Справа № 804/4222/17
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2017 р. Справа № 804/4222/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Дєєва М.В., суддів - Царікової О.В., Захарчук-Борисенко Н.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Приватного акціонерного товариства «Євраз Южкокс»
до Державної фіскальної служби України
про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової
Приватне акціонерне товариство «Євраз Южкокс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації від 05.05.2017 року № 90/6/99-99-15-03-03-15/ІПК, надану Державною фіскальною службою України Приватному акціонерному товариству «Євраз Южкокс».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що надана контролюючим органом податкова консультація не відповідає вимогам податкового законодавства та порушує права та законні інтереси позивача
Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що позов підтримує, додаткових пояснень та доказів, відмінних від тих, що містяться у матеріалах справи не має.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, заперечень проти позову не надавав.
У відповідності до ч. 4 ст. 122 ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «ЄВРАЗ ЮЖКОКС» здійснює господарську діяльність в коксохімічній галузі та є виробником коксового горішку, коксового дріб'язку, кам'яновугільної смоли, сульфату амонію, сірчаної кислоти, кам'яновугільного бензолу.
Позивач звернувся до Державної фіскальної служби України за індивідуальною податковою консультацією, а саме з листом від 12.04.2017 року № 635 «Про надання індивідуальної податкової консультації щодо необхідності складання акцизних накладних подання звітності з акцизного податку при здійсненні операцій з придбання пального виключно для використання у власній господарській діяльності», поставивши відповідачу наступні питання:
1. Чи вірно ми розуміємо, що у ПрАТ «ЄВРАЗ ЮЖКОКС», яке не є платником акцизного податку по операціям реалізації пального в частині ПММ (бензину, дизпалива, тощо), немає обов'язку складати акцизні накладні на витрачені у власній господарській діяльності обсяги пального в частині ПММ (бензину, дизпалива, тощо)?
2. Чи вірно ми розуміємо, що у ПрАТ «ЄВРАЗ ЮЖКОКС», яке не є платником акцизного податку по операціям реалізації пального в частині ПММ (бензину, дизпалива, тощо), немає обов'язку подання додатку 1-1 Розрахунок суми акцизного податку з реалізації пального відповідно до підпункту 213.1.12 п. 213.1 ст. 213 НКУ» до декларації акцизного податку щодо витрачених у власній господарській діяльності обсяги пального в частині ПММ (бензину, дизпалива, тощо)?
У відповідь на даний запит Державною фіскальною службою України було надано індивідуальну податкову консультацію від 05.05.2017 року № 90/6/99- 99-15-03-03-15/ІПК, відповідно до якої зазначено, що позивач, як зареєстрований платник акцизного податку з реалізації пального на всі обсяги реалізованого (витраченого) пального, у т.ч. використаного для власних потреб, зобов'язане складати акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого (витраченого) пального та зареєструвати її в ЄРАНу.
Судом встановлено, що позивач є виробником, бензолу сирого кам'яновугільного (код згідно УКТ ЗЕД 2707 10 90 00), який відноситься до групи підакцизних товарів - «пальне» (у відповідності до підпункту 215.3.4 пункту 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України), та зареєстрований платником акцизного податку з реалізації пального.
Крім того, позивач здійснює придбання паливно-мастильних матеріалів (бензину, дизпалива тощо), для використання у власній господарській діяльності.
Так, відповідно до пп. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 Податкового кодексу України платником акцизного податку є особа, яка реалізує пальне.
Відповідно до п. 216.6 ст. 216 Податкового кодексу України, при використанні підакцизних товарів (продукції) для власних виробничих потреб датою виникнення податкових зобов'язань є дата їх передачі для такого використання, крім використання для виробництва підакцизних товарів (продукції).
Відповідно до пп. 213.1.12 п.213.1 ст. 213 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є, зокрема, операції з реалізації будь-яких обсягів пального понад обсяги, що: отримані від інших платників акцизного податку, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних; ввезені (імпортовані) на митну територію України, що засвідчені належно оформленою митною декларацією; вироблені в Україні, реалізація яких є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 213.1.1 цього пункту, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних.
Згідно з абз.2 п.231.1 ст. 231 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; втраченого як у межах, так і понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов'язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального.
Таким чином, позивач, який зареєстрований, як платник акцизного податку з реалізації пального і здійснює операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального іншим особам чи будь-які інші операції з пальним на митній території України, які визначені в абзаці другому п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, то для здійснення таких операцій він повинен складати акцизні накладні на обсяги реалізації, а також на обсяги пального, що використовується для власного споживання, зареєструвавши накладні в Єдиному реєстрі акцизних накладних згідно з п 231.1 ст. 231 Кодексу.
Як зазначив відповідач, такий облік отриманого та реалізованого (витраченого) пального ведеться з метою виявлення об'єкта оподаткування акцизним податком, а саме обсягів перевищення реалізованого (витраченого) пального над отриманим.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.п.213.1.12 п.213.1 ст. 213 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції з реалізації пального, що перевищують обсяги отриманого від інших платників акцизного податку, за які сплачено акцизний податок.
Тобто, використання пального, яке отримано від інших платників акцизного податку для власних потреб не є об'єктом оподаткування.
Посилання позивача, на те, що обов'язкок складання акцизних накладних покладається лише на продавця при здійснені продажу паливно-мастильних матеріалів відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 25.02.2016 року № 2, суд вважає помилковим, оскільки зміни до абзацу 2 пункту 231.1 статті 231 Податкового кодексу України внесені Законом України № 1797-VIII від 21.12.2016 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01.01.2017 року, у розділі «Прикінцеві та перехідні положення», якого зазначено привести міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади їх нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
Відповідно до підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова консультація - це допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.
Пунктами 52.1 та 52.2 статті 52 Податкового кодексу України встановлено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.
Згідно з пунктом 52.3 статті 52 Податкового кодексу України за вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов'язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.
За приписами пунктів 53.1, 53.3 статті 53 Податкового кодексу України не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.
Відповідно до пункту 5 Методичних рекомендацій щодо надання органами Державної податкової служби України письмових податкових консультацій, надісланих листом Державної податкової служби України від 21.01.2011 року №1600/7/10-1017/220, консультація повинна відповідати таким вимогам:
- надаватися згідно з цими Рекомендаціями, виходячи з положень Податкового кодексу України та економічного змісту того чи іншого виду податку, збору (обов'язкового платежу), інших законів, що регулюють справляння відповідних зборів/плати;
- містити у назві посилання на конкретну статтю або пункт акта законодавства, щодо якого вона надається;
- відповідати вимогам Типової інструкції з діловодства в органах ДПС, затвердженої наказом ДПА України від 01.07.1998 року № 315, розробленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.1997 року № 1153 «Про затвердження Примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади».
З системного аналізу норм чинного податкового законодавства вбачається, що підставою визнання недійсною податкової консультації законодавець чітко визначає суперечність такої консультації нормам або змісту відповідного податку чи збору.
Таким чином, суд аналізуючи податкову консультацію, зазначає, що висновок Державної фіскальної служби, щодо обов'язку складання акцизних накладних на обсяги пального, використаного для власного споживання є обґрунтованим та надано у відповідності вимог чинного законодавства.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування індивідуальної податкової консультації від 05.05.2017 року № 90/6/99-99-15-03-03-15/ІПК не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та чинним законодавством.
Відповідно до частини 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 71,158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Євраз Южкокс» - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Суддя Суддя М.В. Дєєв Н.В. Захарчук-Борисенко О.В. Царікова