Справа № 314/617/17(2а/314/42/2016)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2017 рокусправа № 314/617/17(2а/314/42/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до перерахунку пенсії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області щодо розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік;

- зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Вільнянському районі Запорізької області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.02.2017 року, відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в галузі економіки України за три календарні роки, що передуют року звернення за призначення пенсії за віком, здійснити відповідні виплати, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 березня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного Фонду України в Вільнянському районі Запорізької області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням положень ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області перерахувати і виплачувати ОСОБА_1 призначену пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.02.2017 року, з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тобто із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, та зобов'язати виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією. Допущено негайне виконання постанови.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в позові.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю (ОСОБА_2) проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є поштове повідомлення, у судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив.

Згідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до вимог статті 55 КАС України здійснено процесуальне правонаступництво відповідача з Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області на Запорізьке приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Вільнянському районі Запорізької області з 16 грудня 2003 року та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

17 червня 2014 року, після досягнення пенсійного віку позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до розпорядження від 18.06.2014 року № 134138 УПФУ в Вільнянському районі Запорізької області позивачу перераховано пенсію через перехід з одного виду пенсії на інший.

30 січня 2017 року позивач звернулась з заявою до відповідача, в якій просила нарахувати та виплатити їй пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст.40 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідач листом від 01.02.2017 року № 15/М-5 зазначив, що при переведенні позивача з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 р. №327, а тому пенсія ОСОБА_1 розрахована вірно відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, правомірність призначення позивачеві пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік є предметом спору в цій справі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, на підставі наявних у справі даних, виходив з того, що показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років. При цьому, суд правильно виходив з того, що позивачка не просила про перехід з одного виду пенсії на інший, а просила пенсійний орган призначити пенсію за віком, що є підставою для застосування положень статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV (далі - Закону №1058-ІV).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Приписами ст. 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першійстатті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Таким чином, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, колегія суддів зазначає, що в 2006 році ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" позивач звернулася вперше.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що відповідач при призначені та нарахуванні позивачу пенсії необґрунтовано зробив свої висновки, а саме: замість вірного призначення пенсії зробив перерахунок пенсії та для обчислення середньої заробітної плати помилково взяв показник заробітної плати за 2007 рік, замість трьох календарних років, які передували року звернення за нарахуванням пенсії, тобто середню заробітну плату по Україні з 2011 року.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, що ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 березня 2017 року по справі № 314/617/17 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та є остаточною і оскарженню не підлягає п.10 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай