Справа № 431/1620/17
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кудрявцев І.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року справа №431/1620/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., при секретареві судового засідання Борисові А.А., за участю позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на постанову Старобільського районного суду Луганської області від 11 травня 2017 року в справі № 431/1620/17 за позовом ОСОБА_2 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання дій чи бездіяльності протиправними, зобовязання вчинення дій, стягнення грошової допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії чи бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не складання висновку про призначення одноразової грошової допомоги, який затверджується особою на яку покладено виконання таких функцій, та не видання наказу про виплату такої допомоги відповідно до вимог пункту 4 ч. 1 ст. 97, 98, підпункту В пункту 4 ч. 1 ст. 99, 100 Закону України «Про Національну поліцію»;

- зобовязати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги, який затвердити особою на яку покладено виконання таких функцій, та видати наказ про виплату такої допомоги відповідно до вимог пункту 4 ч. 1 ст. 97, 98, підпункту В пункту 4 ч. 1 ст. 99, 100 Закону України «Про Національну поліцію»;

- стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України одноразову грошову допомогу в розмірі 112000,0 грн на відповідний картковий рахунок.

Постановою Старобільського районного суду Луганської області від 11 травня 2017 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не складання висновку про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням інвалідності та зобовязано скласти висновок і прийняти рішення про призначення та виплату такої допомоги.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не було розглянуто позовні вимоги щодо видання наказу про виплату одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням інвалідності. Окрім цього, апелянт зауважує, що суд першої інстанції не зазначив, які саме норми Закону необхідно застосувати відповідачу під час складення висновку та прийняття наказу про призначення ОСОБА_2 вказаної допомоги, хоча позивачем ці норми вказано.

Таким чином, на думку апелянта, судом першої інстанції не розглянуто всі позовні вимоги, що спричинило не визначення розміру одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням інвалідності, яка підлягає призначенню та виплаті.

Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України також не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» не визначені випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність визначено внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), повязаних із виконанням службових обовязків або проходження служби в органах внутрішніх справ. Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що відповідно до ст. 99 вказаного Закону неможливо визначити розмір одноразової грошової допомоги, який належить виплатити. Призначення та виплата ОСОБА_2 цієї допомоги може бути проведена лише після розвязання певних організаційних питань за рахунок асигнувань, передбачених у державному бюджеті на такі цілі.

Окрім цього Департамент зазначає, що зобовязання прийняти рішення щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги є втручанням у дискреційні повноваження субєкта владних повноважень.

За таких обставин, апелянт наголошує на відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Позивач у судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив задовольнити їх у повному обсязі, проти доводів апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача до апеляційного суду не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 (далі позивач) з 19.08.1993 до 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2016 до 03.03.2016 в Департаменті внутрішньої безпеки Національній поліції України (далі відповідач, ДВБ НП України, Департамент).

Під час проходження служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції України при виконанні службових обов'язків, у тому числі під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, позивач отримав захворювання.

Згідно з висновком Військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Луганській області» (свідоцтво про хворобу № 57 від 23.02.2016) позивач визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час у зв'язку із захворюваннями, повязаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Постановою ВЛК встановлено причинний зв'язок захворювання з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наказом Національної поліції України № 138 о/с від 03.03.2016 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію України» ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції за підпунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77. Вказаним наказом позивачу визначено вислугу років на день звільнення: у календарному обчисленні для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та для виплати надбавки за вислугу років 22 роки 06 місяців 20 днів, на пільгових умовах 02 роки 09 місяців 25 днів, усього для призначення пенсії 25 років 04 місяці 12 днів.

Наказом Національної поліції України № 326 о/с від 20.05.2016 до наказу № 138 о/с внесено зміну в частині визначення вислуги років на день звільнення, а саме: у календарному обчисленні для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та для виплати надбавки за вислугу років 22 роки 06 місяців 18 днів, на пільгових умовах 03 роки 05 місяців 29 днів, усього для призначення пенсії 26 років 00 місяців 17 днів.

За результатами медичного огляду Луганською обласною медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) позивачу 29.03.2016 первинно встановлено 3 групу інвалідності (причина інвалідності захворювання, повязані з проходженням служби в органах внутрішніх справ) з втратою 60% професійної працездатності, про що свідчить виписка з акту огляду до довідки МСЕК серії 12 ААА № 441193 від 29.03.2016, довідка про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії 12 ААА № 005084 від 29.03.2016.

ОСОБА_2 звернувся до ДВБ НП України із заявою (рапортом) та пакетом документів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності та втрати працездатності поліцейському.

Листом від 09.12.2016 № 9616/42-03/04-16 Департамент відмовив позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності та визначенням інвалідності поліцейському керуючись тим, що випадки за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлена внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), повязаних з виконанням службових обовязків або проходженням служби в органах внутрішніх справ, ст. 97 Закону України «Про національну поліцію» не передбачені.

