Справа № 337/2140/17 (2-а/337/172/2017)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2017 року справа № 337/2140/17 (2-а/337/172/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Юрко І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1, яка діє від імені ОСОБА_2, та Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2017 р. у справі № 337/2140/17 за позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - УПФУ) про визнання протиправними дій з призначення пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 р. та відмови в перерахунку пенсії, а також виплати грошової допомоги, що викладені в листі від 30.05.2017 р. № 97/Д09; зобов'язання перерахувати та виплачувати пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу по Україні за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії (2012-2014 роки) із підвищенням розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з часу її призначення із урахуванням раніше здійснених виплат; зобов'язання виплати грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій, обчислених з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2017 р. позов задоволено частково, визнано протиправними дії Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо обчислення ОСОБА_2 розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 р. та без нарахування визначених чинним законодавством пільг та підвищень протиправними; зобов'язано Правобережне об'єднане управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 22.12.2016 року з урахуванням різниці, що була виплачена раніше; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. На думку апелянта, є неправильним висновок суду про порушення строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України, що стало підставою для відмови у задоволенні позову про зобов'язання виплатити грошової допомоги, оскільки позивачем оскаржується відмова у виплаті грошової допомоги, що викладена в листі від 30.05.2017 р. Крім того, у разі встановлення порушення строку звернення до суду, позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до ст. 100 КАС України.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Апелянт вказує на відсутність підстав для перерахунку позивачу пенсії за віком через те, що при визначенні розміру пенсії за віком відповідачем обґрунтовано застосований показник середньої заробітної плати за 2007 р.

Справа судом першої інстанції у відповідності до ст. 183-2 КАС України розглянута в порядку скороченого провадження, у зв'язку з чим апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.10.2005р. позивачу призначено пенсію за вислугу років згідно зі ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У зв'язку з працевлаштуванням позивача за спеціальністю з 07.10.2005 р. виплату пенсії припинено, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

06.06.2015 р. позивачу виповнилось 57 років, на цей час вона мала більше 30 років загального страхового стажу, тому набула права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійного страхування».

06.06.2015 р. позивач звернулась до відповідача за призначення пенсії за віком. За результатами розгляду вищезазначеного звернення управлінням проведено переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійного страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 р.

22.05.2017 р. позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою про приведення у відповідність розмірі її пенсії за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати за три останні роки, враховуючи, що пенсія за вислугу років їй не виплачувалась, за її поновленням вона не зверталась, своє право на отримання пенсії за віком, згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» раніше не реалізовувала.

Відповідачем листом від 30.05.2017 р. відмовлено у задоволенні заяви позивача про застосування при нарахуванні пенсії показника середньої заробітної плати за останні три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Враховуючи, що пенсія за вислугу років позивачу не виплачувалась, позивач пенсіонером не являлась, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем при обчисленні пенсії за віком 08.06.2015 р. безпідставно використано механізм переведення з одного виду пенсії на інший, не врахувавши при цьому, що позивач не є отримувачем пенсії за вислугу років, а тому при обчисленні її пенсії необхідно було застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком, як того вимагає ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, зважаючи на те, що позивач народилась 05.06.1958 р., при призначенні пенсії за віком 06.06.2015 р. їй виповнилось 57 років, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині встановлення позивачу надбавки за більш пізній вихід на пенсію відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійного страхування».

Також судом першої інстанції вказано, що позивач має право на отримання грошової допомоги, встановленої п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки станом на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивач не отримувала будь-якого виду пенсії, тобто суд вважав, що відповідачем необґрунтовано відмовлено позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. У зв'язку з пропуском строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України, суд в мотивувальній частині постанови дійшов висновку про необхідність залишення без розгляду позовних вимог в частині отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій та перерахування розміру пенсії за період з 08.06.2015 р. по 22.12.2016 р., проте в резолютивній частині постанови зазначив про відмову у задоволенні інших, ніж задоволено, позовних вимог. В матеріалах справи відсутня ухвала про залишення частини позовних вимог без розгляду.

Судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції постанова суду першої інстанції скасовується з прийняттям нового судового рішення.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2017 р. позов ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправними дій з відмови здійснення перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за період з 08.06.2015 р. по 21.12.2016 р. залишено без розгляду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 05.10.2005 р. позивачу призначено пенсію за вислугу років згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У зв'язку з працевлаштуванням позивача за спеціальністю з 07.10.2005 р. виплату пенсії за вислугу припинено.

За заявою позивача від 08.06.2015 р. позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 08.06.2015 р. При здійсненні розрахунку пенсії за віком відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 р.

На звернення позивача від 22.05.2017 р. листом від 30.05.2017 р. № 97/Д-9 відповідачем повідомлено про правомірність застосування показника середньої заробітної плати за 2007 р. та відсутність підстав для виплати грошової допомоги.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

За частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Однак, з матеріалів справи убачається, що позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск:К), де: Зп- заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Поряд із тим, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується.

Тобто, фактично позивач в 2015 р. звернулась до відповідача за призначенням іншого виду пенсії на підставі іншого закону, а не за переведенням з одного виду пенсії на інший у відповідності до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на що посилається відповідач.

Враховуючи те, що пенсія позивачу згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу з 08.06.2015 р. призначена вперше, отже для її розміру мають застосовуватися формули, які використовуються при призначенні пенсії вперше за цим законом, а не формули, які використовуються при переході із одного виду пенсії, призначеної за цим законом, на інший.

Таким чином, відповідач при обрахунку пенсії за віком позивача відповідно до Закону № 1058 повинен був застосувати показники середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2012, 2013 та 2014 роки у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, судова колегія приходить до висновку про протиправність дій відповідача із застосування при визначенні розміру пенсії за віком позивачу показника середньої заробітної плати за 2007 р.

Щодо позовних вимог про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням підвищення розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону № 1058, колегія суддів вказує на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону № 1058 жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Статтею 26 Закону № 1058 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Позивач як така, що народилась 06.06.1958 р., досягла права на пенсію за віком за Законом № 1058 у віці 57 років, проте на час призначення пенсії за віком не досягла 60-річного віку, у зв'язку з чим має право на отримання підвищення, встановленого ч. 3 ст. 29 Закону № 1058.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача виплатити позивачу грошову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж»статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

З обставин справи вбачається, що позивач на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювала в закладі/установі державної або комунальної форми власності на посаді, робота на який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і має страховий стаж більш ніж 30 років на такий посаді, до цього не отримувала будь-яку пенсію, відповідно, має право при призначенні пенсії за віком на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

При цьому судова колегія вказує на те, що хоча й позивачу була призначена пенсія за вислугу років 05.10.2005 р. згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте з 07.10.2005 р. виплату пенсії за вислугу років припинено, пенсія позивачу за період з 05.10.2005 р. по 07.10.2005 р. не виплачувалась, що підтверджено атестаційним листом, наявним в матеріалах справи.

Доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з питання зобов'язання виплатити грошову допомогу є необґрунтованими, оскільки фактично відповідачем відмовлено позивачу у виплаті такої грошової допомоги листом від 30.05.207 р., а з даним позовом позивач звернулась до суду 22.06.2017 р., тобто з дотриманням строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2017 р. у справі № 337/2140/17 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє від імені ОСОБА_2, на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2017 р. у справі № 337/2140/17 задовольнити.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2017 р. у справі № 337/2140/17 за позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти в справі № 337/2140/17 нову постанову.

Позов ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2012, 2013 та 2014 роки у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплаті грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2012, 2013 та 2014 роки, із підвищенням розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 22.12.2016 р.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу, передбачену п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду у відповідності до ст. 183-2 КАС України є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: І.В. Юрко