Справа № 817/651/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Недашківська К.М.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"06" вересня 2017 р. Справа № 817/651/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представника відповідача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "22" травня 2017 р. у справі за позовом Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фапомед Україна" про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені, ,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017р. Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом про стягнення з до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фапомед Україна» на його користь суму адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 210 530 грн. 92 коп. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2016 році.

Обґрунтовуючи позов Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів зазначає, що відповідно до «Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів» форми 10-ПІ за 2016 рік, поданого відповідачем до Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова кількість працівників, що працювали за звітний період склала 316 осіб. Таким чином, середньооблікова кількість інвалідів, відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», на підприємстві повинна становити 13 осіб. Натомість, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність, у 2016 році у ТОВ «Фапомед Україна» склала 7 осіб. У зв'язку із невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2016 році, на підставі статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», відповідачу нарахована сума адміністративно-господарських санкцій у розмірі 209943 грн. 06 коп. Загальна сума заборгованості зі сплати адміністративно-господарських санкцій, а також пені, нарахованої відповідачу за несвоєчасну сплату таких санкцій, становить 210530 грн. 92 коп.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.05.2017р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просив постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що середньооблікова кількість штатних працівників у відповідача за 2016 рік, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, складає 7 осіб, а кількість працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України №875-XII - 13 осіб. Отже, відповідачем у 2016 році не виконано норматив, передбачений статтею 19 Закону України №875-XII.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вжито всі заходи задля працевлаштування штатних працівників, яким встановлено інвалідність.

Колегія суддів апеляційного суду зазначені висновки суду першої інстанції вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України № 129 від 14 квітня 2011 року (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), Фонд соціального захисту інвалідів є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Міністерством соціальної політики України.

Приписами пункту 5 вищевказаного Положення (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) сформовано основні завдання Фонду соціального захисту інвалідів, які, зокрема, полягають в:

- організації прийому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів до нормативу таких робочих місць, їх аналізу та перевірки правильності в них розрахунків; збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів;

- обліку зазначених сум адміністративно-господарських санкцій та пені і використання шляхом надання фінансової допомоги, цільової позики, дотацій на створення спеціальних робочих місць для працевлаштування інвалідів, забезпечення функціонування всеукраїнських, державних, міжрегіональних центрів професійної реабілітації інвалідів і державних центрів соціальної реабілітації дітей-інвалідів, фінансування заходів, спрямованих на фізкультурно-спортивну реабілітацію інвалідів, фінансування витрат на професійну підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку інвалідів та інші заходи, визначені законом;

- обліку заборгованості зі сплати сум адміністративно-господарських санкцій і пені, які нараховані підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських організацій інвалідів, фізичним особам, які використовують найману працю;

- веденні претензійно-позовної роботи у судах різних інстанцій.

Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначено основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями та інтересами.

В силу частини першої статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця.

За змістом статті 20 вищезазначеного Закону (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Відповідачем подано до контролюючого органу Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016 рік форми №10-ПІ (а.с. 6), відповідно до якого: середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 316 осіб; з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 7 осіб; кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на підприємстві відповідача на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України №875-XII - 13 осіб; фонд оплати праці штатних працівників - 11057 тис. грн.

Судом встановлено, що на підприємстві працевлаштовано 7 інвалідів.

Зі змісту статті 18-1 Закону України №875-XII вбачається, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 31.05.2013 №316 «Про затвердження форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та Порядку її подання», зареєстрованим Міністерством юстиції України 17 червня 2013 року за № 988/23520 (далі іменується - Наказ №316) затверджена форма звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)».

Відповідно до Наказу №316, форма звітності заповнюється роботодавцями, які подають інформацію до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті незалежно від місцезнаходження. Відповідно до пункту 2.1 Наказу №316 форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

На виконання вимог Закону України «Про зайнятість населення» та Наказу № 316, позивач подавав звіти форми №3-ПН про наявність вакантних робочих місць, в яких зазначалося про створені вакантні робочі місця швачок саме для окремих категорій громадян - інвалідів (звіти від 12.01.2016, від 01.02.2016, від 01.03.2016, від 06.04.2016, від 04.05.2016, від 01.06.2016, від 01.07.2016, від 02.08.2016, від 12.09.2016, від 04.10.2016, від 03.11.2016, від 05.12.2016). Даний факт підтверджується також і наявним в матеріалах справи листом Гощанського районного центру зайнятості від 16.05.2017 №472, в якому зазначається, крім того, що центром зайнятості була направлена на підприємство особа з інвалідністю для працевлаштування на неповний робочий день, однак вона відмовилася від запропонованої роботи (у зв'язку із специфікою виробництва підприємство не має можливості забезпечити одну безробітну роботою на неповний робочий день.

Матеріалами справи підтверджено, що дійсно 21.12.2016 Гощанським районним центром зайнятості на ТОВ «Фапомед Україна» був направлений інвалід для працевлаштування на робочому місці - швачка. Однак, як встановлено судом, інвалід не був працевлаштований у зв'язку з його відмовою.

Вищезазначене свідчить про створення відповідачем робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування органу зайнятості населення щодо наявності вільних вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю шляхом подачі звітів , але робочі місяця залишились вакантними в зв'язку з відмовою осіб, які направлялись.

Суд зазначає, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 4 липня 2011 року (№ 21-159а11), 17 вересня 2013 року (№ 21-232а13), 8 квітня, 27 травня 9 грудня 2014 року (№№ 21-50а14а14, 21-119а14, 21-523а14 відповідно), від 06 квітня 2016 року №804/9684/14.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем дотримано вимоги законодавства стосовно визначення відповідним наказом нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та вжито всіх необхідних від підприємства заходів для виконання нормативу з метою працевлаштування осіб, яким встановлено у відповідності до законодавства інвалідність.

Враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що часткова незайнятість робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів виникла не з вини відповідача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 210530,92грн., оскільки в діях відповідача відсутній склад правопорушення, передбаченого Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», так як відповідачем здійснені передбачені чинним законодавством заходи щодо створення умов для працевлаштування інвалідів та заходи щодо інформування органів працевлаштування інвалідів про наявну можливість для їх працевлаштування, чим надано можливість виконання вищевказаними органами свого обов'язку стосовно безпосереднього працевлаштування інвалідів, оскільки обов'язок відповідача створити робочі місця для інвалідів не супроводжується його обов'язком їх пошуку для працевлаштування.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "22" травня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "07" вересня 2017 р.