Справа № 750/5060/17
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2017 року Чернігів Справа № 750/5060/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., суддів Падій В.В., Непочатих В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_1
до 1. Міністерства оборони України
2. Чернігівського обласного військового комісаріата
про визнання дій неправомірними, скасування протоколу та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до 1. Міністерства оборони України 2. ІНФОРМАЦІЯ_1 про: визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач 2) щодо залишення заяви про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії без реалізації; зобов`язання Міністерства оборони України ( далі - МО України, відповідач 1) призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії у розмірі, встановленому пп. Б. п. 1 ст. 13.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язання Міністерство оборони України протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили подати звіт про виконання рішення суду.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що Чернігівським обласним військовим комісаріатом порушено вимоги Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, оскільки останнім допущено неправомірні дії щодо залишення заяви позивача про призначення одноразоіої грошової допомоги без реалізації, а саме ненаправлення її з доданими до неї документами до Міністерства оборони України, для розгляду питання призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з настанням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву у якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.
Представники відповідачів до суду також не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду подали заяви, у яких просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності.
За таких обставин, враховуючи ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути спір по суті, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24.10.1984 по 20.10.1986 проходив строкову військову службу у лавах Збройних сил колишнього Радянського Союзу, в тому числі в період з 18.04.1985 по 20.10.1986 приймав участь в бойових діях в республіці Афганістан, що підтверджується копією військового квитка позивача серії НОМЕР_1 від 24.10.1984 та довідкою від 04.05.2016 № 1376 (а.с. 13-19, 23).
Також, судом встановлено, що у 1986 році ОСОБА_1 , при виконанні обов`язків військової служби перебуваючи у Демократичній Республіці Афганістан, отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, спини, лівої ноги, контузію головного мозку.
У березні 2016 року пройшов судово-медичну експертизу у Київському міському клінічному бюро судово-медичних експертиз. За висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 22.03.2016 № 711/ж, рубці, які залишились після отримання позивачем множинного мінно- вибухового поранення наслідком загоєння ран, які могли утворитись внаслідок осколкових поранень, що могли бути спричинені під час проходження служби у 1985 році» (а.с. 26).
Відповідно до протоколу від 22.03.2016 № 1238 Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв: «Поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» (а.с. 27).
У 1996 році відповідно до довідки МСЕК від 31.10.1996 серії МСЕ- ЧНВ № 172743 (а.с. 28) та у 2011 році відповідно до довідки серії МСЕ-ЧНВ № 147329 від 01.06.2011 (а.с. 29) ОСОБА_1 встановлювалась інвалідність, однак причиною інвалідності визнавалось загальне захворювання та захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС.
У квітні 2016 року позивач пройшов обстеження медико-соціальною експертною комісією. Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВА № 029641 від 28.04.2016 (зв. бік а.с. 29 ) ОСОБА_1 встановлена III група інвалідності, причиною інвалідності зазначено «поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії».
02.03.2017 позивачем на адресу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням позивачем обов`язків військової служби, з пакетом відповідних документів, яку у подальшому було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.36).
Листом від 09.03.2017 № 5/780с військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив позивача про той факт, що заява ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності та додані до неї документи повертаються без реалізації, оскільки з 01.01.2017 Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до законодавства, які стосуються військовослужбовців. Так, у відповідності до підпункту 6 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві (а.с.37).
Вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо залишення заяви про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії без реалізації, а також з вимогою про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії у розмірі, встановленому пп. Б. п. 1 ст. 13.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
У відповідності до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІІ).
Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011- XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011- XII) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ.
Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Так, пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (частина 6 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ ).
Згідно з частиною 8 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, у позивача право на отримання одноразової грошової допомоги виникло 28.04.2016 (довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВА № 029641 від 28.04.2016 (зв. бік а.с.29), із заявою до військового комісаріату про виплату йому одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 звернувся 02.03.2017 (а.с.36).
Таким чином, після встановлення позивачу IIІ групи інвалідності безстроково 28.04.2016 і на момент його звернення з відповідною заявою до військового комісаріату 02.03.2017 ОСОБА_1 мав право на отримання одноразової грошової допомоги, у відповідності до частини 2 статті 16 та частини 8 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ.
При цьому, підставою для повернення заяви позивача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги та доданих до неї документів без реалізації став, як про це зазначено у листі військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.03.2017, той факт, що, у відповідності до підпункту 6 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.
Однак, суд не може погодитись з вищевказаним висновком Чернігівського обласного військового комісаріату, оскільки, як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 21.04.2015 у справі № 21-135а15, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
При цьому, частиною 1 ст. 244-2 КАС України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
У свою чергу, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Так, у відповідності до пункту 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Згідно з пунктом 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
При цьому, згідно пункту 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу (пункт 14 Порядку № 975).
Аналізуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, порядок призначення та виплати допомоги полягає у наступному: особи, які мають право на одноразову грошову допомогу звертаються з документами в обласний військовий комісаріат; обласний військовий комісаріат подає розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, та надсилається за належністю в Департамент фінансів Міністерства оборони України для розгляду їх Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги; перевірені фахівцями документи розглядаються Комісією та подаються Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової допомоги; після прийняття рішення Міністром оборони України кошти надсилаються в обласний військовий комісаріат (військову частину), до якого були подані документи, для виплати одноразової допомоги отримувачам. Виплата одноразової допомоги провадиться в порядку черговості відповідно до дати подання документів після отримання Міністерством оборони коштів, передбачених на ці цілі.
У свою чергу, суд вважає за необхідне зазначити, що Порядком № 975 саме до дискреційних повноважень Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги, віднесена можливість або прийняти рішення про призначення, або відмовити у призначенні одноразової грошової допомоги.
Водночас, Чернігівський обласний військовий комісаріат не наділений повноваженнями на самостійне визначення наявності/відсутності в осіб права на призначення чи відмову в отриманні одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, або залишення їх заяв без реалізації.
Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, Чернігівський обласний військовий комісаріат, всупереч викладеним у Порядку № 975 положенням, вийшов за межі наданих чинним законодавством України повноважень та фактично самостійно розглянув подану ОСОБА_1 заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням IІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням позивачем обов`язків військової служби з додатками та прийняв рішення про залишення її без реалізації, повернувши позивачу, у зв`язку із чим неправомірно перебрав на себе повноваження Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової гршової допомоги.
При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_4 було проігноровано свій обов`язок, визначений пунктом 13 Порядку № 975, щодо направлення заяви позивача та доданих до неї документів на адресу Міністерства оборони України, чим, у свою чергу, допущено неправомірні дії відносно ОСОБА_1 .
За таких обставин та з урахуванням факту невчинення відповідних дій Чернігівським обласним військовим комісаріатом, у оскаржуваних правовідносинах, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання неправомірними дій Чернігівського обласного військового комісаріату щодо залишення заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги без реалізації, а саме ненаправлення до Міністерства оборони України заяви ОСОБА_1 від 02.03.2017, з доданими до неї документами, для розгляду питання призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з настанням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, і задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у цій частині.
Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з настанням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, та призначення вищевказаної допомоги, то суд зазначає, що дана вимога є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідною Комісією Міністерства оборони України не приймалося рішення відносно позивача, тому що заява позивача та додані до неї документи, у зв`язку із допущенням Чернігівським обласним військовим комісаріатом неправомірних дій, на адресу Міністерства оборони України не надходили.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерство оборони України протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили подати звіт про виконання рішення суду, то суд зазначає, що вона є похідною від вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, в якій було відмовлено в задоволенні, а тому також задоволенню не підлягає.
При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Керуючись статтями 41, 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії Чернігівського ОВК щодо залишення заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги без реалізації.
В іншій частині позову відмовити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя Ю.О. Скалозуб

Судді: В.В.Падій

В.О. Непочатих