Справа № 127/12930/17
Суддя: Романюк Л. Ф.
Дата ухвалення: 2017-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/632/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2017 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Никонюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ФОП ОСОБА_3 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

Встановив:

ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позов мотивовано тим, що постановою №606 від 09.06.2017р. адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради за порушення ст. 152 КУпАП накладено на позивача, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Позивач вважає постанову №606 від 09.06.2017р. протиправною з огляду на наступне.

У провадженні адміністративної комісії перебувала адміністративна справа щодо притягнення ФОП ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12.04.2017р.

Відповідачем вказано про порушення позивачем вимог п.8.6.4., 6.13.1(22) Правил благоустрою території м. Вінниці, а саме умисне не укладення з Вінницькою міською радою договору земельного сервітуту на частку земельної ділянки прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1, де розміщено нежитлове приміщення для комерційного використання, загальною площею 63,1 кв.м, яке на праві власності належить ФОП ОСОБА_3 та використовується без відповідних документів, що засвідчують право на її використання та володіння, чим вчинив правопорушення передбачене от. 152 КУпАП - порушення правил благоустрою території населеного пункту.

Так позивач є ФОП відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію від 20.11.2001р.

Крім того, позивач є власником квартири АДРЕСА_1 згідно договору купівлі - продажу від 10.07.2003р. та підтверджується витягом про реєстрацію в БТІ від 09.02.2009р.

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.07.2009р. у справі №2-3636/09 було визнано право власності за ОСОБА_3 на магазин промислової групи товарів приміщення АДРЕСА_1 та підтверджується витягом від про реєстрацію в БТІ від 04.09.2009р. та технічним паспортом від 28.09.2009р.

Вінницька міська рада затвердивши правила благоустрою, на думку позивача, підміняє поняття «самовільне зайняття земельної ділянки» поняттям «порушенням благоустрою», що є незаконним і суперечить вимогам закону, а саме:п. 6.13.1 (16,22) «Правил благоустрою території міста Вінниці» затвердженим рішенням Вінницької міської ради від 01.03.2011 № 104, передбачено на об'єктах благоустрою забороняється: встановлювати самовільно об'єкти (будь-які конструкції) зовнішньої реклами та торгівлі тощо; займати самовільно земельні ділянки і використовувати їх при відсутності документа, що засвідчує право на використання та володіння землею.

В той же час, статтею 16 Закону України від 06.09.2005 року № 2807-IV «Про благоустрій населених пунктів» встановлено вичерпний перелік обмежень при використанні об'єктів благоустрою, серед яких відсутнє нецільове використання земельної ділянки.

Таким чином, підпунктом 22 пункту 6.13.1 Рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року № 104 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Вінниці» розширено перелік встановлених законом обмежень при використанні об'єктів благоустрою. Проте, рішення міської ради є підзаконним нормативно-правовим актом та суперечить чинному законодавству.

Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом та просити суд визнати протиправною та скасувати постанову №606 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 09.06.2017р..

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в ньому та просив суд його задоволити.

Представник відповідача Никонюк О.В. в судовому засіданні позов не визнав, надавши письмові заперечення проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позову виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 09.06.2017р. адміністративна комісія при виконавчому комітеті Вінницької міської ради розглянувши протокол ОВ № 000990 від 12.04.2017 року, що надійшов від КП ВМР «Муніципальна поліція», встановила, що ФОП ОСОБА_3 станом на 12.04.2017 року умисно не уклав з Вінницькою міською радою договір земельного сервітуту на частку земельної ділянки прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1, де розміщено нежитлове приміщення для комерційного використання, загальною площею 63,1 кв.м, яке на праві власності належить ФОП ОСОБА_3 та використовується без відповідних документів, що засвідчують право на її використання та володіння, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 152 КУпАП - порушення правил благоустрою території населеного пункту, а саме: п.8.6.4., 6.13.1(22) Правил благоустрою території м. Вінниці (а.с.5).

На підставі вказаного, постановою №606 від 09.06.2017р. адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради за порушення ст. 152 КУпАП, накладено на позивача ФОП ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Також встановлено, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію від 20.11.2001 року ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем (а.с.6).

Згідно договору купівлі - продажу від 10.07.2003р. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно в КП «ВМБТІ» від 09.02.2009р. ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 (7-9).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.07.2009р. визнано право власності за ОСОБА_3 на магазин промислової групи товарів приміщення АДРЕСА_1. Дане право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом від 04.09.2009р. (а.с.10-11).

