Справа № 159/1942/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7925/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2017 року у справі № 159/1942/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України в якому просить визнати дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними; зобов'язати Ковельське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити їй перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до довідки ТУ ДСА України у Волинській області від 24.04.2017 року № 226, починаючи з моменту довічного грошового утримання, а саме з 04.10.2016 року; зобов'язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до довідки ТУ ДСА України у Волинській області від 24.04.2017 року № 225, починаючи з 01.01.2017 року.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2017 року позов задоволено: визнано неправомірними дії Ковельського об'єднаного управління пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов'язано Ковельське об'єднане управління пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до довідки ТУ ДСА України у Волинській області від 24 квітня 2017 року № 226, починаючи з моменту призначення довічного грошового утримання, а саме з 04 жовтня 2016 року; зобов'язано Ковельське об'єднане управління пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1. перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до довідки ТУ ДСА України у Волинській області від 24 квітня 2017 року № 225 , починаючи з 01 cічня 2017 року.

Не погоджуючись з даною постановою суду Ковельське об'єднане управління пенсійного фонду України у Волинській області оскаржило її подавши апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне зясування обставин справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

Як на доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що відповідно до чинного законодавства допомога на оздоровлення не є складовою суддівської винагороди, відтак включення її до складу заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає підстав.

Апелянт просив розгляд справи провести без участі їхнього представника.

Позивач повідомлялася судом про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, що не перешкоджає розгляду справи без її участі.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи, та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ в м. Ковелі та Ковельському районі та з 04.10.2016 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

03.05.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та листом від 17.05.2017 року № 7892/02-21-22 відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку, оскільки допомога на оздоровлення не є складовою суддівської винагороди і для включення до складу заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підстав немає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, обґрунтованості доводів щодо правомірності свого рішення суду не довів, а тому позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону «Про статус суддів» від 15.12.1992р. № 2862-XII судді, які пішли у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менш 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Разом з тим, визначений Законом № 2862-ХІІ порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання суддів було змінено у зв'язку із набранням чинності Законом України від 07.07.2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону № 2453-VІ, чинній до 1 жовтня 2011 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року внесено зміни до частини 3 статті 138 Закону № 2453-VІ передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3-рп/2013, зокрема, частину третю статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону № 3668-VI, визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Відповідно до ст. 152 Конституції України - нормативно-правові акти, які визнані такими, що не відповідають Конституції України(неконституційними), втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Відтак, з 03 червня 2013 року, втратила чинність ч. 3 ст. 138 Закону № 2453-VІ , в редакції до внесення змін Законом № 3668-VI, якою було передбачено виплату щомісячного довічного грошового утримання з якого було сплачено страхові внески.

2 червня 2016 року Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII, який згідно з пунктом 1 його розділу "Прикінцеві та перехідні положення" набрав чинності з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02 червня 2016 року №1401-VIII (крім пунктів 39 та 48 цього розділу, які набирають чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону) - тобто 30 вересня 2016 року.

Пунктом 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII (в редакції чинній на час призначення позивачу довічного грошового утримання), після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди.

За правилами ч. 1 ст. 135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч.2 ст.135 Закону №1402-VIII).

Відтак, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення, не передбачена вищезазначеною статтею то апеляційний суд вважає, що орган пенсійного фонду правомірно відмовив позивачу у врахуванні її при обчислені щомісячного довічного грошового утримання, а відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята судом з порушенням норм матеріального права та за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, через що підлягає скасуванню та слід прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 160 ч.3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ковельського обєднаного управління Пенсійоного фонду України задовольнити.

Постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2017 року у справі № 159/1942/17, скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст судового рішення складено 07.09.2017р.