Справа № 461/7577/16-а
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/3772/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керод Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Виконавчого комітету Львівської міської ради та Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» на постанову Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Юридична компанія «Егіда-Львів» до Львівської міської ради, третя особа - Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал» про визнання незаконним та скасування частини нормативно-правового акту,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року позивач - ПП «Юридична компанія «Егіда-Львів» звернулося в суд з позовом до Львівської міської ради, третя особа - Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал» (далі - ЛМКП «Львівводоканал»), в якому просило визнати незаконним та скасувати Правила приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова, затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.09.2002 року №292 в частині: п. 2.5.3, п. 3.1.1, п. 3.2 (в частині права Водоканалу надавати дозвіл на скид), п. 3.5.3 (в частині обов»язку Підприємств отримати дозвіл на скид), п. 4.1.4.6, п. 4.1.10, п. 4.2.2.6 (третє речення), п.4.3.3 (в частині обов»язку Півдприємств мати дозвіл на скид), п. 4.6, п. 9.4.2.1.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що між позивачем і ЛМКП «Львівводоканал», був укладений 15.11.2006р. договір №306537 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі, в якому зазначалось про регулювання відносин між сторонами. Окрім вищевказаного договору між позивачем та ЛМКП «Львівводоканал» були укладені 23 липня 2014 року договір №306537 та 12 березня 2015 року №306537. На підставі вищевказаних договорів ЛМКП «Львівводоканал» надавались позивачу послуги з прийняття стічних вод в міську каналізацію м. Львова.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.09.2002 року №292 були затверджені Правила приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова. В п.п. 2.5.3, 3.1.1, 3.5.3, 4.2.2.6, 4.4.3, 4.6, 9.4.2.1 правил передбачено обов»язок підприємств отримувати дозволи на скид стічних вод та відповідальність за скид стічних вод без такого дозволу. Вищевказані положення правил на думку позивача є незаконними та суперечать вимогам Законів України «Про дозвільну систему в сфері господарської діяльності» від 06.09.2005р. та «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» від 19.05.2011 року, а тому оскільки вищевказані положення Місцевих правил, які є незаконними були застосовані до позивача як абонента ЛМКП «Львівводоканал», то позивач на захист своїх прав змушений звернутись в суд з даним адміністративним позовом.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2017 року адміністративний позов задоволено частково; визнано незаконними Правила приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова, затверджені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.09.2002 року №292 в частині: п. 2.5.3, п. 3.1.1, п. 3.2 (в частині права Водоканалу надавати дозвіл на скид), п. 3.5.3 (в частині обов`язку Підприємств отримати дозвіл на скид), п. 4.1.4.6, п. 4.1.10, п. 4.2.2.6 (третє речення), п. 4.3.3 (в частині обов`язку Підприємств мати дозвіл на скид), п. 4.6, п. 9.4.2.1; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ВК Львівської міської ради та ЛМКП «Львівводоканал» оскаржили її в апеляційному порядку, які, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просять суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, ЛМКП «Львівводоканал» просить в задоволенні адміністративного позову відмовити, а ВК Львівської МР - адміністративний позов залишити без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наступне.

Вирішуючи вказані спірні відносини колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб»єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Також частиною 4 цієї статті визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Статтею 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду ПАТ зазначило, що про порушення своїх прав воно дізналось з рішення господарського суду Львівської області від 27.10.2015 року про стягнення з підприємства коштів.

Як видно з матеріалів справи, що позивач 22 листопада 2016 року звернувся до суду з даним адміністративним позовом, предметом оскарження якого є Правила приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова, затверджені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.09.2002 року №292, які були відомі позивачу на момент укладення договору від 15.11.2006 року №306537 з ЛМКП «Львівводоканал» на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі, однак незважаючи на це, протягом усього часу, не спромігся провести їх відповідний аналіз та дослідження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що така можливість у позивача була, проте не була ним реалізована належним чином, що в свою чергу не може вважатися поважною причиною недотримання встановлених ст. 99 КАС України строків звернення до суду.

Дотримання ж строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб»єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Однак, у справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та переслідувати легітимну мету, враховуючи розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Позивач мав усі правові підстави для вчасного звернення до суду з відповідним позовом у розумні строки, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять, як і підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Згідно із статтею 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із розглядуваним позовом, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду та не наведено жодних доказів поважності причини пропуску такого строку, тому заявлений позов в частині слід залишити без розгляду.

Крім цього, слід зауважити, що відповідно до ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом; якщо сторони досягли примирення; якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами; у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Як видно з матеріалів справи, позивач вже звертався із позовом до суду про визнання нечинними та скасування Правил приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова, затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.09.2002 року №292 в частині: п. 2.5.3, п. 3.1.1, п. 3.5.3, п. 4.2.2.6, п. 4.4.3, п. 4.6, п. 9.4.2.1.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року, зазначений вище адміністративний позов залишено без розгляду.

Враховуючи той факт, що є таке судове рішення, що набрало законної сили між тими самими сторонами і з того самого спору, колегія суддів дійшла висновку, що провадження у справі в частині визнання нечинними та скасування Правил приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова, затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.09.2002 року №292 в частині: п. 2.5.3, п. 3.1.1, п. 3.5.3, п. 4.2.2.6, п. 4.4.3, п. 4.6, п. 9.4.2.1 підлягає закриттю.

Статтею 203 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись вимогами ст.ст. 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Виконавчого комітету Львівської міської ради та Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» задовольнити частково, постанову Галицького районного суду м. Львова у справі №461/7577/16-а - скасувати та прийняти нову ухвалу.

Адміністративний позов в частині визнання нечинними та скасування Правил приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова, затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.09.2002 року №292 в частині: п. 3.2, п. 4.1.4.6, п. 4.1.10, 4.3.3 - залишити без розгляду.

Провадження в частині позовних вимог про визнання нечинними та скасування Правил приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова, затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.09.2002 року №292 в частині: п. 2.5.3, п. 3.1.1, п. 3.5.3, п. 4.2.2.6, п. 4.4.3, п. 4.6, п. 9.4.2.1 - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 08.09.2017 року.