Справа № 819/1221/17
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1221/17

06 вересня 2017 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

секретарі судового засідання Кухар О.Л.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Лисака В.Б.

представників відповідача Дзюбатого А.В., довіреність від 23.03.2017 року № 63, Сліворського О.Ю., довіреність від 23.03.2017 року № 66,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області щодо відмови у проведенні розслідування нещасного випадку, що стався з ним 07.09.2014 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків;

- зобов'язати ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області провести розслідування нещасного випадку, що стався з ним 07.09.2014 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків;

- зобов'язати ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області скласти акти Н-1* та Н-5* за фактом нещасного випадку, що стався з ним 07.09.2014 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ та Національної поліції України з 1993 по 2016 роки на різних посадах. З 13.08.2014 року згідно наказу начальника УМВСУ в Тернопільській області разом з іншими співробітниками був відряджений в м. Сєвєродонецьк Луганської області з метою проведення оперативно-розшукових заходів щодо розкриття тяжких та особливо тяжких злочинів в зоні АТО. 07.09.2014 року при затриманні громадянина ОСОБА_5 отримав травму у вигляді закритого перелому основної фаланги першого пальця правої кисті. З травмованим пальцем через різні причини звернувся в травмпункт м. Тернополя тільки 09.09.2014 року, а 18.09.2014 року подав в чергову частину Тернопільського МВ офіційну заяву про спричинення тілесних ушкоджень і цього ж дня слідчим інформацію про злочин було внесено в ЄДР та розпочато розслідування кримінального провадження. Також за фактом отримання позивачем травми було призначено службове розслідування, за результатом якого 08.10.2014 року складено висновок, яким визнано дане службове розслідування завершеним, а остаточне питання щодо можливого отримання травмування підполковником міліції ОСОБА_1 під час виконання службових обов'язків в зоні АТО на сході України вирішити після прийняття рішення органами слідства по кримінальному провадженню № 0002467. Дане рішення оскаржувалось позивачем неодноразово, однак незважаючи на те, що 30.05.2017 року у вищевказаному кримінальному провадженні № 0002467 прийнято рішення про його закриття, остаточне питання розслідування нещасного випадку, що стався з ним 07.09.2014 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків не прийняте, що стало причиною звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів, викладених і заяві та просять задовольнити.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечили, свою позицію виклали в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Просили в позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін по справі, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 29.08.1993 року проходив службу в органах внутрішніх справ України на атестованих посадах, що підтверджується довідкою УМВСУ в Тернопільській області від 05.11.2015 року № 2/24-4029. (а.с.15).

Відповідно до наказу ГУНП в Тернопільській області від 07.11.2015 року № 11 о/с ОСОБА_1, який мав спеціальне звання полковник міліції, призначено командиром РПОП ГУНП в Тернопільській області, присвоївши спеціальне звання "полковник поліції", (а.с.7) та, в подальшому, звільнено з Національної поліції України за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію України" (через хворобу) згідно із наказом ГУНП в Тернопільській області від 26.04.2016 року № 76 о/с. (а.с.8)

З 13.08.2014 року по 13.09.2014 року, терміном на 32 доби, ОСОБА_1 був відряджений в м. Сєверодонецьк згідно наказу УМВСУ в Тернопільській області від 12.08.2014 року № 206 о/с дск. (а.с.9-10) Факт перебування в Лисичанському МВ ГУМВСУ у Луганській області та в зоні проведення АТО в Донецькій і Луганській областях підтверджується довідкою, виданою заступником керівника АТЦ при СБ України - керівником АТО в Луганській області. (а.с.14)

07.09.2014 року ОСОБА_1 спільно із окремими працівниками УМВСУ в Тернопільській області було затримано ОСОБА_5 по підозрі у скоєнні пограбування, про що повідомлено рапортом №14956 від 07.09.2014 року. (а.с.16)

Згідно із спецповідомлення від 18.09.2014 року начальника УКЗ УМВСУ в Тернопільській області, 18.09.2014 року до Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_1 звернувся із заявою щодо спричинення йому тілесних ушкоджень в зоні АТО на сході України. Того ж дня вказане повідомлення було зареєстровано в ЄО УМВСУ в Тернопільській області під № 16214, а СВ Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області відомості з даного приводу було внесено до ЄРДР № 0002467 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 Кримінального кодексу України. (а.с.30) 07.09.2014 року ОСОБА_5 під час затримання здійснив спробу втечі в ході чого різко схопив ОСОБА_1 за великий палець правої руки, внаслідок чого останній відчув сильний різкий біль. Прибувши зі сходу України ОСОБА_1 через тривалий різкий біль та погіршення стану вказаної вище руки звернувся до Тернопільської комунальної лікарні швидкої медичної допомоги №1, де йому було поставлено наступний діагноз: закритий перелом великого пальця правої руки. (а.с.69)

