Справа № 466/4551/17
Суддя: Зима І. Є.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/4551/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Зими І.Є.

при секретарі с/з Губач Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора ВпОДДЗ першого батальйону Управління патрульної поліції м. Львова Ференц Максима Зоряновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення , -

у с т а н о в и в :

23.06.2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора УПП м. Львова Ференц М.З. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 14.06.2017р. серії АР № 713795 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Вимоги мотивує тим, що 14 червня 2017 року вищевказаною постановою його притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. А саме, за те, що він 14.06.2017р. о 15.00 год., керуючи автомобілем «Ford G-max», н.з. НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп (504 км), здійснив обгін, перетнувши вузьку суцільну лінію розмітки 1.1.

Вважає дану постанову незаконною, таку, що підлягає скасування з тих підстав, що інспектор Ференц М.З. незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча згідно чинного законодавства повинна була розглядатись за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи. Крім того, відповідач позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, чим порушила процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав свої вимоги, надавши пояснення, аналогічні викладеним в адміністративному позові. Крім того додав, що можливо і здійснив перетин суцільної лінії розмітки при обгоні, проте закінчував маневр уже в дозволеному місці. При цьому наголосив, що в той момент були відсутні інші автомобілі на дорозі, що давало йому можливість безпечно виконати маневр.

Відповідач в судове засідання не прибув, надіславши письмові заперечення, в яких просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, винесена з дотриманням всіх норм чинного законодавства.

З'ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Судом встановлено, що постановою серії АР № 713795 від 14.06.2017 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

В постанові зазначено, що позивач 14 червня 2017 року о 15.00 год., керуючи автомобілем «Ford G-max», н.з. НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп (504 км), здійснив обгін, перетнувши вузьку суцільну лінію горизонтальної розмітки 1.1 та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Предметом спору є правомірність прийнятого відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому докази щодо наявності чи відсутності складу правопорушення повинні визначатися за нормами КУпАП.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач посилається на неправильне трактування норми закону інспектором поліції Ференц М.З., а саме частини 1 статті 276 КУпАП, згідно якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Офіційне тлумачення положення вказаної частини статті наведено в Рішенні Конституційного Суду N 5-рп/2015 26.05.2015, згідно якого, використане словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Однак, згідно п.2.3 мотивувальної частини вищевказаного рішення Конституційного Суду України, перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-VIII, який набув чинності 07.11.2015р. було внесено зміни до згаданого переліку, а саме змінено ч. 2, 4, 5 статті 258 КУпАП, відповідно до яких порушення в сфері безпеки дорожнього руху (ПДР) віднесено до категорії справ розгляд яких відбувається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, як вбачається зі змін внесених до КУпАП від 14.07.2015 року та які набрали чинність 07.11.2015 року, та які не могли бути враховані в рішенні Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015, уповноваженими органами та посадовим особам прямо передбачена можливість складати постанови на місці вчинення правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що інспектор поліції Ференц М.З. діяв відповідно до законодавства та у межах своєї компетенції., в силу дії вимог ст. 222, 258, 276, 283 КУпАП України, на місці вчинення правопорушення , правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, позивач посилається на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, інспектором позбавлено його можливості скористатись у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Так, згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом оглянуто відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського з місця події, на якому спростовуються фактичні дані, наведені в адміністративному позові, зокрема зафіксовано те, що ОСОБА_2 відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу, однак жодних заяв чи клопотань від нього не надходило.

Із даного відеозапису також вбачається, що ОСОБА_2 фактично визнав скоєне ним правопорушення, а саме вказував на те, що можливо здійснив перетин суцільної лінії розмітки при обгоні, при цьому просив інспектора застосувати до нього попередження, через малозначність правопорушення.

Натомість, в судовому засіданні позивач надавав протилежні пояснення, про те, що не пам'ятає, чи перетинав суцільну лінію розмітки, що на думку суду є способом уникнення відповідальності за скоєне.

Згідно розділу 34 ПДР України, горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах. Лінію 1.1 перетинати забороняється.

Згідно оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення від АР № 713795 від 14.06.2017 р., позивач порушив вимоги Розділу 34 ПДР України, а саме перетнув горизонтальну розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія), за що притягнутий до відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення АР № 713795 від 14.06.2017 р. складена правомірно, а тому позов ОСОБА_2 є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.6,11,17,18,71 ч.2,160-163,167 ,171-2 КАСУ, ст.122 ч.2,268 КУпАП суд, -

постановив:

у задоволенні позову ОСОБА_2 до інспектора ВпОДДЗ першого батальйону Управління патрульної поліції м. Львова Ференц Максима Зоряновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 713795 від 14.06.2017 р. - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Постанова може бути оскаржена через Шевченківський районний суд м. Львова протягом 10 днів з часу отримання її копії до адміністративного апеляційного суду Львівської області.

Суддя І. Є. Зима