Справа № 824/998/16-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/998/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова О.Г.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

05 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

представника третьої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мар'ян Тетяни Ярославівни, представника ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Чернівецької міської ради, посадових осіб Чернівецької міської ради Мар'ян Тетяни Ярославівни, Карвацької Галини Федорівни, третя особа ОСОБА_4 про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язати Чернівецьку міську раду вчинити дії щодо власності на об'єкт нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернівецької міської ради, посадових осіб Чернівецької міської ради Мар'ян Тетяни Ярославівни, Карвацької Галини Федорівни, третя особа ОСОБА_4 про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання Чернівецьку міську раду вчинити дії щодо власності на об'єкт нерухомого майна.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, державний реєстратор прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мар'ян Тетяна Ярославівна та представник ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі, просила суд її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Інші сторони в судове засідання не з'явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_4колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, 15.06.2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було укладено договір позики грошових коштів, на умовах якого позикодавець (ОСОБА_7) передала у власність позичальника (ОСОБА_4) грошові кошти у сумі 200 603,00 грн. Вказаний Договір позики був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О.А. за реєстровим № 1267.

Згідно договору позики, позичальник зобов'язувався повернути позикодавцеві позику черговими платежами в гривневому еквіваленті суми не менше 354,55 доларів США, а останній платіж в гривневому еквіваленті суми 13000 доларів США, у строк до 15.06.2015 р. за встановленим графіком.

15.06.2014 року на виконання вимог, що витікали із договору позики, між ОСОБА_7 (іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О.А. за реєстровим № 1268.

Відповідно до п. 2 вказаного Договору іпотеки, в забезпечення виконання основного зобов'язання іпотекодавець ОСОБА_4 на умовах передбачених цим договором передала в іпотеку квартиру, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, Чернівецької області, загальною площею 70,30 к.м., жилою площею 49,60 кв., яка складається з трьох жилих кімнат, право власності на яку належить згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. 29.10.1998 року за реєстровим номером 230, право власності за яким зареєстроване 09.12.1998 року Чернівецьким обласним бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу №58 за реєстровим номером №6403/6402, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.06.2007 року за №19355964.

На підставі вищенаведеного, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. 05.06.2014 року внесено запис про накладення заборони на нерухоме майно ОСОБА_4 у зв'язку із укладенням договору іпотеки.

Згодом, у зв'язку із неповерненням ОСОБА_4 позики ОСОБА_7, остання 04.02.2016 року звернулася до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Міхірьової О.А. із заявою про передачу ОСОБА_4 заяви із вимогою повернути до 01.03.2016 року суму позики у в сумі 16 900 доларів США.

04.02.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О.А., на підставі ст. 84 Закону України «Про нотаріат» було направлено на адресу ОСОБА_4 заяву ОСОБА_7 з вимогою повернути їй до 01.03.2016 року всю суму позики. Також повідомлено, що у випадку неповернення вказаної суми договір позики та іпотечний договір будуть пред'явленні ОСОБА_7 для задоволення її вимог шляхом звернення стягнення на квартиру, що передана їй в іпотеку, відповідно до умов укладених договорів.

06.04.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О.А. видано свідоцтво серії НОМЕР_1 зареєстрованого в реєстрі за № 342, яким посвідчено, що нею на підставі ст. 84 Закону України «Про нотаріат» 04.02.2016 року направлено поштою ОСОБА_4 за її місцем проживання вищезазначену заяву. Однак вказана заява була повернута у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Відповідь ОСОБА_4 на заяву у встановлений термін не надійшла.

07.04.2016 року ОСОБА_7 звернулася до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Анохіної В.М. із заявою про рішення іпотекодержателя щодо придбання предмету іпотеки у власність, згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку», якою повідомлено, що у зв'язку з невиконанням боржником (ОСОБА_4) основного зобов'язання, прийняла рішення задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказана заява зареєстрована в реєстрі за №439.

07.04.2016 року державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна В.М., розглянувши заяву ОСОБА_7, провела державну реєстрацію права власності за формою власності - приватна на вищевказану квартиру, про що винесено рішення №29147337.

27 квітня 2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено Договір купівлі-продажу об'єкта нерухомого майна: 3-кімнатної квартири, загальною площею 70,3 кв. м., житлова площа 49,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. та зареєстрований в реєстрі за №599.

Через деякий час ОСОБА_4 звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної Вікторії Михайлівни про визнання протиправним рішення та його скасування.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року по справі № 824/307/16-а адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної Вікторії Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.04.2016 року індексний номер 29147337, а саме реєстрацію за ОСОБА_7 права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру, загальною площею 70,30 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказане рішення не оскаржувалось та набуло законної сили.

При цьому, право власності ОСОБА_5 на вказану квартиру яку він, як добросовісний набувач придбав на підставі договору купівлі-продажу у встановленому законом порядку скасовано не було, жодного судового рішення про визнання недійсним (нікчемним) / розірвання вище вказаного Договору купівлі - продажу не було.

14 вересня 2016 року державний реєстратор прав на нерухоме майно відділу з державної реєстрації прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мар'ян Т.Я. прийняла рішення за №31374559, яким скасувала запис про право власності / внесено запис про скасування державної реєстрації за номером 14344108 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

29 вересня 2016 року державний реєстратор прав на нерухоме майно відділу з державної реєстрації прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацька Г.Ф. прийняла рішення за №31627626, яким провела державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4

Вважаючи дії відповідачів протиправними позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно положень ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-ІV).

Відповідно до ст. 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 26 Закону № 1952-IV, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Нормативно-правовим актом, який (станом на момент прийняття оскаржуваних даним позовом рішень державних реєстраторів) регулював правовідносини, пов'язані із процедурою скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 №3502/5.

Згідно п. 1.1. вказаного Порядку, цей Порядок визначає процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) та скасування записів (далі - заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури.

Відповідно до п. 2.1. вказаного Порядку, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Враховуючи вищезазначені норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу з державної реєстрації прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мар'ян Т.Я. за №31374559, яким скасовано запис про право власності / внесено запис про скасування державної реєстрації за номером 14344108 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 державного реєстру речових прав на нерухоме майно є незаконним, оскільки державний реєстратор Мар'ян Т.Я. не була уповноважена розглядати заяву представника ОСОБА_4 про скасування запису про право власності позивача на вище вказаний об'єкт нерухомого майна з огляду на приписи п. 2.1. Порядку, яким передбачено, що дану заяву повинен був розглядати приватний нотаріус, який проводив державну реєстрацію права власності на згадану квартиру за ОСОБА_5

В свою чергу, пунктом 2.6. Порядку №3502/5 встановлено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 27 Закону № 1952- IV встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952- IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з положенням п.8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 26.11.2015 року визначено, що систему державної реєстрації прав становлять:

Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти;

державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення (ст. 6 вказаного Закону).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, жодного судового рішення про скасування рішення державного реєстратора (приватного нотаріуса) про право власності ОСОБА_5 на об'єкт нерухомого майна, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не приймалось.

У зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позовних вимог, оскільки державний реєстратор Мар'ян Т.В., розглядаючи заву представника ОСОБА_4 та приймаючи рішення №31374559 від 14.09.2016 року про скасування права власності ОСОБА_5 на об'єкт нерухомого майна, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, діяла всупереч вимогам пункту 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5.

В силу вимог статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мар'ян Тетяни Ярославівни, представника ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 11 вересня 2017 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.