Справа № 242/1952/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Капітонов В.І.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року справа №242/1952/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Гаврищук Т.Г., Ястребової Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 08 червня 2017 року в адміністративній справі №242/1952/17 за позовом ОСОБА_3 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта Україна» про визнання неправомірним та скасування рішення, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача № 628 від 11 квітня 2017 року про відмову в перерахунку пенсії, визнати неправомірними дії відповідача під час призначення та попередніх перерахунків пенсії щодо незарахування до його страхового стажу періодів роботи на ВП « Шахта « Україна» ДП « Селидіввугілля» з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 лютого 2012 року по 31 березня 2012 року, зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача № 628 від 04 квітня 2017 року про перерахунок пенсії по збільшенню стажу, зарахувавши до страхового стажу періодів роботи на ВП « Шахта « Україна» ДП « Селидіввугіддя» з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 лютого 2012 року по 31 березня 2012 року та з 01 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 08 червня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 628 від 11 квітня 2017 року про відмову ОСОБА_3 у перерахунку пенсії.

Визнно неправомірними дії Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області під час призначення та попередніх перерахунків пенсії позивача щодо незарахування до його страхового стажу періодів його роботи на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 лютого 2012 року по 31 березня 2012 року.

Зобов'язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 № 628 від 04 квітня 2017 року про перерахунок пенсії по збільшенню стажу.

Зобов'язано Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області при повторному розгляді заяви про перерахунок пенсії № 628 від 04 квітня 2017 року зарахувати до страхового стажу ОСОБА_3 наступні періоди його роботи на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» :

з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року;

з 01 лютого 2012 року по 31 березня 2012 року;

з 01 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України судові витрати по справі в розмірі 640 гривень.

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на неможливість зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу у зв'язку з несплатою ДП «Селидіввугілля» в особі ВП «Шахта «Україна» єдиного соціального внеску.

Крім цього, суд першої інстанції стягнув на користь позивача за рахунок коштів відповідача судовий збір, не врахувавши положення ЗУ «Про судовий збір», якими відповідач звільнений від сплати судового збору.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач знаходиться на обліку в Селидівському об'єднаному УПФУ, отримує пенсію за віком, що підтверджується матеріалами справи.

Рішенням відповідача №628 від 11.04.2017 року ОСОБА_3 відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки страховий стаж позивача після попереднього перерахунку пенсії становить 01 рік 07 місяців замість необхідних 2-х років. Наявність такого стажу обумовлена несплатою ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» єдиного соціального внеску з 01.11.2015 року по 28.02.2017 року. (а.с.4)

З довідки ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» від 16.05.2017 року № 1-785 встановлено, що єдиний соціальний внесок та податок з доходу фізичних осіб із заробітної плати позивача за період з 01.11.2015 року по 28.02.2017 року перераховані до Пенсійного фонду України та місцевого бюджету повністю (а.с.5)

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, п.1 ч.3 ст.2 та ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти, чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За приписами ч.6 ст.20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058) страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058).

Згідно ч 3 ст.24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно матеріалів справи із заробітної плати позивача проводились нарахування і утримання страхових внесків до УПФУ.

Колегія суддів зазначає, що несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов'язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. А контроль за своєчасним перерахуванням страхових внесків покладено на податковий орган.

Таким чином, посилання відповідача про те, що підприємством, на якому працював позивач, не було сплачено страхові внески за період з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2015 року по 28.02.2017 року є безпідставними, оскільки із заробітної плати позивача щомісячно утримувалась сума соціальних внесків, а крім того, він не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків підприємством, на якому він працює.

На підставі викладеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову.

Стосовно доводів апеляційної скарги про необґрунтованість стягнення на користь позивача судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як визначено ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позов ОСОБА_4, який не є суб'єктом владних повноважень за цією справою, до УПФУ - суб'єкта владних повноважень в розумінні ст..ст.2,3 КАС України, - задоволено.

На підставі приписів ч.1 ст.94 КАС України судом першої інстанції стягнуто на користь позивача підтверджені судові витрати по справі (а.с.1) за рахунок бюджетних асигнувань пенсійного органу, тобто у повній відповідності до вимог процесуальних норм.

При цьому процесуальні норми права не містять обмежень щодо неможливості стягнення судових витрат, якщо суб'єкт владних повноважень не має коштів на сплату судового збору.

Відтак, доводи апелянта про необґрунтованість стягнення витрат позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є неспроможними.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 08 червня 2017 року в адміністративній справі №242/1952/17 - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 08 червня 2017 року в адміністративній справі №242/1952/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

Л.В. Ястребова