами у справі підтверджується, що відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, визначених законом. Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АГТ-Центр" до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна