Справа № 311/1287/17(2-а/311/38/2017)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року справа № 311/1287/17(2-а/311/38/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Василівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 03 липня 2017 року у справі №311/1287/17(2-а/311/38/2017) за позовом ОСОБА_1 до Василівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 травня 2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Василівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, згідно з яким, просить визнати нечинним рішення відповідача про обчислення пенсії за віком позивачу з 27 березня 2017 року із врахуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік та зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії за віком позивачу з 27 березня 2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузі економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечивши її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 03 липня 2017 року позов задоволено частково.

Суд, визнав нечинним рішення відповідача про обчислення пенсії за віком позивачу з 27 березня 2017 року із врахуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік. Зобов'язав відповідача провести перерахунок пенсії за віком позивачу з 27 березня 2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням розміру заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та здійснити виплату пенсії позивачу з урахуванням вже виплачених сум.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивачу з 02.04.2000 року вже була призначена пенсія яка неодноразово перераховувалась та виплачувалась.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач 02.04.2000 року вийшов на пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ», та перебуває на обліку у Василівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Після призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 продовжував працювати безперервно на іншій роботі - з 02 грудня 2002 року по теперішній час, що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с. 8-10).

27 березня 2017 року позивач звернувся із заявою до відповідача про перехід з пенсії за вислугу років, яка йому була призначена раніше відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ» №2262-XII, на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-XV.

Відповідач листом від 19 квітня 2017 року №1/К-5 повідомив позивача, що при обчисленні його пенсії за віком враховано показник середньої заробітної плати за 2007 рік. Пенсія обчислена при страховому стажі 42 роки 09 місяців 02 дні (коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35 -0,57713) із заробітної плати 1321 грн. 37 коп. середньої заробітної плати за 2007 рік - 1197,91 грн. х 1,110306 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, визначеної за період роботи з 02 грудня 2002 року по 28 лютого 2017 року. До страхового стажу відповідачем включено всі періоди роботи по 28 лютого 2017 року відповідно до наданих документів. Розмір пенсії позивача з 27 березня 2017 року становить 1127,38 грн., де: 762,60 грн. - основний розмір пенсії (1321,37 грн. х 0,57713); 311,40 грн. - доплата до прожиткового мінімуму відповідно до ст.28 Закону (до 1 074 грн. грн.); 53,38 грн. - доплата за понаднормовий стаж (за 7 років).

При цьому, обґрунтовуючи вказаний розмір пенсії відповідач посилався на ч.3 ст. 45 та ч.1 ст. 40 Закону №1058-ІV, в яких зазначено, що перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія (а.с. 13).

Правомірність дій відповідача щодо переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком на загальних підставах із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), за цим Законом призначаються такі види пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), пунктом 16 Розділу XV Прикінцевих положень якого визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Водночас, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу з 02.04.2000 року було призначено пенсію за вислугу років у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ».

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивачу призначено пенсію за віком у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік (а.с.13).

Встановлені обставини свідчать про те, що з 02.04.2000 року позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ», який передбачав інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулася вперше 27.03.2017 року.

При цьому, враховуючи положення статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою визначено формулу обрахунку заробітної плати (дохід) для обчислення пенсії, суд апеляційної інстанції вважає протиправними дії відповідача щодо застосування при розрахунку пенсії позивача показника середньої заробітної плати за 2007 рік, оскільки позивач за призначенням пенсії звернувся 27.03.2017 року, а отже три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії є 2014, 2015 та 2016 роки.

Після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Отже, за таких обставин застосування відповідачем до спірних відносин частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є протиправним.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 133/476/15-а від 29 листопада 2016 року.

Між тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, а саме визнання нечинним спірного рішення відповідача, оскільки такий спосіб захисту (вимога про визнання акта нечинним), як випливає з системного аналізу статтей 105, 162, 171 Кодексу адміністративного судочинства України може стосуватися лише випадків оскарження нормативно-правових актів. Відмінність між встановленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових є істотною та полягає, зокрема в моменті втрати чинності такими актами. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не установлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

При цьому, необхідним заходом для належного захисту прав позивача є зазначення у резолютивній частині постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним рішення відповідача про обчислення пенсії за віком позивачу з 27 березня 2017 року із врахуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік.

Враховуючи те, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для її вирішення, дав їм правильну юридичну оцінку та правильно по суті вирішив справу, але із помилковим застосуванням норм матеріального, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції змінити шляхом викладення абзацу другого її резолютивної частини в новій редакції, в іншій частині постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 198, статтями 205, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Василівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Василівського районного суду Запорізької області від 03 липня 2017 року у справі №311/1287/17(2-а/311/38/2017) - змінити, виклавши абзац другий її резолютивної частини в наступній редакції.

Визнати протиправним рішення Василівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про обчислення пенсії за віком позивачу з 27 березня 2017 року із врахуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік.

В іншій частині постанову Василівського районного суду Запорізької області від 03 липня 2017 року у справі №311/1287/17(2-а/311/38/2017) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко