Справа № 263/3952/17
Суддя: Киян Д. В.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/3952/17
Провадження № 2-а/263/393/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Кияна Д.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора з оформлення ДТП та розшуку Шамлі Миколи Володимировича старшого лейтенанта поліції Головного управління національної поліції України у Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора з оформлення ДТП та розшуку Шамлі Миколи Володимировича старшого лейтенанта поліції Головного управління національної поліції України у Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В позовній заяві зазначив, що постановою серії БР № 407723 від 10.03.2017 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вважав зазначену постану незаконною, оскільки відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи. Також відповідач порушив процедуру розгляду справи, встановлено ст.ст. 278.279 КУпАП та не дав змоги позивачу скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Крім цього зазначив, що не вчиняв адміністративного правопорушення, надав працівника поліції на їх вимогу необхідні документи, та відповідач не навів жодних доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивач не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та пояснив, що забув свідоцтво та йому зараз його привезуть. Відповідачем було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а після цього позивачу хтось привіз свідоцтво. Просив справу розглянути у його відсутність та у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що обидві сторони не з'явилися у судове засідання, від позивача та відповідача є клопотання про розгляд справи у їх відсутності, відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, в яких висловив свою думку стосовно позовних вимог, суд розглянув справу у відсутності сторін в письмовому провадження, на підставі наявних по справі доказів.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії БР № 407723 від 10.03.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Як вбачається із зазначеної постанови, позивач 10.03.2017 року о 14.00 годин керуючи автомобілем ТАТА, державний номер НОМЕР_1, не мав при собі свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1.б Правил дорожнього руху України.

Посилання позивача на порушення процедури розгляду справи за місцем вчинення адміністративного правопорушення, суд не бере до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до правил ст.258 КУпАП у передбачених цією статтею випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення уповноваженими органами ( посадовими особами ) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даної статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Відповідно п.4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Разом з цим, суд бере до уваги твердження позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Позивач стверджує, що ним було надано відповідачу водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що в свою чергу не заперечувалось відповідачем, який в своїх письмових запереченнях зазначив, що позивач згодом надав йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

В свою чергу твердження відповідача, що у позивача на момент розгляду справи було відсутнє свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та йому його привіз інший чоловік, не знайшло свого підтвердження, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження цього факту, та не надано будь-яких інших доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає, що відсутні достатні та допустимі докази, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв'язку із чим, вважає необхідним скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та закрити провадження по справі, відповідно до ст. 293 КУпАП.

На підставі рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, керуючись ст. 293 КУпАП, ст.ст. 2-15, 17-18, 69-71, 79, 86, 94, 122, 128, 143, 158-163, 167, 185-186, 224-2, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора з оформлення ДТП та розшуку Шамлі Миколи Володимировича старшого лейтенанта поліції Головного управління національної поліції України у Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 407723 від 10.03.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень скасувати, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Д.В. Киян