Згідно Закону України «Про благоустрій» благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель» містить визначення самовільно зайнятої земельної ділянки, а саме, - самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст. 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктами 16, 22 пункту 6.13.1 Рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року № 104 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Вінниці» на об'єктах благоустрою забороняється встановлювати самовільно об'єкти (будь-які конструкції) зовнішньої реклами та торгівлі тощо; займати самовільно земельні ділянки і використовувати їх при відсутності документа, що засвідчує право на використання та володіння землею.

Як вбачається з постанови Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради об'єктивну сторону адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, відповідач вбачає, зокрема, у самовільному зайнятті земельної ділянки прибудинкової території при відсутності документу, що засвідчує право на використання та володіння нею (порушення підпункту 22 пункту 6.13.1 Рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року № 104 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Вінниці»).

З цього приводу суд зазначає, що самовільне зайняття земельної ділянки є окремим та самостійним адміністративним правопорушенням, яке передбачене статтею 53-1 КУпАП, а саме самовільне зайняття земельної ділянки, за яке передбачено більш м'яке покарання, ніж за порушення ст. 152 КУпАП, а саме накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У той же час, підпункт 22 пункту 6.13.1 Рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року № 104 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Вінниці» також забороняє займати самовільно земельні ділянки і використовувати їх при відсутності документа, що засвідчує право на використання та володіння землею.

Проте, рішення міської ради є підзаконним нормативно-правовим актом та має меншу юридичну силу, ніж закон.

В той же час, статтею 16 Закону України від 06.09.2005 року № 2807-IV «Про благоустрій населених пунктів» встановлено вичерпний перелік обмежень при використанні об'єктів благоустрою, серед яких відсутнє самовільне зайняття земельної ділянки.

Таким чином, підпунктом 22 пункту 6.13.1 Рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року № 104 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Вінниці» розширено перелік встановлених законом обмежень при використанні об'єктів благоустрою.

Частина 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За таких обставин, суд виходить з того, що самовільне зайняття земельної ділянки, яке полягає у її використанні при відсутності документа, що засвідчує право на використання та володіння землею, не відноситься до порушення правил благоустрою, оскільки є окремим складом іншого адміністративного правопорушення. Крім того, підпунктом 22 пункту 6.13.1 Рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року № 104 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Вінниці» розширено, порівняно із законом, перелік встановлених законом обмежень при використанні об'єктів благоустрою шляхом віднесення до таких обмежень самовільного зайняття земельної ділянки, а тому вказаний пункт рішення ради не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

Так, у справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine), заяви № 23759/03 та 37943/06, рішення від 14 жовтня 2010 року, ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли встановлений Декретом Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» розмір податків, які заявник мав сплатити, був збільшений за Інструкцією «Про прибутковий податок з громадян», затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання державного органу в мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення пункту 1 передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, притаманне всім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності та не було свавільним (див. рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (latridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

За викладених обставин, висновок відповідача про порушення позивачем ст. 152 КУпАП - порушення правил благоустрою території населеного пункту, що полягає у порушенні вимог підпункту 22 пункту 6.13.1 Рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року № 104 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Вінниці», є неправомірним.

Крім того, суд вважає, що в даному випадку відсутній і склад адміністративного правопорушення, оскільки відсутнє самовільне встановлення нежитлового об'єкту, у відповідності до п.п.8.6.4 Правил благоустрою згідно яких забороняється розміщення та діяльність об'єктів у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг та побуту без наявності відповідних погоджень та дозвільних документів, визначених цими Правилами та діючим законодавством, оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.07.2009р. визнано право власності за ОСОБА_3 на магазин промислової групи товарів приміщення АДРЕСА_1 та дане право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 04.09.2009 року.

З наведеного вбачається що, позивач є власником нежитлового приміщення - магазину, тобто право власності ним було набуте, ще в 2009 році, а не самочинно розміщене як зазначено в п.п.8.6.4 Правил за порушення яких його притягнуто до відповідальності постановою №606 від 09.06.2017р.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення .

Таким чином, обставини викладені в постанові про адміністративне правопорушення №606 від 09.06.2017р. не підтверджені ні обставинами справи ні належними доказами, тому вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що належних доказів про притягнення ФОП ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності немає, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 96 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9,1 8, 69-71, 93, 94, 97, 99, 100, 102, 104, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №606 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 09.06.2017р.

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Вінницької міської ради на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: