Справа № 807/1106/16
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8705/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: ОСОБА_1, представника ОСОБА_2

відповідача по справі: представника Радь О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області про зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області та просив зобов'язати відповідача зареєструвати громадянином України та видати паспорт громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року в справі №807/1106/16 адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області від 30 червня 2016 року № 4.6/7183 про відмову у набутті ОСОБА_1 громадянства України. Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби в Закарпатській області повторно розглянути і вирішити згідно з вимогами законодавства та у встановлений законодавством строк заяву ОСОБА_1 щодо реєстрації його громадянином України та видачі паспорта громадянина України. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Головним управлінням Державної міграційної служби України у Закарпатській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року в справі №807/1106/16 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неправильне встановлення обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в місті Ужгороді, що підтверджується свідоцтвом про народження. Його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - громадяни Вірменії.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивачу виповнилося 16 років.

Як вбачається з матеріалів справи, після досягнення позивачем 16-річного віку батько позивача, ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідних органів щодо реєстрації громадянином України його сина та отримання ним паспорту громадянина України.

В матеріалах справи міститься судове рішення за наслідками розгляду раніше отриманих відмов з боку відповідача, а саме постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року, якою зобов'язано управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб управління МВС України в Закарпатській області, відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ужгородського міського управління МВС України у Закарпатській області повторно розглянути і вирішити згідно з вимогами законодавства та у встановлений законодавством строк заяви про продовження терміну перебування в Україні та щодо реєстрації ОСОБА_1 громадянином України та видачі паспорта громадянина України.

12 травня 2016 року позивач звернувся до ГУ ДМС в Закарпатській області із заявою про надання йому громадянства України та видачу паспорта громадянина України.

Відповідно до листа ГУ ДМС в Закарпатській області від 30 червня 2016 року № 4.6/7183 позивачу відмовлено у набутті громадянства України та видачі паспорта громадянина України, з посиланням на те, що оскільки дитиною відповідно до абз. 8 ст. 1 цього закону є особа віком до 18 років, це право існує лише до досягнення дитиною повноліття. Оскільки 18 липня 2013 року ОСОБА_1 досягнув повноліття, то право на набуття громадянства України відповідно до ч.3 ст. 8 Закону України «Про громадянство» припинено.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 р. № 2235-ІІІ (далі - Закон № 2235).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2235 громадянство України - це правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках.

Підстави набуття громадянства України встановлені статтею 6 вказаного Закону, відповідно до якої громадянство України набувається, зокрема: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону № 2235 особа, яка народилася на території України від іноземців, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків, є громадянином України.

Відповідно до статті 1 Закону № 2235 проживання на території України на законних підставах - це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

В постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року, судом апеляційної інстанції встановлено, що батьки позивача проживають на території України на законних підставах, а саме на підставі тимчасової реєстрації з відміткою в національних паспортах.

В силу статті 72 КАС України відповідачем не доведено того, що батьки позивача проживали в Україні без законних підстав.

Таким чином з врахуванням ч. 4 ст. 7 Закону № 2235 ОСОБА_1 є громадянином України від народження.

Встановивши можливість набуття громадянства України іноземцями чи особами без громадянства за народженням, законодавець водночас надав можливість таким особам зареєструвати громадянство України за народженням, як офіційне визнання державою Україна певної особи громадянином України.

Правова норма ч. 3 ст. 8 Закону № 2235 встановлює, що дитина, яка народилася на території України після 24 серпня 1991 року і не набула за народженням громадянство України та є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов'язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за клопотанням одного з її законних представників.

Суд звертає увагу, що згідно цієї норми, коли певна особа є ще дитиною, то відповідне клопотання про реєстрацію її громадянином України подають її батьки. Проте, Закон № 2235 не забороняє іноземцям чи особам без громадянства, які досягли повноліття звернутись до відповідного органу влади з заявою про реєстрацію громадянином України безпосередньо, якщо цього раніше не зробили його батьки.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону № 2235 датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Відповідно до п. 20 вказаного Порядку для оформлення набуття громадянства України за народженням особою, яка народилася на території України від іноземців, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків (частина четверта статті 7 Закону), один з її батьків подає: а) заяву про оформлення набуття особою громадянства України за народженням; б) копію свідоцтва про народження особи; в) копії документів, які підтверджують факт перебування батьків особи у громадянстві іншої держави (інших держав) на момент її народження; г) копії документів, які підтверджують факт проживання на законних підставах батьків особи на території України на момент її народження; д) декларацію про не набуття особою за народженням громадянства жодного з батьків.

Відповідач, у листі-відповіді на заяву позивача відмовив йому у набутті громадянства та видачі паспорта громадянина України. Підставою такої відмови зазначено, те що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 року досягнув повноліття, а тому право на набуття громадянство відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про громадянство» припинено.

Однак, з врахуванням наведеного, така позиція на переконання суду є помилковою, так як позивач вправі подати таку заяву після досягнення повноліття безпосередньо, оскільки вже не є дитиною в розумінні Закону № 2235.

Крім того, суд зауважує, що з приписів норм діючого права виходить неприпустимість підміни судом суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями.

Таким чином апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року в справі №807/1106/16 - без мін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. О. Яворський
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повний текст виготовлено 11.09.2017 року