Справа № 823/1270/17
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року справа № 823/1270/17
м. Черкаси
10 год. 20 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання Потенко А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення,

встановив:
17 серпня 2017 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 , в якій просить (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07.09.2017):

1) визнати протиправним та скасувати наказ начальника УМВС України в Черкаській області № 670 від 03 квітня 2015 року про звільнення підполковника міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;

2) визнати протиправним та скасувати наказ управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 89 о/с від 03.04.2015 про звільнення підполковника міліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого СКР Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ № 114 від 29.07.1991;

3) поновити підполковника міліції ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого СКР Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС.

4) стягнути з УМВС України в Черкаській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтовано тим, що на час прийняття оскарженого наказу позивач перебував на стаціонарному лікуванні. Крім того позивач вказує, що відповідачем не ознайомлено позивача з наказом про призначення службового розслідування, не відібрано пояснень.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення, доводи та міркування позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.

На час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого СКР Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС.

Наказом Управління МВС України в Черкаській області від 03.04.2015 №670 за грубе порушення службової дисципліни, відвертого ігнорування та недотримання Присяги працівника органів внутрішніх справ України, вимог ст. 2 Закону України «Про міліцію», вимог Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 №1050, вимог вказівки МВС України від 25.07.2008 №17 км/1 щодо докорінної перебудови взаємовідносин працівників міліції з населенням шляхом неупередженого вирішення всіх без винятку заяв та повідомлень про злочинні прояви, старшого оперуповноваженого СКР Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС підполковника міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ.

Наказом Управління МВС України в Черкаській області від 03.04.2015 №89 о/с позивача згідно пп «є» (за порушення дисципліни) п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Підпунктом "є" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року N 114, передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою з`ясування обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою начальник призначає службове розслідування, що має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 28.03.2015 №624 проведено службове розслідування за заявою гр. ОСОБА_2 про те, що 27.03.2015 працівники міліції Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС безпідставно його затримали та доставили до вказаного райвідділу, де спричинили йому тілесні ушкодження, за результатом якого складено висновок від 03.04.2015.

З матеріалів справи вбачається, що 31.03.2015 відносно позивача внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №00000128 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

В подальшому, 17.12.2015 слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ухвалено постанову про закриття кримінального провадження за №00000128 від 31.03.2015, у зв`язку з відсутністю в діях працівників Придніпровського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 та ОСОБА_3 обов`язкових ознак даного складу кримінального правопорушення передбаченого, статтею 365 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі висновку службового розслідування Управління МВС України в Черкаській області наказом від 03.04.2015 №670 підполковника міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ.

Наказом Управління МВС України в Черкаській області від 03.04.2015 №89 о/с на підставі наказу№670 від 03.04.2015, подання Придніпровського РВ позивача згідно пп «є» (за порушення дисципліни) п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас.

Відповідно до п. 16 Дисциплінарного статут дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що висновок службового розслідування затверджено 03.04.2015, а оскаржений наказ прийнято 03.04.2015, тобто з дотриманням строку визначеного ст. 16 Дисциплінарного статуту.

Пунктами 26 та 27 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення повинно відповідати тяжкості вчиненого проступку і ступеню провини. За вчинений дисциплінарний проступок накладається тільки одне стягнення. При визначенні виду і міри покарання беруться до уваги: характер проступку, його наслідки, обставини, за яких його було вчинено, попередня поведінка винного, його ставлення до служби, стаж служби і рівень кваліфікації. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного стягнення і може провадитись за систематичне порушення дисципліни або вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Щодо доводів позивача, що на час прийняття оскаржуваного наказу він перебував на стаціонарному лікуванні суд зазначає таке.

Під час винесення оскаржуваних наказів позивач перебував на лікарняному з 01.04.2015 по 17.04.2015, про що свідчить довідка про тимчасову непрацездатність, видана 17.04.2015 (а.с.11) та виписка з медичної картки № 4002 (а.с. 12).

В судовому засіданні позивач пояснив, що про перебування в лікарні 01.04.2015, тобто в перший же день, повідомив по телефону свого безпосереднього керівника начальника сектору карного розшуку Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС Гордійчука. Після виписки з лікарні 18.04.2015 звернувся в кадрову службу Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС з намаганням здати листок непрацездатності, на що йому було відмовлено.

Представник відповідача в судовому засіданні не спростувала дані твердження.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 року за № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України (надалі - КзПП), у якому визначені основні трудові права працівників.

Згідно з ч. 3 ст. 40 КзПП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці.

З огляду на наведене суд зазначає, що ні загальним законом ні спеціальним законом не допускається розірвання трудових відносин, в даному випадку припинення публічної служби, в період тимчасової непрацездатності особи.

Аналогічна правова позиція викладена в абзаці 2 пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9, де зазначено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок.

Згідно наказів №670 від 03.04.2015 та №89 о/с від 03.04.2015 звільнення ОСОБА_1 відбулося у період його тимчасової непрацездатності, що є порушенням трудових прав позивача.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п.2.1., 2.3., 2.6., 2.7. Порядку видача документів про звільнення від службових обов`язків особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ і військовослужбовцям внутрішніх військ, крім військовослужбовців дійсної строкової служби внутрішніх військ) у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності проводиться лікувально-профілактичними закладами МВС України, а також державними та комунальними закладами охорони здоров`я України.

Тимчасова непрацездатність працівників внаслідок захворювання, поранення, контузії, травми або каліцтва незалежно від обставин, за яких вони отримані, підтверджується в лікувально-профілактичних закладах МВС України листком звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність або довідкою лікаря (фельдшера) військової частини. Про необхідність лікування у закладах охорони здоров`я інших центральних та місцевих органів виконавчої влади (крім випадків коли необхідна екстрена госпіталізація) працівник повідомляє безпосереднього начальника (командира) рапортом, який візується дільничним терапевтом амбулаторно-поліклінічного закладу органів внутрішніх справ при наявності його в даному населеному пункті.

Документи, що засвідчують непрацездатність, видані державними та комунальними закладами охорони здоров`я, підлягають реєстрації в амбулаторно-поліклінічних закладах МВС України при наявності їх в даному населеному пункті або в медичному пункті військової частини протягом 1 доби після закінчення лікування. Після відновлення працездатності в листку звільнення від служби зазначається дата виходу на службу. В зазначений строк працівник зобов`язаний пред`явити безпосередньому начальнику листок звільнення від служби.

Відповідно до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №455 від 13.11.2001.

Тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

У разі лікування в стаціонарі листок непрацездатності видається лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення за весь період стаціонарного лікування.

Лікарняний видається з дня встановлення непрацездатності, окрім лікування в стаціонарі, де листок непрацездатності видається лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення за весь період стаціонарного лікування. Після закінчення лікування листок непрацездатності закривається та може бути пред`явлений роботодавцю для виплати відповідної допомоги.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем 03.04.2015 направлено повідомлення про його звільнення та необхідність прибуття до УКЗ УМВС України в Черкаській області для отримання особистих документів. Дане повідомлення направлене за адресою АДРЕСА_1 , проте, як встановлено в судовому засіданні позивач разом з сім`єю проживає за іншою адресою, а саме АДРЕСА_2 , про що достеменно відомо відповідачу.

На підтвердження свого місця проживання позивач надав суду: довідку про склад сім`ї, свідоцтво про шлюб, договір купівлі-продажу квартири.

В судовому засіданні представником відповідача не спростовано твердження позивача щодо його місця проживання, що є додатковою підставою для скасування оскаржуваних наказів.

Відповідно до абзацу 10 пункту 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення у адміністративній справі" задовольняючи позовні вимоги про поновлення на публічній службі, суд повинен визначити протиправним рішення суб`єкта владних повноважень повністю або частково та скасувати акт індивідуальної дії повністю або ту його частину, яка стосується позивача, з моменту прийняття акта та обов`язково вказати дату, з якої особу поновлено на посаді.

Визначаючи у даній справі належний спосіб захисту порушеного права, суд дійшов висновку про протиправність наказів № 670 від 03 квітня 2015 року в частині звільнення підполковника міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ та № 89 о/с від 03.04.2015 про звільнення підполковника міліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого СКР Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ № 114 від 29.07.1991.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Управління міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 24 Положення № 114 визначено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п. 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно із п. 3 Порядку № 100 встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

За приписами абз. 3 п. 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 (справа № 21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові №13 від 24.12.1999 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тому управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, як податковий агент згідно норм Податкового Кодексу України та як страхувальник згідно Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зобов`язаний виплатити позивачеві суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утримавши із нього при виплаті прибутковий податок з доходів фізичних осіб та єдиний страховий внесок.

Такі висновки узгоджуються з практикою Верховного Суду України, зокрема, викладеною в постановах від 21.01.2012 № 6-87цс11 та від 14.01.2014 № 21-395а13.

Відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за лютий 2015 року нараховано 2561 грн 89 коп., а за березень 2015 року 2569 грн 62 коп. Таким чином сума доходу позивача за два останні повні місяці становить 5131 грн 51 коп. Кількість робочих днів за лютий березень 2015 року - 41. Таким чином, середня заробітна плата за 1 день становить 125 грн 15 коп. Враховуючи, що кількість днів вимушеного прогулу - 248, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 31037 грн 20 коп.

Суд зазначає, що позивачем в судовому засіданні надано відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 07.09.2017, відповідно до яких позивач отримав 3508,58 грн доходу за квітень 2015 року.

Враховуючи вищезазначене, позовна вимога про стягнення грошове забезпечення за час вимушеного прогулу належить до задоволення в сумі 27528 грн 87 коп.

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд зазначає, що відповідач заперечуючи проти позову не надали суду доказів правомірності оскаржуваних наказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, оскільки наказ начальника УМВС України в Черкаській області № 670 від 03 квітня 2015 року винесений у відношенні до двох осіб, а саме підполковника міліції ОСОБА_1 (позивача) та помічника оперуповноваженого СКР Придніпровського РВ м. Черкаси УМВС молодшого сержанта міліції Трохимця Владислава Володимировича.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи зазначене суд вважає за необхідне постанову суду у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого СКР Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС та стягнення з управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника УМВС України в Черкаській області № 670 від 03 квітня 2015 року в частині звільнення підполковника міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ.

Визнати протиправним та скасувати наказ управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 89 о/с від 03 квітня 2015 року про звільнення підполковника міліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого СКР Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ № 114 від 29.07.1991.

Поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого СКР Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС з 04 квітня 2015 року.

Стягнути з управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 27528 (двадцять сім тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн 87 коп. без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого СКР Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС та стягнення з (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 2294 (дві тисячі двісті дев`яносто чотири) грн. 05 коп. допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст постанови виготовлено 08.09.2017