Справа № 820/1094/17
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 р.Справа № 820/1094/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представників сторін: позивача - Шульжука Т.Р., відповідача - Озацької О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2017р. по справі № 820/1094/17

за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС

про визнання незаконними та протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємство "Харківводоканал" (далі по тексту - позивач, КП "Харківводоканал") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління ДФС (далі по тексту - відповідач, СДПІ з ОВП у м. Харкові МГУ ДФС), в якому просить суд:

- визнати незаконними та протиправними дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління ДФС щодо проведення камеральної перевірки від 27.09.2016 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.10.2016 року № про зобов'язання сплатити штраф за затримку на 120 календарних днів сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 20% у сумі 170188,83 грн..

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2017 року по справі № 820/1094/17 адміністративний позов комунального підприємства "Харківводоканал" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання незаконними та протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Визнано протиправними дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС щодо проведення камеральної перевірки від 27.09.2016.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС від 13.10.2016 № про зобов'язання сплатити штраф за затримку на 120 календарних днів сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 20% у сумі 170188,83 грн..

Стягнуто на користь комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 2, ) сплачену суму судового збору в розмірі 4152 (чотири тисячі сто п'ятдесят дві) грн. 82 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС (61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 30 ).

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2017 року по справі № 820/1094/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги та у судовому засіданні представник відповідача, з підстав, наведених в апеляційній скарзі, вказує на те, що за результатами проведеної камеральної перевірки податковим органом встановлено порушення КП "Харківводоканал" абз. 1 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, зокрема порушення підприємством термінів сплати грошових зобов'язань з ПДВ у відповідності до ст. 126 Податкового кодексу України. Відтак, представник відповідача стверджує, що встановлені при перевірці позивача порушення, належним чином зафіксовані в акті перевірки, а оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 13.10.2016 року № про зобов'язання сплатити штраф за затримку на 120 календарних днів сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 20% у сумі 170188,83 грн. прийнято у межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

Представник позивача у надісланому запереченні та у судовому засіданні, з викладених підстав, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема вказує, що контролюючим органом порушено порядок проведення перевірки з огляду на те, що обрані суб'єктом владних повноважень підстави проведення перевірки платника податку не передбачені приписами Податкового кодексу України, а відтак вважає, що зазначене призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а винесене за її результатами податкове повідомлення - рішення від 13.10.2016 року № таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України фахівцем СДПІ з ОВП у м. Харкові МГУ ДФС проведено перевірку дотримання вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України КП "Харківводоканал" щодо своєчасності сплати узгоджених сум грошових зобов'язань з податку на додану вартість за період з 30.06.2016 року по 27.09.2016 року, результати якої оформлено актом від 27.09.2016 року № 624/28-09-48-13/03361715 (а.с. 10-11).

За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено порушення КП "Харківводоканал" абз. 1 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасність сплати підприємством грошових зобов'язань з ПДВ згідно податкової декларації з ПДВ за квітень 2016 року у сумі 850944,15 грн..

На підставі зазначених висновків контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.10.2016 року № .

Так, рішенням Офісу великих платників податків ДФС від 12.12.2016 року № 13009/10-28-10-10-4-33 оскаржуване податкове повідомлення-рішення СДПІ з ОВП у м. Харкові МГУ ДФС від 13.10.2016 року № залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Рішенням ДФС України від 02.03.2017 року № 4320/6/99-99-11-03-01-25, рішення Офісу великих платників податків ДФС від 12.12.2016 року № 13009/10-28-10-10-4-33 та податкове повідомлення рішення від 13.10.2016 року № залишено без змін, а скаргу КП "Харківводоканал" без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з фактом проведення перевірки та прийнятим за її результатом податковим повідомленням - рішенням, звернувся до суду із даним позовом про визнання незаконними та протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач під час проведення перевірки КП "Харківводоканал", а також при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв не в межах наданих повноважень та не у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

У відповідності до п.п. 19-1.1.2 п. 19-1 ст. 19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Згідно з п.п. 20.1.4 п. 20. 1 ст. 20 та п.п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення перевірки податковий орган посилався на вимоги п. 75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України, тобто суб'єкт владних повноважень вважає, що у даному випадку мала місце камеральна перевірка.

