Справа № 806/1079/17
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року м.Житомир справа № 806/1079/17

категорія 3.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Алексюк Т.В.,

за участю: позивача та представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Житомирській області, начальника Управління Держпраці у Житомирській області Сечіна Сергія Миколайовича про скасування наказу та постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- скасувати наказ управління Держпраці у Житомирській області від 27 жовтня 2016 року №2084 про проведення позапланої перевірки;

- скасувати постанову начальника управління Держпраці у Житомирській області Сечіна Сергія Миколайовича про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 29 листопада 2016 року №ЖИ 60/06-03-055/0867.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що згідно наказу начальника управління Держпраці у Житомирській області від 27 жовтня 2016 року №2084 посадовими особами відповідача здійснено позапланову перевірку дотримання позивачем трудового законодавства, за результатами якої встановлено порушення вимог ст.24 КЗпП і складено відповідний акт №06-03-055/0867. На підставі вказаного акту перевірки начальником управління Держпраці у Житомирській області Сечіним С.М. неправомірно винесено постанову про накладення штрафу від 29 листопада 2016 року. Вважає, що відповідач не мав законних підстав для проведення перевірки, а висновки про порушення трудового законодавства позивачем є безпідставними, а тому всі вчинені дії та прийняті на підставі рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував в повному обсязі. Вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що підставою для винесення наказу про проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 №2084 від 27.10.2016 стали лист Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації від 04.10.2016 №4361/08, лист-погодження Державної служби України з питань праці від 24.10.2016 №10564/4.1/4.2-ДП-16, що відповідає вимогам Порядку № 390. А постанова про накладення штрафу винесена на підставі акту перевірки, якою встановлено порушення статті 24 Кодексу законів про працю. Таким чином, постанова про накладення штрафу винесена з урахуванням норм Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, а отже є законною і скасуванню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, відповідно до статті 259 КЗпП України, наказу Міністерства соціальної політики від 02.07.2012 №390 та на підставі листа Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації від 04.10.2016 №4361/08, листа-погодження Державної служби України з питань праці від 24.10.2016 №10564/4.1/4.2 - ДП - 16 відповідачем виданий наказ від 27.10.2016 № 2084, яким зобов'язано головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_3 провести в період з 07.11.2016 по 09.11.2016 позапланову перевірку дотримання законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин, оплати праці, дотримання робочого часу та відпочинку, дотримання гарантій та пільг для працівників на час виконання державних або громадських обов'язків, передбачених ст.119 КЗпП України в ФОП ОСОБА_1 (а.с. 36).

На виконання вказаного наказу 27.10.2016 управлінням Держпраці у Житомирській області видано направлення № 1925/04 на проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 (а.с.12)

За результатами вказаної перевірки складено акт перевірки №06-03-055/0867 від 09.11.2016. Зокрема, в акті перевірки зазначено порушення ст. 24 КЗпП України в частині допуску працівника до роботи без укладення трудового договору у письмовій формі та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне державне страхування про прийняття працівника на роботу. Вказаний акт вручено ОСОБА_1 (а.с.58-64).

29.11.2016 начальником управління Держпраці у Житомирській області Сечіним С.М. за результатами розгляду акта перевірки № 06-03-055/0867 винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЖИ/06/06-03-05/0867, якою на на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 87 000,00 грн. (а.с.10-11).

Позивач не погодився із наказом про проведення позапланової перевірки від 27.10.2016 №2084 та постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЖИ/06/06-03-05/0867 від 29.11.2016, а тому оскаржив їх до суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура проведення управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю визначена Законом України 5 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від та Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 №390 (далі за текстом - Порядок № 390).

Так, Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, як зазначено в ч. 1 ст. 2 вказаного закону.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (надалі- Положення №96 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до підпункту 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

У пункті 7 Положення № 96 зазначено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 390 право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 390 позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Судом встановлено, що у даному випадку позапланову перевірку було проведено на підставі листа Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації від 04.10.2016 №4361/08 та листа-погодження Державної служби України з питань праці від 24.10.2016 №10564/4.1/4.2-ДП-16, якими повідомлено про факти нелегальної зайнятості працівників у ФОП ОСОБА_1

Так, з листа Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 23.09.2016 №16529/10/06-28-13-05 вбачається, що відповідно до поданої звітності ФОП ОСОБА_1 наймані працівники відсутні у позивача, проте в наданих поясненнях громадянка ОСОБА_4 вказала, що працювала у ФОП ОСОБА_1 на посаді торгового представника (а.с.52).

