Справа № 722/853/17
Суддя: Римлянська Г. О.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 722/853/17
Номер провадження 2-а/722/19/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Римлянської Г.О.

при секретарі Сімак О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ГРПП Мурованокуриловецького ВП ГУНП у Вінницькій області молодшого лейтенанта поліції Голованюка Сергія Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У своєму адміністративному позові, поданому до суду 13.07.2017 року, ОСОБА_1 посилається на те, що постановою інспектора ГРПП Мурованокуриловецького ВП ГУНП у Вінницькій області молодшого лейтенанта поліції Голованюка С.О. БР №338450 від 05.07.2017 року, яку йому на місці винесення вручено в той же день, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Вищевказану постанову вважає незаконною з тих підстав, що виїхавши в день події з місця проживання в с.Романківці та направляючись в Миколаївську область, він перевірив світло фар свого транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н. НОМЕР_1 і вони були справні.

Оскільки в фарах його автомобіля були встановлені потужні лампочки освітлення, то дорога весь час добре освітлювалася, тому він не помітив, як під час руху лампочка в лівій фарі перегоріла та фара в режимі ближнього світла не горить.

Коли відповідач зупинив його по вул.Комарова в смт.Муровані Курилівці та вказав на непрацюючу лампочку в лівій фарі автомобіля, він відразу ж її замінив та поїхав далі.

Вважає, що за відсутності його обізнаності в несправності лампочки лівої фари, інспектор неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Також, правопорушення, нібито вчинене ним, не фікссувалося відповідачем в автомативному режимі. Перед складанням інспектором оскаржуваної постанови він заперечував щодо її винесення, пропонував матеріали направити на розгляд за місцем його проживання, для того, щоб він міг скористатися правовою допомогою, але інспектор проігнорував його клопотання.

Вважає такі дії відповідача та винесену постанову - протиправними.

Крім того, за порушення ним вимог пунпункту «в» пункту 31.4.3 ПДР України, яка вказує на те, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла, відповідач притягнув його до відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП.

В той же час дане вчинене ним порушення ПДР України не передбачено диспозицією ст.122 ч.1 КУпАП, тому в його діях відсутній склад вищевказаного адміністративного правопорушення, а отже, постанова, винесена відповідачем, є протиправною та підлягає скасуванню.

Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії БР №338450 від 05.07.2017 року, винесену інспектором ГРПП Мурованокуриловецького ВП ГУНП у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції Голованюка С.О

Позивач у судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, якою позов підтримав та просив розглянути справу без його присутності.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився та про причини своєї неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача-суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу без присутності сторін на підставі письмових доказів.

З досліджених письмових доказів та пояснень позивача, викладених у позовній заяві, судом встановлено, що постанова БР №338450, винесена інспектором ГРПП Мурованокуриловецького ВП ГУНП у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції Голованюком С.О від 05.07.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн. є протиправною.

Так, згідно ст. 71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не подав до суду свої заперечення на позов, не обгрунтував їх.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що суть правопорушення, вчиненого ОСОБА_1, полягає в тому, що останній 05.07.2017 року о 23.48 год. в смт.Муровані Курилівці, вул. Комарова, керував автомобілем «Volkswagen Transporter», д.н. НОМЕР_1, у якого не працювала ліва фара ближнього світла у темну пору доби, чим порушив вимоги п.31.4.3 «в» ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідачем прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 грн. Жодні докази до постанови не долучено. В графі про отримання копії постанови ОСОБА_1 проставлено: «Отримав, не згідний» та вчинено особистий підпис.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що інспектора ГРПП Мурованокуриловецького ВП ГУНП у Вінницькій області молодший лейтенант поліції Голованюк С.О. під час розгляду відносно водія ОСОБА_1 справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, діяв на підставі повановажень, якими наділений згідно із законодавством.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбечено, що до повноважень поліції віднесено регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно виконувати правила дорожнього руху.

Позивач в позовній заяві не спростовував ту обставину, що в його автомобілі під час його руху перегоріла ліва фара ближнього світла.

Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що та обставина, що ОСОБА_1 05.07.2017 року у смт.Муровані Курилівці, по вул.Комарова керував автомобілем, на якому не горіла лампа лівої фари ближнього світла у темну пору доби, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до п. 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Пунктом 31.4 ПДР передбачена заборона експлуатації транспортних засобів за наявності таких технічних несправностей і невідповідності, в тому числі:

31.4.3. - зовнішніх світлових приладів, в тому числі:

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Отже, Правилами дорожнього руху (п.31.4.3.в) встановлена чітка заборона руху транспортного засобу у випадку, якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Посилання позивача на те, що про несправність лампи лівої факри на своєму автомобілі він не знав, тому не повинен нести відповідальність за дане порушення, спростовується вимогами п.2.3 ПДР України, яким передбачено, що «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: a). перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу», а також вимогами п.31.4.3 ПДР України.

Таким чином, приймаючи до уваги, що мало місце порушення позивачем ПДР України, суд в цій частині вважає дії поліцейського по складанню оскаржуваної постанови цілком обґрунтованими та правомірними.

Щодо доводів позивача про порушення інспектором Голованюком С.О. вимог ст.268 КУпАП щодо розгляду справи за місцем проживання позивача, з наданням останньому права скористатися правовою допомогою.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 580 Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст.3 Закону № 580).

Відповідно до ст. 23 Закону № 580 поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п.11 ст.23 Закону № 580 до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський відповідно до ч.1 ст. 62 ст.3 Закону № 580 під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

При цьому ст.258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема частиною другою визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, в тексті даного Рішення Конституційного Суду України зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст.258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, положеннями ч.5 даної статті передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у т.ч. щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав у разі оспорення нею постанови про притягнення до адміністративної відповідальності передбачена шляхом її оскарження до суду.

Крім того, позивачем під час судового розгляду не було доведено суду належними та допустимими доказами обставину заявлення ним будь-яких клопотань під час винесення оскаржуваної постанови, у т.ч. щодо необхідності забезпечення участі захисника.

Однак, згідно змісту оскаржуваної постанови, її винесено за ст.122 ч.1 КУпАП по факту вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення у виді керування автомобілем «Volkswagen Transporter», д.н. НОМЕР_1, у якого не працювала ліва фара ближнього світла у темну пору доби.

Ст.122 ч.1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за наступні правопорушення:

●перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину;

●порушення: вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів;

●ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах;

●порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Однак, диспозиція даної статті не передбачає адміністративну відповідальність за порушення ПДР у виді порушення водієм заборони експлуатації транспортних засобів за наявності технічних несправностей зовнішніх світлових приладів, тому суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, тому постанова про накладення на нього адміністративного стягнення є протиправною, підлягає скасуванню, а позовні вимоги обґрунтованими.

Крім того, ст.122 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів, а оскаржуваною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., що становить 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та перевищує розмір стягнення, передбачений санкцією даної статті.

Таким чином, в даній частині оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

У відповідності до вимог ст.94 ч.1 КАС України судові витрати у виді судового збору, понесені позивачем під час подання позову до суду, слід стягнути на його користь з бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Муровано-Куриловецького відділення поліції ГУНП у Вінницькій області, посадова особа якого виступала стороною-відповідачем у справі.

На підставі ст.ст.268, 280, 287-289, 291 КУпАП та керуючись ст.ст. 9, 71 ч.2, 99, 100, 102, 128 ч.ч.4, 6, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову БР №338450 від 05.07.2017 року, винесену інспектором ГРПП Мурованокуриловецького ВП ГУНП у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції Головатюком Сергієм Олександровичем про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. - скасувати.

Стягнути із державного бюджету України, за рахунок бюджетних асигнувань Муровано-Куриловецького відділення поліції ГУНП у Вінницькій області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Якщо ухвалу було постановлено у письмову провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Сокирянського

районного суду Г.О.Римлянська.