Так, у відповідності до приписів ст. 75 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на період проведення перевірки), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального (п. 75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла на період проведення перевірки).

З аналізу вищезазначених норм права випливає, що законодавець встановив виключні підстави для проведення камеральної перевірки, зокрема на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (у т.ч. даних Єдиного реєстру податкових накладних).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Податковим кодексом України у межах камеральної перевірки, у розумінні п. 75.1.1 ст. 75, не передбачено проведення перевірки на підставі інших актів перевірки та бази даних ДФС України.

Згідно зі ст. 76 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на період проведення перевірки), камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Аналізуючи викладене, колегія суддів зазначає, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, нормативно встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому, будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання фіскально зобов'язаною особою податкової звітної документації автоматично виступає юридичною підставою для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов'язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак, камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об'єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється.

Отже, з'ясування податковим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки, не можна визнати діями суб'єкта владних повноважень, що відповідають наведеним ознакам. Відповідно, інформація, що зібрана інспекцією відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю (зокрема, у даному випадку акт від 27.09.2016 року № 473/28-09-48-13/03361715 та бази даних ДФС України) не відноситься до предмета перевірки та не може слугувати підставою для податкового повідомлення-рішення.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. (підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктами 36.1, 36.5 статті 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Системний аналіз наведених положень Податкового кодексу України, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, дає підстави стверджувати, що камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а тому під час проведення камеральної перевірки не має правових підстав для визначення порушень термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання.

Також, згідно з п. 86.2 ст.86 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на період проведення перевірки), за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків (п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України).

Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України закріплено за податковим органом право на проведення камеральної перевірки протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном саме отримання податкової декларації щодо заявлених у ній даних.

Таким чином, податковим законодавством (в редакції, що діяла на момент проведення перевірки) встановлено вичерпний перелік підстав для проведення камеральних перевірок, зокрема щодо помилок (порушення) у даних податкової звітності чи неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності, в результаті чого (у разі виявлення порушень) обов'язково має бути складено саме акт камеральної перевірки.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку КП "Харківводоканал" за відсутності предмету такої перевірки у розумінні п. 75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України.

Також, колегія суддів звертає увагу, що контролюючим органом в результаті проведеної перевірки сформовано лише акт про результати такої перевірки (а.с. 10-11), а не акт камеральної перевірки, із вказівкою на період, який підлягає перевірці, що також не узгоджується із особливостями проведення камеральної перевірки.

Окрім того, слід зазначити, що перевірці підлягав період діяльності позивача з 30.06.2016 року по 27.09.2016 року, у той час як висновки контролюючого органу стосувались порушень підприємством за період квітень 2016 року.

Таким чином, контролюючим органом проведено перевірку, предмет якої не підпадає під поняття камеральної перевірки згідно п. 75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України, що, в свою чергу, вказує на невиконання контролюючим органом вимог закону щодо порядку призначення та проведення перевірок, та призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 27.01.2015 року по справі № 21-425а14.

Враховуючи ч.1 ст.244-2 КАС України, колегія суддів зазначає, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач, відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірність дій щодо проведення перевірки КП "Харківводоканал" та винесення податкового повідомлення - рішення належним чином в суді не довів, у зв'язку з чим дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС щодо проведення камеральної перевірки від 27.09.2016 року підлягають визнанню протиправними, податкове повідомлення-рішення від 13.10.2016 року № про зобов'язання сплатити штраф за затримку на 120 календарних днів сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 20% у сумі 170188,83 грн. підлягає скасуванню, а позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2017 року по справі № 820/1094/17 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, не впливають на вирішення справи по суті та висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2017р. по справі № 820/1094/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений 04.09.2017 р.