Справа № 826/8679/16
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8679/16 Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П. Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

07 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Кузик М.А.

розглянув в судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2016 року по справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби України звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_3 податкового боргу в сумі 89 197,51 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони, належним чином повідомлені, в судове засідання на апеляційний розгляд не з'явилися. Апелянт подала клопотання про відкладення розгляду справи через перебування у відрядження за основним місцем роботи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що загальна сума податкового боргу відповідача за податковими зобов'язаннями, визначеними контролюючим органом становить 89 197,51 грн.

Оскільки податкові зобов'язання відповідачем сплачено не було, останнє обумовило звернення податкового органу в суд з вимогами про стягнення заборгованих сум.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходи з наявності у відповідача податкового боргу.

Оскаржуючи постанову суду першої інстанції апелянт стверджує, що вказані суми не є узгодженим податковим боргом.

Надаючи правову оцінку встановленими обставинам та фактам, колегія суддів не може не погодитися з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Момент виникнення податкового боргу, відповідно до норм Податкового кодексу України, пов'язується виключно із закінченням строків для сплати податкового зобов'язання, визначеного платником податку самостійно або узгодженого податкового зобов'язання у випадку, коли таке податкове зобов'язання не сплачене та не оскаржене платником податку у встановлені Податкового кодексу України порядку та строки (п.п 14.1.175 п. 14.1. статті 14 Кодексу).

За приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відтак, стягнення податкового боргу можливе лише за наявності узгодженого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п.п.14.1.153 ст. 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п 95.2. ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно положень п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

У разі, якщо після надіслання(вручення) податкової вимоги сума податкового зобов'язання змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається.

Податкова вимога також не надсилається платнику податків незалежно від того, з якого податку збільшився податковий борг - із того, який був зазначений у податковій вимозі, чи з іншого податку.

З викладеного слідує, що право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена.

Згідно п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України слідує, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну невиїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) фізичної особи ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) за період з 01.01.2012 по 31.12.2015.

За результатами перевірки позивачем складено акт №830/26-56-17-01-05/НОМЕР_1 від 03.03.2014, яким зафіксовані виявлені під час перевірки порушення відповідачем норм податкового законодавства України, а самеп.176.1 ст. 126 Податкового кодексу України, в результаті чого фізичною особою ОСОБА_3 не задекларовано дохід у вигляді додаткового блага, який підлягає оподаткування податком з доходів фізичних осіб.

На підставі акту перевірки №830/26-56-17-01-05/НОМЕР_1 від 03.03.2014 позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.03.2014 №/26-56-17-01-09, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку доходів фізичних осіб в розмірі 98 671, 30 грн., зокрема: за основним платежем в розмірі 78 937, 04 грн., штрафна фінансова санкція в розмірі 19 734, 26 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, відповідач оскаржив їх до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2014 в адміністративній справі № 826/9572/14 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.07.2014 року у справі № 826/9572/14 залишено без змін.

Судове рішення у вказаній справі набрало законної сили.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 Кодексу, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до вимог ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції , якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Отже, грошові зобов'язання, визначені на підставі вищевказаного податкового повідомлення-рішення є узгодженими.

Податковим органом на підставі п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу №5181-23 від 25.05.2015 з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 74 272, 75 грн, за штрафною санкцією в розмірі 19 734, 26 грн., яка отримана особисто відповідачем 26.03.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Податкове зобов'язання відповідачем добровільно сплачено не було.

Апеляційна скарга не містить жодних інших доводів, якими відповідачем заперечується наявність станом на час звернення податкового органу з даним позовом податкової заборгованості. Докази щодо сплати такої в добровільному порядку відсутні.

Враховуючи, що 60 календарних днів після надіслання податкової вимоги відповідачу сплинули, а останнім сума податкового боргу не сплачена, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення таких сум податкового боргу.

Заперечуючи проти правомірності вимог податкового органу, апелянт стверджує, що податкову вимогу направлено лише 23.03.2016 року.

Щодо цього колегія суддів звертає увагу, що момент виникнення податкового боргу, відповідно до норм Податкового кодексу України, пов'язується виключно із закінченням строків для сплати податкового зобов'язання, визначеного платником податку самостійно або узгодженого податкового зобов'язання у випадку, коли таке податкове зобов'язання не сплачене та не оскаржене платником податку у встановлені Податкового кодексу України порядку та строки (п.п 14.1.175 п. 14.1. статті 14 Кодексу).

Пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Отже, необхідною умовою для надіслання (вручення) податкової вимоги є наявність не сплаченої в установлені законодавством строки узгодженої суми грошового зобов'язання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалене законне та обґрунтоване рішення, на підставі матеріального та з дотриманням процесуального права. Висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові відповідають обставинам справи та ґрунтуються на наявних в справі доказах.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 07.09.2017.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.