Наказом УМВСУ в Тернопільській області від 19.09.2014 року № 1331 за фактами, викладеними у заяві підполковника міліції ОСОБА_1, призначено службове розслідування. (а.с.73)

В ході проведення службового розслідування були опитані та отримані письмові пояснення майора міліції ОСОБА_7 та капітана міліції ОСОБА_8, які підтвердили факт затримання та доставлення до Лисичанського МВ ГУМВСУ у Луганській області ОСОБА_5 Одночасно вказали, що факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 ОСОБА_5 не бачили. Однак, після доставлення останнього, ОСОБА_1 скаржився на незначний біль. (а.с.74-77)

За результатами службового розслідування за фактом травмування заступника начальника УКР УМВСУ в Тернопільській області підполковника міліції ОСОБА_1 прийнято висновок від 08.10.2014 року, затверджений начальником УМВСУ в Тернопільській області полковником міліції Облещуком В.К. 08.10.2014 року, про завершення службового розслідування. Остаточне питання щодо можливого отримання травмування ОСОБА_1 під час виконання службових обов'язків в зоні АТО на сході України вирішити після прийняття рішення органами слідства по кримінальному провадженню № 0002467. (а.с.11-13)

В подальшому, на звернення ОСОБА_1 від 17.02.2017 року щодо неналежного розслідування кримінального провадження та проведення службового розслідування за фактом травмування під час відрядження в зону АТО у 2014 році, (а.с.19-20) УМВСУ в Тернопільській області листом від 24.02.2017 року № 29 повідомило, що на даний час у кримінальному провадженні № 0002467 триває досудове розслідування та проводяться слідчі (розшукові) дії, відповідно до вимог статті 223 Кримінального процесуального кодексу України. (а.с.21)

В свою чергу, листом від 05.07.2017 року № 1512/2/03-2017 ГУНП в Тернопільській області з приводу заяви ОСОБА_1 від 17.02.2017 року повідомило, що ГУНП в Тернопільській області не може давати оцінку діям працівників міліції в Тернопільській області в межах службового розслідування, оскільки воно не є правонаступником органів внутрішніх справ. На даний час, жодних правових підстав для проведення ГУНП в Тернопільській області службового розслідування за фактом травмування під час проходження служби у 2014 році на території проведення АТО в м. Лисичанськ Луганської області немає. (а.с.25-26)

Постановою СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 30.05.2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002467 від 18.09.2014 року, закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, (а.с.23-24) яка надіслана ОСОБА_1 листом від 21.06.2017 року № 24/10-к-110. (а.с.22)

Так, з врахуванням того, що відпали перешкоди, які вказувались, для проведення у встановленому Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 року № 1346, для завершення розслідування, 21.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ліквідаційної комісії УМВСУ в Тернопільській області. (а.с.27-28)

Листом від 04.07.2017 року № 433/05/2-2012, на звернення ОСОБА_1 від 21.06.2017 року, відповідно до функцій ліквідаційної комісії УМВСУ в Тернопільській області проінформовано, що ліквідаційна комісія не може проводити службові розслідування та здійснювати інші дії, що покладалися на діяльність працівників міліції до здійснення процедури повної ліквідації даного підрозділу. Функцією ліквідаційної комісії на даний час є виключно проведення повної ліквідації УМВСУ в Тернопільській області та підрозділів, що в нього входили. У зв'язку із цим, проведенням службового розслідування ліквідаційною комісією УМВСУ в Тернопільській області за фактом травмування неможливе. (а.с.29)

Не погодившись із таким діями ліквідаційної комісії УМВСУ в Тернопільській області, позивач звернувся до суду із даним позовом щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов'язати провести розслідування нещасного випадку, що стався з ним 07.09.2014 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків, і скласти акти Н-1* та Н-5* за фактом нещасного випадку.

При вирішенні справи та прийнятті постанови суд враховує наступні обставини та застосовує такі положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 року № 1346 (далі - Порядок № 1346).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

За результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків (пункт 2.2 Порядку № 1346).

Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2) (пункт 2.4 Порядку № 1346).

Відповідно до пункту 3.1.Порядку № 1346 про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Пунктом 3.5 Порядку № 1346 визначено, що керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

Відповідно до пункту 3.8 Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків);

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Пунктом 3.9 Порядку № 1346 передбачено, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він трапився в період проходження служби під час:

припинення або запобігання злочинам або правопорушенням;

вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод;

охорони і забезпечення громадського порядку;

несення постової чи патрульної служби;

виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили;

забезпечення безпеки дорожнього руху;

участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій;

виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов'язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні;

перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час;

підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення;

проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору;

проведення навчання, тренувань, обов'язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах;

використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу;

провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий;

прямування працівника до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами;

прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Пункт 3.10 Порядку № 1346 визначає, що комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок:

безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов'язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо);

спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов'язаних з виконанням службових обов'язків;

травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого);

раптового погіршення стану здоров'я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов'язаним з виконанням службових обов'язків за умови, що погіршення стану здоров'я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров'я. Медичний висновок щодо зв'язку погіршення стану здоров'я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров'я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування;

в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Пункт 3.19 Порядку № 1346 передбачає, що нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Так, ОСОБА_1 як і в ході службового розслідування, так і в судовому засіданні під час розгляду справи пояснював, що 07.09.2014 року близько 13 год. 30. хв. у АДРЕСА_1, він спільно із майором поліції ОСОБА_7 та капітаном міліції ОСОБА_8 затримали ОСОБА_5, який підозрювався у скоєнні майнових злочинів. Останній під час затримання здійснив спробу втечі в ході чого різко вирвався від нього, коли він тримав його за верхній одяг в ділянці плеча правою рукою. Внаслідок цього він відчув сильний різкий біль великого пальця правої руки. У подальшому ОСОБА_5 ними був затриманий та доставлений до Лисичанського МВ УМВСУ у Луганській області. У вказаному підрозділі, після проведення із ОСОБА_5 всіх необхідних слідчих дій його було затримано в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України. Про факт спроби втечі ОСОБА_5 та спричинення останнім йому тілесних ушкоджень він нікому не доповідав, у медичні заклади у Луганській області не звертався, оскільки вважав, що отримана ним травма є незначною.

Як встановлено судом, відповідно до висновку за результатами службового розслідування за фактом травмування заступника начальника УКР УМВСУ в Тернопільській області підполковника міліції ОСОБА_1 від 08.10.2014 року, службове розслідування за фактами, викладеними у заяві підполковника міліції ОСОБА_1 щодо отримання ним травмування під час виконання службових обов'язків в зоні АТО на сході України завершеним. Остаточне питання щодо можливого отримання травмування ОСОБА_1 під час виконання службових обов'язків в зоні АТО на сході України вирішити після прийняття рішення органами слідства по кримінальному провадженню № 0002467. (а.с.11-13)

Постановою СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 30.05.2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002467 від 18.09.2014 року, закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, (а.с.23-24) яка надіслана ОСОБА_1 листом від 21.06.2017 року № 24/10-к-110. (а.с.22)

Однак, на звернення ОСОБА_1 від 21.06.2017 року щодо завершення службового розслідування за фактом травмування під час відрядження в зону проведення АТО у 2014 році, листом від 04.07.2017 року № 433/05/2-2012 відмовлено та проінформовано, що ліквідаційна комісія не може проводити службові розслідування та здійснювати інші дії, що покладалися на діяльність працівників міліції до здійснення процедури повної ліквідації даного підрозділу. Функцією ліквідаційної комісії на даний час є виключно проведення повної ліквідації УМВСУ в Тернопільській області та підрозділів, що в нього входили. У зв'язку із цим, проведенням службового розслідування ліквідаційною комісією УМВСУ в Тернопільській області за фактом травмування неможливе. (а.с.29)

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 р. № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі УМВСУ в Тернопільській області.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань УМВСУ в Тернопільській області з 03.11.2015 року перебуває в стані припинення.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1388 "Про організаційно-штатні питання" вважаються такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з Переліком змін у штатах МВС, що додається, а саме: по Тернопільській області скасовано всі штати, скорочені всі посади.

Таким чином, встановлені обставини свідчать про безпідставність позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності ліквідаційної комісії УМВСУ в Тернопільській області щодо відмови у проведенні розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем ОСОБА_1 07.09.2014 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків.

