Справа № 826/5077/17
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 серпня 2017 року № 826/5077/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним рішення відповідача №32370816 від 16.11.2016р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов'язання відповідача зареєструвати за позивачем право власності на 5/6 частин жилого будинку під літ. «А» по АДРЕСА_1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.04.2017 відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваного рішення.

В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги підтримано у повному обсязі.

Представником відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечено, з підстав правомірності оскаржуваного рішення.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд за письмовим клопотанням представника позивача ухвалив здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16.11.2016р. №32370816 відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності на 5/6 частини першого поверху житлового будинку під літ. «А» по АДРЕСА_1.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), вважає його протиправним, у зв'язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як визначено абзацу 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (станом на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до частини 5 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.11.2016р. позивачем подано заяву про державну реєстрацію права власності на садибний житловий будинок по АДРЕСА_1.

До заяви позивачем додано: рішення Святошинського районного суду міста Києва у справі №2-7867/11; технічний паспорт, оригінал та його копія; довідка №25/10-16 ТОВ «Укртехексперт»; копія паспорта та ідентифікаційного номеру.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва у справі №2-7867/11 від 22.09.2016р. за ОСОБА_1 визнано право власності на 5/6 частин першого поверху житлового будинку під літерою «А», та на 5/6 частин господарських будівель і споруд: сараїв літери Б, Д, Ж, вбиральні літера Г домоволодіння по АДРЕСА_1; виділено у натурі у користування зазначені приміщення та проведено розподіл земельної ділянки загальною площею 0,0896га по АДРЕСА_1 надавши, зокрема позивачу ділянку у розмірі 0,0272га.

Слід зазначити, що розпорядженням Київського міського голови від 19.02.2016, №125/1 "Про перейменування бульвару, вулиць, площі та провулків у місті Києві" провулок АДРЕСА_1 перейменовано в АДРЕСА_1.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, позивачу відмовлено у реєстрації права власності на вказане нерухоме майно, оскільки в поданих заявником документах містяться суперечливі відомості, зокрема, відповідно до рішення суду визнається право власності за ОСОБА_1 та виділяється їй у натурі житловий будинок під літ. «А», разом з тим згідно поданого технічного паспорту вбачається два житлових будинку та відповідно, розділ Державного реєстру прав відкривається державним реєстратором на кожний окремий об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше.

У той же час, представником відповідача, у письмових запереченнях зазначено, що позивачу відмовлено у реєстрації права власності, оскільки реєстраційна служба може зареєструвати право власності лише на 5/6 частин першого поверху житлового будинку під літерою «А» та на 5/6 частин господарських будівель і споруд: сараїв літери Б, Д, Ж, вбиральні літера Г домоволодіння по АДРЕСА_1, а не право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, як зазначено позивачем у заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №19429234 від 08.11.2016р.

З аналізу наведених фактичних обставин справи вбачається, що позивачу відмовлено у реєстрації права власності на нерухоме майно з інших підстав, ніж ті про які вказано у рішення.

З копії Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1, від 17.12.2015р. вбачається, що на земельній ділянці за вказаною адресою знаходяться: житловий будинок за літ. «А» та літ. «И»; сараї під літ. «Б», «Д», «Ж»; вбиральня літ. «Г»; гараж літ. «К».

Крім того, позивачем до матеріалів справи надано копію Договору дарування 21/50 частини Домоволодіння від 08.11.2004р., згідно якого ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4 21/50 частину житлового будинку від літ. «И», жилою площею 58,00кв.м. з надвірними будівлями: сараї під літ. «Б», «Д», «Ж», вбиральня під літ. «Г», гараж під літ. «К», спорудження №1-6, І, ІІ. В користування ОСОБА_4 перейшов житловий будинок під літ. «И» та гараж під літ. «К».

Судом встановлено, що Технічний паспорт містить плани будинків під літ. «А» та літ. «И», а тому у відповідача не було підстав для відмови позивачу у державній реєстрації права власності на 5/6 частин першого поверху житлового будинку під літерою «А» по АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що рішення Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №32370816 від 16.11.2016р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача зареєструвати за позивачем право власності на 5/6 частин жилого будинку під літ. «А» по АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 КАС України.

Відтак, вказана вимога суперечить повноваженням адміністративного суду.

У той же час, для належного способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за можливим вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 листопада 2016 року про державну реєстрацію права власності.

На підставі вищевикладеного адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00грн. з бюджетних асигнувань Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16 листопада 2016 року №32370816 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язати Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 листопада 2016 року про державну реєстрацію права власності.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити з бюджетних асигнувань Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00грн. (шістсот сорок гривень).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Клименчук