Справа № 2-а-972/10
Суддя: Савенко В. Г.
Дата ухвалення: 2010-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 2-а-972/2010 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2010 року Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі: головуючого судді Савенка В.Г.

при секретарі Сукач Л.І.

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Золотоноша справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Золотоніського міськвиконкому до Відділу Державної виконавчої служби Головного Управління юстиції в Черкаській області про скасування постанови державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби, -

встановив :

24.12.2007 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області в справі №2-а-90/2007 винесено постанову про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення виконкому Золотоніської міської ради (далі - Управління) здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячних виплат допомоги при народженні дитини починаючи з 01.11.2007 року та перерахунок щомісячних виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-го віку за 2007 рік, починаючу з 09.07.2007 року.

24.12.2007 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області в справі №2-а-89/2007 винесено постанову про часткове задоволення адміністративного позову гр. ОСОБА_2 про зобов'язання Управління призначити ОСОБА_2 з 01.11.2007 року щомісячну виплату допомоги при народженні дитини в розмірі 491,86 грн. та щомісячну виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-го віку не нижче розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб

30.09.2009 року за вих. №2096-09-01, №2097-09-01, №2098-09-01, №2099|- 09-01, №2100-09-01 на адресу Управління надійшли постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.09.2009 року за виконавчим листом №2-а-89 виданим 20.08.2009 року та виконавчим листом №2-а-90 виданим 14.08.2009 року по вказаним вище справам та вимога головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 щодо невідкладного в термін до семи днів ~з моменту отримання вимоги виконати рішення суду.

08.12.2009 року за невиконання виконавчих листів Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справах №2-а-89/07 та №2-а- 90/07, головним державним виконавцем ППВР ВДВС ГУЮ в Черкаській області Коркішко А.О. в порядку ст.ст. 76. 87 Закону України „Про виконавче провадження" винесені постанови про накладення штрафу на Управління в розмірі 340,00грн. по кожній постанові.

Управління вважає, що рішення державного виконавця про накладення на Управління штрафу є протиправним і передчасним, а тому просить визнати дії суб'єкта владних повноважень - відповідача по справі протиправними і скасувати вказані постанови про накладення штрафу.

При цьому позивач у своєму позові послався на норми права та пояснив, що відповідно до вимог статті 7 6 Закону України „Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. №606-ХГ/ (із змінами та доповненнями), після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до статті 24 цього Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання. Якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, встановленому частиною другою статті 87 цього Закону.

Під час прийняття рішення про накладення штрафу, державним виконавцем, на думку позивача, не було враховано, зокрема, що Управління як розпорядник коштів нижчого рівня не є в даному випадку спеціальним суб'єктом владних повноважень відповідно до пункту 7 частини 1 статті З КАС України, так як при здійсненні (виконанні) владних управлінських функцій на основі законодавства до його повноважень (компетенції) не входить прийняття рішень по визначенню конкретних розмірів допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-го віку.. Допомога здійснювалась в тому обсязі. яка була виділена Міністерством фінансів України і Міністерством праці та соціальної політики України у розмірах, установлених відповідними Законами України про Державний бюджет на відповідні роки. Позивачі та суд невірно визначають відповідача по справі адміністративної юрисдикції (п. 1 ч. 1 ст. З КАС України), який здійснює (повинен здійснювати) владні управлінські функції (Міністерство фінансів України, Міністерство праці та соціальної політики України та/або Кабмін України), а не виконувати їх, як Управління.

Приймаючи до уваги невизначеність на даний час механізму використання коштів державного бюджету, нарахування коштів та їх виплату буде проведено після визначенні Урядом відповідного Порядку забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги передбаченої Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" зокрема, за судовими рішеннями у справах про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

В разі прийняття Урядом з даного приводу відповідних рішень та нормативно правових актів, які стосуються соціальних гарантій, необхідних для даних виплат, а також належного додаткового фінансового забезпечення, Управлінням будуть невідкладно вжиті відповідні заходи в межах встановлених повноважень. Тому просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнає в повному обсязі з наступних підстав.