При цьому, з даного приводу суд вважає за необхідне зазначити, що з прийняттям 30.05.2017 року постанови про закриття кримінального провадження, відпали перешкоди для вирішення питання щодо можливого отримання травмування позивачем, які вказувались у висновку за результатами службового розслідування за фактом травмування заступника начальника УКР УМВСУ в Тернопільській області підполковника міліції ОСОБА_1 від 08.10.2014 року.

Разом з тим, у кримінальному провадженні № 0002467 Тернопільським обласним бюро судово-медичної експертизи було проведено судово-медичну експертизу щодо ОСОБА_1, на підставі якої, приймаючи до уваги повідомлені обставини справи та у відповідності до запропонованих запитань, зроблено наступний висновок експерта від 01.10.2014 року № 1445:

При зверненні ОСОБА_1 за медичною допомогою 09.09.2014 року у травмпункт Тернопільської комунальної лікарні швидкої допомоги та 10.09.2014 року в поліклініку СМЗ УМВСУ в Тернопільській області, йому був діагностований забій правої кисті. При зверненні ОСОБА_1 до лікаря 16.09.2014 року, у нього, з врахуванням результатів проведеного 15.09.2014 року повторного рентгенографічного дослідження правої кисті, був діагностований закритий перелом основної фаланги першого пальця правої кисті. Це підтверджується вивченням наданих рентгенограм на його ім'я.

Зважаючи на виявлені при дослідженні рентгенограми від 15.09.2014 року ознаки початкової консолідації (зрощення) в місці перелому, виникнення у ОСОБА_1 травми першого пальця правої кисті у вказаний в постанові термін події - 07.09.2014 року, не виключається.

Спричинена ОСОБА_1 травма першого пальця правої кисті у вигляді закритого перелому основної фаланги, за ознаками тривалого (більше 21 дня) розладу здоров'я належить до ушкодження середньої тяжкості - пункт 2.2.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень".

Утворення виявленої травми першого пальця правої кисті у ОСОБА_1 за вказаних ним обставин події 07.09.2014 року, не виключається. Вона за своїм характером не властива для утворення при падінні.(а.с.31-33)

Також у ході кримінального провадження № 0002467 по факту спричинення тілесних ушкоджень було відібрано покази та оформлено відповідними протоколами допиту свідків у ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, що безпосередньо перебували з ОСОБА_1 у Лисичанському МВ ГУМВСУ у Луганській області та в зоні проведення АТО в Луганській області. (а.с.34-50)

Водночас, суд звертає увагу на обставини, встановлені постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 07.07.2017 року у справі № 415/3838/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка 17.07.2017 року набрала законної сили, зокрема: "07.09.2014 року, близько об 11 годині, правопорушник ОСОБА_5, перебуваючи в під'їзді будинку № 30, по вулиці Сосюри міста Лисичанська, під час затримання, вчинив злісну непокору законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, що виявилося - у штовханні, намаганні втекти, не реагуванні на вимоги припинити протиправні дії та спричиненні співробітникові правоохоронних органів - ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості". (а.с.61)

Так, на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" триває процедура ліквідації територіальних органів Міністерства внутрішніх справ.

Відповідно до частини другої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи УМВСУ в Тернопільській області на день розгляду справи у суді в Єдиному державному реєстрі відсутній.

Разом з тим, до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється (пункт 4 статті 105 Цивільного кодексу України).

Отже, на даний час повноваження з вирішення питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, залишаються за ліквідаційними комісіями ГУМВС (УМВС) в областях та м. Києві.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, у спірному випадку для належного і повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог на підставі частини другої статті 11 КАС України та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи, а саме шляхом зобов'язання ліквідаційної комісії УМВСУ в Тернопільській області вирішити питання щодо проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 07.09.2014 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання ліквідаційну комісію УМВСУ в Тернопільській області скласти акти Н-1* та Н-5* за фактом нещасного випадку, що стався з ним 07.09.2014 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків, суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Частиною першою статті 6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пунктів 1,2 частини другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (абзац десятий частини другої статті 162 КАС України).

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем. Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Крім того, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (Постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

При цьому, суд не підміняє суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта.

Статтею 11 КАС України встановлено принцип змагальності сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи положення частини другої статті 162 КАС України, суд вважає за необхідне позов задовольнити, винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами статті 86 КАС України, та необхідності відновлення порушеного права позивача, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення шляхом зобов'язання ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області повторно вирішити питання щодо проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 07.09.2014 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків.

Керуючись ст.ст. 2,6,11,86,122,158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області вирішити питання щодо проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 07.09.2014 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 11 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.