Справа № 816/236/17
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/236/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до відповідача Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області
про скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

09.02.2017 фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області (надалі - ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області, відповідач) про скасування рішення від 18.01.2017 №000011 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що вона є орендарем приміщення, у якому розміщений магазин "Status" та на фасаді якого розміщена реклама, яка, на переконання відповідача, порушує вимоги частини п'ятої статті 8 Закону України "Про рекламу". Указує, що вона не є замовником реклами, а тільки користувачем, а отже, безпідставно притягнута до відповідальності. Також позивач посилалася на Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VІІІ, яким встановлено обмеження щодо проведення перевірок контролюючими органами підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік.

Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника. Крім того, надав суду письмові заперечення, у яких вимоги адміністративного позову не визнав, у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що спірна реклама про знижки цін стосується саме асортименту магазину, що перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_1 Крім того, відповідач посилається на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2017 у справі №816/46/17, якою встановлено правомірність застосування до позивача штрафу у розмірі 1700,00 грн за порушення вимог частини п'ятої статті 8 Закону України "Про рекламу".

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у ході здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу було встановлено, що на фасаді магазину "Status" (м. Шостка, вул. Свободи,26), розміщена реклама про знижки цін на товар, а саме: "-50%, -40%, -30%, -20%". Зазначена реклама не містить відомостей про дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, що є порушенням вимог частини п'ятої статті 8 Закону України "Про рекламу", у зв'язку з чим складено протокол про порушення законодавства про рекламу від 26.12.2016 №000039 (а.с.41).

Рішенням від 26.12.2016 №000039 "Про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу" відповідачем вирішено розпочати провадження у справі про порушення законодавства про рекламу стосовно позивача (а.с.41 зворотній бік).

Листом від 27.12.2016 № 01-12/2638 позивача зобов'язано у термін до 16.01.2017 надати відповідачу інформацію про вартість розповсюдженої реклами, копію свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності та запрошено прибути на 10 годину 00 хвилин 18.01.2017 до ГУ Держгеокадастру в Сумській області.

Указаний лист позивач отримала 11.01.2017.

18.01.2017 на підставі матеріалів справи (протоколу та фотокарток реклами знижок в магазині "Status") встановлений факт повторного порушення ФОП ОСОБА_1 вимог частини п'ятої статті 8 Закону України "Про рекламу" та на підставі частини четвертої статті 27 Закону України "Про рекламу" винесене рішення №000011 про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн (а.с.12-13).

Не погодившись з рішення про накладення штрафу, позивач оскаржила його до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За приписами частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Законом України "Про захист прав споживачів" врегульовано відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлено права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України "Про захист прав споживачів" захист прав споживачів у сфері безпечності та якості харчових продуктів, інформування про їх властивості, у тому числі маркування, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та якості харчових продуктів.

Згідно з пунктом 13 частини першої статті 26 вказаного Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 667 від 02.09.2015, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров'я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Для виконання покладених завдань Держпродспоживслужба має право в установленому порядку, зокрема вживати у межах повноважень, передбачених законом, заходів до усунення порушень вимог закону і притягнення винних у таких порушеннях осіб до відповідальності відповідно до закону.

Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Стосовно посилань позивача на наявність мораторію на проведення перевірок суб'єктів господарювання суд зазначає наступне.

Так, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб підприємців обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Однак Законом України від 28.12.2014 №71-VIII внесені зміни саме до Податкового кодексу України та законодавчих актів України щодо податкової реформи.

Відповідно до пункту 1.1. статті 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.

Пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи. У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції.

Таким чином, відповідач не є відповідним контролюючим органом у розумінні Податкового кодексу України, а тому на відповідача не розповсюджуються вимоги щодо обмеження перевірок, передбачених Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII. У зв'язку із викладеним доводи позивача в цій частині є необґрунтованими.

Надаючи оцінку вимогам позивача в частині безпідставності встановленого порушення, суд виходив з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про рекламу" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України "Про рекламу" реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Як зазначено вище, у ході здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу було встановлено, що на фасаді магазину "Status" (м. Шостка, вул. Свободи,26), розміщена реклама про знижки цін на товар, а саме: "-50%, -40%, -30%, -20%". Зазначена реклама не містить відомостей про дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, що є порушенням вимог частини п'ятої статті 8 Закону України "Про рекламу", у зв'язку з чим складено протокол про порушення законодавства про рекламу від 26.12.2016 №000039 (а.с.41).

Згідно з пунктом 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693 (надалі - Порядок № 693), за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Так, на виконання вимог пункту 11 Порядку 26.12.2016 відповідачем прийнято рішенням №000039 "Про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу", згідно з яким вирішено розпочати провадження у справі про порушення законодавства про рекламу стосовно позивача (а.с.41 зворотній бік).

Згідно з пунктом 16 Порядку № 693 справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. У разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

Листом від 27.12.2016 № 01-12/2638 позивача зобов'язано у термін до 16.01.2017 надати відповідачу інформацію про вартість розповсюдженої реклами, копію свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності та запрошено прибути на 10 годину 00 хвилин 18.01.2017 до ГУ Держгеокадастру в Сумській області.