Як вказує відповідач, в обґрунтування вимог позивач вказує на те, що державний виконавець неправомірно виніс постанови про накладення на них штрафу від 18.12.2009. Вказані у позовній заяві твердження позивача безпідставні. Ст. 124 Конституції України встановлено, що рішення суду ухвалене іменем України є обов'язковим до виконання на всій території України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Пре виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІУ, із змінами та доповненнями "від14.03.2007 (далі-Закон). Згідно з положенням статті 3 Закону, примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, ще державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк .пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений на виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Так, 17.09.2009 на виконання до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області надійшов виконавчий лист Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 2-а-90 виданого 14.08.2009 про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Золотоніського міськвиконкому здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячних виплат допомоги при народженні дитини починаючи з 01.11.2007 року.

23.09.2009 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження, про що винесено відповідну постанову, копії якої надіслано боржнику для виконання, стягувачу та суду для відома.

21.10.2009 до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області надійшов лист Управління праці та соціального захисту населення Золотоніського міськвиконкому про те, що в даний час неможливо здійснити перерахунок щомісячних виплат допомоги при народженні дитини у зв'язку з відсутністю призначень кошторисних виплат.

08.12.2009р. державним виконавцем складено акт про те, що рішення суду боржником не виконано та керуючись ст. ст. 7 6, 87 Закону України „Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 340 грн. 21.12.2009р. державним виконавцем надіслано вимогу боржнику, якою зобов'язано виконання рішення суду. 27.01.2010р. державним виконавцем складено акт про невиконання рішення суду боржником та винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 680 грн. 28.01.2010р. державним виконавцем надіслано повторну вимогу щодо виконання рішення суду у строк до 08.02.2010 року.

У зв'язку з невиконанням рішення суду, державним виконавцем 22.02.2010, керуючись нормами статей 76, 87, 88 направлено клопотання до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області щодо вирішення питання про притягнення винних осіб Управління праці та соціального захисту населення Золотоніського міськвиконкому до кримінальної відповідальності за умисне, безпідставне невиконання рішення суду.

З тих же підстав та по тих же причинах 27.01.2010 державним виконавцем складено акт про невиконання рішення суду боржником відносно виплат, що стосуються ОСОБА_2 та винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 680 грн. та надіслано боржнику для виконання. 28.01.2010 державним виконавцем надіслано повторну вимогу щодо виконання рішення суду у строк до 08.02.2010 року.

У зв'язку з невиконанням рішення суду, державним виконавцем 22.02.2010, керуючись нормами статей 76, 87, 88 направлено клопотання до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області щодо вирішення питання про притягнення винних осіб Управління праці та соціального захисту населення Золотоніського міськвиконкому до кримінальної відповідальності за умисне, безпідставне невиконання рішення суду.

На думку відповідача позивач у своїх заявах про неможливість виконання виконавчих дій сам підтвердив факт невиконання рішень судів у добровільному порядку. Також, як вважає відповідач, не можуть бути прийняті до уваги на обґрунтування вимог позивача його посилання на "неодноразові інформування» ППВР ГУЮ про неможливість виконання рішення суду. По-перше, про визначені обставини Позивач мав здогадуватися чи знати раніше та заявляти відповідні клопотання до суду про розмежування у рішенні суду обов'язків відповідачів, про залучення належного співвідповідача; оскаржувати рішення суду та належним чином обґрунтовувати свою позицію перед судом; звертатися до суду про надання відстрочки, про роз'яснення порядку виконання тощо. Водночас, при виникненні певних причин неможливості виконання постанови суду Позивач, як активний суб'єкт виконавчого провадження, мав звернутися до суду про надання йому відстрочки з виконання рішення. Даними правами позивач не скористався.

Як зазначив відповідач, державна виконавча служба є органом саме виконавчої влади (не судової), на яку покладено обов'язок "здійснення необхідних заходів щодо своєчасного, повного виконання рішення, - зазначеного в документі на примусове виконання рішення", в даному випадку у виконавчих листів (абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону). Також, відповідач звертає увагу суду на той факт, що Позивачем невірно визначено відповідача по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 КАСУ "відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби" , у даному випадку це підрозділ примусового виконання рішень головного управління юстиції у Черкаській області.

Відповідач вважає, що законні підстави для скасування постанов про накладення штрафу від 18.12.2009 відсутні, тим більше, що виконавчим підрозділом позивачу було надано достатньо часу для виконання рішень суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що відповідно до вимог ст.. 124 Конституції України рішення суду є обов'язковим до виконання на всій території України. Відповідно до вимог ст.. 14 КАС України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Тому посилання позивача на те, що рішення суду є неправильним, на думку суду, є безпідставним. Позивач не має права коментувати рішення суду, оскільки тим самим він виказує свою зневагу до встановлених державою законів на порядку, а також те, що він не збирається виконувати рішення суду.

Крім того суд вважає, що відповідачем виконано всі необхідні дії для виконання рішення суду. Виконавцем було відкрито виконавче провадження, про що було повідомлено боржника - позивача по даній справі. Боржнику надсилалися повідомлення про необхідність виконання рішення суду. Копії відповідних документів маються в матеріалах справи і досліджені судом.

Суд вважає, що не можуть бути прийняті до уваги на обґрунтування вимог позивача його посилання на "неодноразові інформування» ППВР ГУЮ про неможливість виконання рішення суду. По-перше, про визначені обставини Позивач мав здогадуватися чи знати раніше та заявляти відповідні клопотання до суду про розмежування у рішенні суду обов'язків відповідачів, про залучення належного співвідповідача; оскаржувати рішення суду та належним чином обґрунтовувати свою позицію перед судом; звертатися до суду про надання відстрочки, про розяснення порядку виконання тощо. Водночас, при виникненні певних причин неможливості виконання постанови суду Позивач, як активний суб'єкт виконавчого провадження, мав звернутися до суду про надання йому відстрочки з виконання рішення. Даними правами позивач не скористався.

Навпаки, на думку суду, намагаючись уникнути виконання рішення суду, позивач всіляко намагався дискредитувати рішення суду, коментуючи його як неправильне, хоча постанова суду вже набрала законної сили і підлягає виконанню. В своїх позовних вимогах позивач так і не вказав, в чому саме полягає протиправність прийнятих відповідачем рішень. Посилання на те, що відсутній механізм та порядок нарахування коштів, а також їх відсутність, свідчить про ускладнене виконання рішень суду, але не протиправність дій державних виконавців. Суд приходить до висновку, що працівники Підрозділу примусових виконань рішень (ППВР) суду Головного Управління юстиції в Черкаській області діяли в межах наданих їм законом повноважень, а тому їх дії відповідають законним вимогам | і не можуть бури в даному випадку протиправними. Працівниками ППВР виконано всі необхідні дії, передбачені ст.., ст.. 3, 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси і т.інш. В даному випадку, всупереч вказаним вимогам позивач звернувся з адміністративним позовом не до відповідного органу державної виконавчої служби в особі підрозділу примусового виконання рішень головного управління юстиції у Черкаській області, а до Відділу ДВСУ правління юстиції в Черкаській області, що є неналежним відповідачем по справі.

Таким чином суд приходить до висновку, що заявлені позивачем по справі Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Золотоніської міської ради є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст..,ст.. 161, 163 КАС України,-

Постановив :

Управлінню праці та соціального захисту населення Золотоніського міськвиконкому в задоволенні адміністративного позову до Відділу Державної виконавчої служби Головного Управління юстиції в Черкаській області про скасування постанови державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подання скарги про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та протягом 20 днів після подачі цієї заяви для подачі самої апеляційної скарги.

Суддя Савенко В.Г.