Отже, перевірку позивача проведено Управлінням Держпраці у Житомирській області правомірно за наявності підстав, визначених Порядком №390, у межах повноважень, визначених Положенням № 96.

Що стосується правомірності винесення начальником Управління Держпраці у Житомирській області Сечіним Сергієм Миколайовичем постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 29.11.2016 №ЖИ/60/06-03-055/0867 суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу.

Згідно ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

В матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 07.09.2016, з яких вбачається, що вони працюють у ФОП ОСОБА_1, а саме: ОСОБА_5 з 04.06.2015 на посаді оператор з прийому заявок та постачання та отримує заробітну плату у розмірі 2500,00 грн. та ОСОБА_7 з 01.10.2015 на посаді оператор по набору накладних продовольчих товарів та отримує заробітну плату у розмірі 2300,00 грн. (а.с.58-59).

Крім того, представником відповідача в судовому засіданні було надано пояснення ОСОБА_4, в яких вказано, що вона працювала у ФОП ОСОБА_1 на посаді торгового представника з 15.12.2015 по 25.07.2016, отримувала заробітну плату, проте за вказаний період трудову угоду, договір про надання послуг, цивільну угоду не було укладено з ФОП ОСОБА_1 Також зазначила, що окрім неї у ФОП ОСОБА_1 працювало ще 10-15 осіб на різних посадах (а.с.56).

Дані обставини також відображені у акті перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №06-03-055/0867.

Відповідно до вимог Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу (п.2).

Згідно з п.3 Порядку №209, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Пунктом 6 Порядку №509 визначено, що про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмову повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Так, позивача було повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу про що свідчить повідомлення від 17.11.2016 №4910 (а.с.40).

За порушення, які були встановлені державним інспектором праці, позивача притягнуто до відповідальності та накладено штраф у розмірі 87000,00 грн. згідно постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 29 листопада 2016 року № ЖИ/60/06-03-055/0867, яка винесена у зв'язку з порушенням ст.24 КЗпП України в частині фактичним допуском працівника до роботи без укладення трудового договору у письмовій формі та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне державне страхування про прийняття працівника на роботу.

Крім того, судом встановлено, що постановою Богунського районного суду м. Житомира від 06.12.2016, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП (а.с.31).

У даній постанові судом з'ясовано, що в судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав та щиро розкаявся. Також, вина ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЖИ №0326 від 09.11.2016, актом перевірки № 06-03-055/0867та приписом №06-03-055/0867-0339.

В силу вимог ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому, постанова суду у справі про адміністративний проступок, яка набрала законної сили, є обов'язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалена постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою (ч.4 ст.72 КАС України).

Так, Богунським районним судом м. Житомира встановлено, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог законодавства про працю порушивши вимоги ст.24 КЗпП України в частині фактичного допуску працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом про прийняття на роботу працівників та повідомлення органів фіскальної служби.

Таким чином, вищевказаним судовим рішенням Богунського районного суду м. Житомира, що набрало законної сили, фактично підтверджено висновок державного інспектора Управління Держпраці у Житомирській області стосовно порушення позивачем вимог статті 24 КЗпП України, що і було підставою для застосування до ФОП ОСОБА_1 спірною постановою штрафу у розмірі 87000,00 грн.

Посилання позивача на ст.61 Конституції України (ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення) є необґрунтованим, оскільки у даному випадку позивача притягнуто до відповідальності різного виду, хоч і за одне й те саме правопорушення. Так, накладення штрафу згідно ч. 3 ст.41 КУпАП є наслідком притягнення до адміністративної відповідальності, а накладення штрафу у відповідності до ч.2 ст.265 КУпАП - адміністративно-господарської відповідальності.

Як визначено частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, згідно з положеннями частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, доведено правомірність винесення наказу про проведення позапланової перевірки від 27.10.2016 №2084 та прийнятої постанови про накладення штрафу від 29.11.2016 № ЖИ/60/06-03-055/0867.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, при цьому, представником відповідача в повній мірі доведено, що відповідачі діяли на підставі та в межах повноважень, визначених законом. Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 11 вересня 2017 р.