23.01.2017 до відповідача надійшов лист від ОСОБА_1, у якому позивач зазначила, що вітрина магазину оформлена не позивачем; ОСОБА_1 не має інформації щодо вартості оформлення зображення, тому не має можливості надати її відповідачу. Крім того, позивачем зазначено щодо дії мораторію на проведення відповідачем перевірок у 2015 та 2016 роках.

Частиною шостою статті 27 Закону України "Про рекламу" визначено, що за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абзацу 5 частини четвертої статті 27 Закону України "Про рекламу" за повторне вчинення перелічених порушень протягом року тягне за собою накладення штрафу у подвійному від передбаченого за ці порушення розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням від 21.12.2016 №000019 на ФОП ОСОБА_1 накладено штрафну санкцію у розмірі 1700,00 грн за порушенням вимог частини п'ятої статті 8 Закону України "Про рекламу", а саме: за розміщення на фасаді магазину "Status" (м. Шостка, вул. Свободи, 26) реклами, яка не містить відомостей про дату початку і закінчення знижки цін на продукцію.

Позивач, не погодившись із указаним рішенням, звернулася до суду з адміністративним позовом.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2017 у справі № 816/46/17 у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2 про скасування рішення ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області від 21.12.2016 №000019 відмовлено. Указана постанова набрала законної сили 01.06.2017 /а.с. 56-59/.

Положеннями статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, позивачем в адміністративному позові зауважено, що спірна реклама на фасаді магазину ФОП ОСОБА_1, що знаходиться на праві користування відповідно до договору оренди, розміщена не нею, а встановлення осіб виконавців такого розміщення не є її обов'язком та повинно підтверджуватися самим відповідачем.

Надаючи оцінку викладеному, суд вважає за необхідне зазначити, що у межах адміністративної справи № 816/46/17 встановлено наступне:

- згідно з договором оренди нежитлового приміщення від 01.04.2014 №02/03, укладеного між ТОВ "Плюс" Лтд та ФОП ОСОБА_1, орендодавець зобов'язується передати орендарю в тимчасове користування частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Шостка, вул. К.Маркса, 24, що належить ТОВ "Плюс" Лтд, загальною площею 157 кв.м., для використання з метою, визначеною в даному договорі (для організації роздрібної торгівлі), а орендар зобов'язується сплачувати орендодавцю плату за користування (а.с.18-20);

- відповідно до вказаного договору позивачеві передано саме лише приміщення, без визначення наявних рекламних елементів;

- у пункті 2.4.3 цього договору встановлено, що орендодавець зобов'язаний відповідно до чинного законодавства України розміщати при вході у приміщення та на фасаді, даху будівлі (споруди), у якій розміщене орендоване приміщення, свій фірмовий знак, будь-які рекламні матеріали, вивіски і вказівні таблички, щити, а також інші види зовнішньої реклами орендаря (при необхідності - за умови одержання необхідних дозвільних документів на зовнішню рекламу).

Суд у справі № 816/46/17 дійшов висновку, що вказане суперечить поясненням позивача в частині неналежності їй спірної реклами.

При цьому, судом у справі № 816/46/17 враховано, що відповідно до наданих відповідачем фотоматеріалів спірні відомості про знижки стосуються продукції, реалізацію якої безпосередньо здійснює ФОП ОСОБА_1, а також долученого фото всередині такого приміщення, у якому також розміщені матеріали про знижки без належного відображення дати їх початку та закінчення.

Таким чином, суд у справі № 816/46/17 встановив, що ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області правомірно прийнято рішення від 21.12.2016 №000019, згідно з яким накладено на ФОП ОСОБА_1 штрафну санкцію у розмірі 1700,00 грн за порушення законодавства про рекламу.

Враховуючи наявність повторного порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про рекламу протягом року, про що відповідачем складено протокол від 26.12.2016 №000039, до ФОП ОСОБА_2 застосовано штрафну санкцію у подвійному розмірі, а саме: 3400,00 грн згідно з вищезазначеними вимогами абзацу 5 частини четвертої статті 27 Закону України "Про рекламу".

Також суд звертає увагу на те, що у письмових поясненнях, наданих до суду ФОП ОСОБА_1, позивач зазначає, що за час оренди приміщення магазину відповідачем не проводилися жодні перевірки, а фотоматеріали, надані відповідачем, зроблені в середині магазину, на думку позивача, працівниками відповідача, які перебували в магазині, як покупці. При цьому, позивач не зазначає та не спростовує доводи відповідача про відсутність указаної реклами в приміщенні магазину /а.с. 91/.

Так, з урахуванням висновків суду у справі № 816/46/17 та доказів, наявних у цій справі, суд дійшов висновку щодо наявності порушень ФОП ОСОБА_1 частини п'ятої статті 8 Закону України "Про рекламу".

При цьому суд відхиляє доводи позивача щодо притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за одне й те саме правопорушення рішеннями відповідача від 21.12.2016 №000019 та від 18.01.2017 №000011, оскільки рішення ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області від 18.01.2017 №000011 прийнято у зв'язку з повторним вчиненням ФОП ОСОБА_1 порушень законодавства про рекламу протягом року.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, при цьому, матеріалами у справі підтверджується, що відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, визначених законом. Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про скасування рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна