Справа № 336/1051/17(2-а/336/128/2017)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2017 року справа № 336/1051/17(2-а/336/128/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Чабаненко С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2017 року у справі №336/1051/17(2-а/336/128/2017) за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 вернулася до суду з позовом, якому просила визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя по відмові у призначенні їй пенсії за віком з 19 січня 2017 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком (2014, 2015, 206 рр.) та зобов'язати відповідача призначити їй пенсію за віком на загальних підставах з дати звернення із заявою про призначення пенсії відповідно до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком на загальних підставах (2014-2016 рр.), провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 10 травня 2017 року, ухваленою в порядку скороченого провадження, адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду, Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. Апелянт зазначає, що позивачу призначена та виплачується пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із визначенням пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». Крім того, позивачу були здійснені перерахунки пенсії на підставі його заяв 11.02.2009 року, 02.02.2011 року та 28.03.2011 року у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників на одну застраховану особу в цілому по України, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього ж Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії ( частина 4 статі 42 Закону в редакції, чинній на дату проведення перерахунку). Підстави для призначення пенсії за віком позивачу повторно законом не передбачені.

Позивач у поданих до суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову суду першої інстанції без змін, як таку, що ухвалена з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права.

Розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження на підставі частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі досліджених письмових доказів, що наявні в матеріалах справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з 05.02.2007 року та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах у відповідності до «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 19 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення, нарахування та виплату їй пенсії відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". 03 лютого 2017 року листом №66/Р-1 відповідачем відмовлено у задоволенні заяви, оскільки позивач вже отримує пенсію за віком.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» оскільки за призначенням пенсії за цим Законом позивач звернулась вперше.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим.

Так, відповідно до статті 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пільги для дострокового виходу на пенсію за віком (Список №2) визначаються статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, а саме: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пенсію за віком позивачу призначено з 05.02.2007 року відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Закон № 1788-ХІІ) зі зниженням пенсійного віку, як працівнику, який працював на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці.

Враховуючи те, що позивач скористалася своїм правом на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка, як і пенсія за віком, розраховується за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідно до норм діючого законодавства у позивача виникло право на призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає помилковими застосування судом першої інстанції правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 31.03.2015 року у справі №21-612а14, оскільки вона стосувалася іншого виду пенсії, призначеного за Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що законні підстави для призначення позивачу пенсії за віком у відповідності до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення з такою заявою, відсутні.

Відповідно до статті 202 цього ж Кодексу підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржена постанова підлягає скасуванню, а у задоволенні позову має бути відмовлено з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А НО В И В:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 10 травня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і є остаточною та оскарженню не підлягає, відповідно до частини 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.В. Чабаненко