Вважаючи, що він має право на отримання зазначеної одноразової грошової допомоги, ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Статтею 23 Закону України «Про міліцію» (чинною до 07.11.2015) визначено, що в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі Порядок № 850), згідно з п. 2 якого днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктами 7-9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цього Порядку; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, в якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС у 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цього Порядку, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС у місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цього Порядку документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цього Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, в якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) набрав чинності з 07.11.2015. Пунктом 15 «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону визначено, що працівники міліції, які на день набрання чинності цим Законом мали календарну вислугу не менше 5 років та продовжили службу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями (а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах на будь-яких посадах), після досягнення вислуги років, що дає право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону № 580-VIII.

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

За приписами пп. «а» п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога поліцейським, у разі визначення III групи інвалідності, встановлюється в розмірі 70 прожиткових мінімумів, визначених законом для працездатних осіб.

Відповідно до статей 97-101 Закону № 580-VIII наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі Порядок № 4). За приписами п. 1 р. ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги (далі ОГД) у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Положеннями пункту 5 розділу III Порядку № 4 регламентовано, що для виплати одноразової грошової допомоги в разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків (сторінки паспорта громадянина України для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Пунктом 1 Розділу IV Порядку № 4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, в якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п. 2 Розділу IV Порядку № 4).

Згідно з положеннями Порядку № 850 та Порядку № 4 одноразова грошова допомога в разі встановлення інвалідності проводиться за останнім місцем служби. Таким чином, заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності має бути подана працівником за останнім місцем служби.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був звільнений з органів внутрішніх справ 06.11.2015 та 07.11.2015 прийнятий на службу до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, звідки звільнений наказом від 03.03.2016.

Враховуючи, що останнім місцем служби позивача є Департамент, то на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України «Про Національну поліцію».

За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно з п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4.

Оскільки наявність у ОСОБА_2 права на отримання одноразової грошової допомоги підтверджено наявними у нього та поданими до ДВБ НП України разом з відповідною заявою доказами, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про протиправність відмови Департаменту в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Наказом МВС України від 12.09.2016 № 916 «Про внесення змін до Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» внесені відповідні зміни, а саме до пункту 5 розділу 1.

Підпунктом 4 пункту 5 розділу 1 Порядку № 4 дано значення терміну «пов'язаного з проходженням служби в поліції», що визначає випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського. Так, пов'язаного з проходженням служби в поліції (пункти 4, 6 частини першої статті 97 Закону) обставина, яка виникла внаслідок отриманого захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Статтею 101 Закону № 580-VIII передбачено підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

З урахуванням викладеного, посилання Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на ті обставини, що ст. 97 Закону № 580-VIII не передбачено виплату позивачу одноразової грошової допомоги, колегія суддів спростовує.

З приводу доводів Департаменту щодо втручання суду першої інстанції в дискреційні повноваження органу Національної поліції суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи безпідставність та протиправність відмови відповідача в призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, відновлення порушеного права має відбуватися безпосередньо шляхом зобовязання прийняти рішення про призначення такої допомоги.

При розгляді справи «Кечко проти України» (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення).

Колегія суддів не приймає доводів ОСОБА_2, що судом першої інстанції не прийнято рішення щодо незаконної бездіяльності відповідача в частині не видання наказу про призначення одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до положень Розділу IV Порядку № 4 прийняття рішення про призначення такої допомоги приймається на підставі відповідного висновку. Таким чином, за відсутності висновку визнання незаконною бездіяльності в частині не видання наказу про призначення допомоги є передчасним.

Посилання апелянта щодо не визначення судом першої інстанції, які саме норми Закону необхідно застосувати відповідачу під час складення висновку та прийняття наказу про призначення ОСОБА_2 грошової допомоги, також підлягають спростуванню, оскільки оскаржувана постанова вмотивована нормами Закону України «Про Національну поліцію України» й Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог стосовно стягнення з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України одноразової грошової допомоги в розмірі 112000,0 грн на відповідний картковий рахунок виходячи з наступного.

За приписами п. 3 Розділу IV Порядку № 4 виділення коштів для виплати ОГД здійснюється фінансовим підрозділом Національної поліції шляхом розподілу асигнувань на зазначені цілі в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України. Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення одноразової грошової допомоги в розмірі 112000,0 грн з відповідача.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на постанову Старобільського районного суду Луганської області від 11 травня 2017 року в справі № 431/1620/17 за позовом ОСОБА_2 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання дій чи бездіяльності протиправними, зобовязання вчинення дій, стягнення грошової допомоги залишити без задоволення.

Постанову Старобільського районного суду Луганської області від 11 травня 2017 року в справі № 431/1620/17 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 06 вересня 2017 року. Повний текст ухвали складений 06 вересня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після виготовлення повного тексту.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_3

ОСОБА_4