Справа № 826/11299/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петрика І.Й.,

суддів Грибан І.О., Шелест С.Б.,

при секретарі Кузьміній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" Волощука Ігоря Григоровича про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась 11 червня 2015 р. до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" Волощука Ігоря Григоровича про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, в якому з урахуванням уточнень просила:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" Волощука Ігоря Григоровича щодо невключення позивача до переліку вкладників публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського рахунку від 12.09.2014 року;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" Волощука Ігоря Григоровича (далі по тексту - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк») подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Експобанк" (далі по тексту - ПАТ «Комерційний банк «Експобанк») за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на правомірність набуття нею статусу вкладника; законодавчо передбачене право вкладників на отримання грошової компенсації за вкладом; безпідставність віднесення укладеного нею договору банківського рахунку до нікчемних, а, відтак, порушення її права на гарантоване відшкодування коштів за вкладом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу: просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального і процесуального права та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Вимоги за апеляційною скаргою позивач мотивує тим, що, на її думку, судом першої інстанції безпідставно не враховано, що чинним законодавством не передбачено обмежень щодо перерахунку коштів на поточні рахунки клієнтів банку від третіх осіб, а обставини, на які посилається відповідач задля спростування чинності банківського рахунку, укладеного між нею та ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», є необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін та переглянувши судове рішення суду першої інстанції у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем та ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» було підписано договір банківського рахунку № 1772/18915/2014 від 12 вересня 2014 р. (далі по тексту - Договір), за умовами якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті № НОМЕР_1, приймає і зараховує на цей рахунок кошти, що надходять клієнту, а також виконує розпорядження клієнта на здійснення операцій.

Відкриття банківського рахунку у ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» було зумовлене укладенням між позивачем та ОСОБА_4 договору про надання позики від 08 вересня 2014 р., за умовами якого позикодавець в особі ОСОБА_2 надає позичальнику безпроцентну цільову позику - грошові кошти у розмірі 205 000, 00 (двісті п'ять тисяч) грн., а позичальник зобов'язується повернути їх протягом трьох днів.

З наявної в матеріалах справи виписки по особовому рахунку позивача вбачається, що на виконання умов вищевказаного договору позики 12 вересня 2014 р. з рахунку ОСОБА_4 на рахунок позивача надійшли грошові кошти у розмірі 200 000, 00 (двісті тисяч) грн.

Разом з тим, Постановою Правління Національного банку України № 567/БТ від 11 вересня 2014 р. «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» до категорії проблемних» була встановлена заборона на залучення банком у вклади коштів від фізичних осіб.

На підставі постанови Правління Національного банку України № 597 від "24" вересня 2014 р. "Про віднесення ПАТ "Комерційний банк «Експобанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення щодо запровадження з 03 березня 2015 р. тимчасової адміністрації в ПАТ "Комерційний банк «Експобанк" та призначення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний банк «Експобанк" Бондаря Юрія Миколайовича.

На виконання постанови Правління Національного банку України № 41 від "22" січня 2015 р. "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб" прийняла рішення про запровадження процедури ліквідації зазначеного банку та призначення Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк «Експобанк" Волощука Ігоря Григоровича.

Повідомленням за вих. № 1401/1064 від 20 лютого 2015 р. Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» проінформувала позивача, що його включено до переліку вкладників, яким тимчасово заблоковано та тимчасово призупинено виплату коштів. У вказаному повідомленні відповідач не конкретизував на якій підставі позивачу заблокували виплату відшкодування.

Із заперечень відповідача прослідковується, що неможливість отримання позивачем відшкодування коштів за вкладом пов'язана з ввиявленням обставин, які свідчать про нікчемність Договору, зокрема з підстав, передбачених п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". При цьому, висновок Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» не оформлений окремим рішенням, віднесення Договору до нікчемних підтверджується повідомленням Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» № 1101/3996 від 16 липня 2015 р. та фактичним невключенням позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Непогодження з висновком Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» зумовило звернення позивача з даним позовом.

Відмову у задоволенні позову суд першої інстанції мотивує тим, що кошти на рахунок позивача надійшли вже після введення в дію заборон щодо здійснення ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» деяких видів банківських операцій та були перераховані в результаті дій іншого клієнта банку - ОСОБА_4, який "роздробив" значну суму коштів на декілька рахунків, ключаючи позивача, з метою отримання грошової компенсації за вкладом в обхід черговості задоволення вимог кредиторів.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.12р. № 4452-VI (далі по тексту - Закон № 4452-VI).

До спірних правовідносин суд застосовує ту редакцію закону, яка була чинною на момент їх виникнення.

Відповідно до ст. 3 Закону № 4452-VI, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права.

Згідно з ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Вкладником в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI - є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Разом з тим, згідно ч. 1 - 3 ст. 38 Закону № 4452-VI Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За загальним правилом недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається ( ч. 2 ст.215 ЦК України ).

У свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Також згідно ч. 3 ст. 36 Закону № 4452-VI є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду (ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Отже, за Законом № 4452-VI уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів, вчинених (укладених) банком на предмет виявлення серед них нікчемних.

Протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації Фонд повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів ( ч. 4 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті тягне за собою певні правові наслідки для того, кого воно стосується (ч. 5 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 Закону № 4452-VI, за змістом якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

В силу вимог ч.2 ст. 24 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч.2 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

При цьому, пунктом 6 розд. ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами №14 від 09 серпня 2012 р. встановлено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Таким чином, вкладники банку, який ліквідується мають право на відшкодування коштів за вкладом в межах гарантованої Фондом суми, такі виплати здійснюються на підставі затвердженого Фондом реєстру вкладників, який, в свою чергу формується на основі складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, до якого не включаються, зокрема особи, що отримали вклад в результаті укладення нікчемного правочину, проте законодавством передбачена можливість внесення додаткової інформації про вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

У відповідності до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що базові аргументи відповідача на користь незадоволення позову ґрунтуються на нікчемності Договору.

Так, на думку відповідача, кошти на рахунку ОСОБА_2 з'явилися внаслідок грошових маніпуляцій іншого клієнта банку - ОСОБА_4, який "роздробив" свої кошти на декілька рахунків, включаючи позивача, з метою створення для себе переваг в отриманні відшкодування за вкладом, що вказує на передбачену п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI підставу нікчемності правочину (умови правочину передбачають надання окремим кредиторам переваг, прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку).

Додатково відповідач зазначає, що кошти на рахунок позивача надійшли після віднесення зазначеного банку до проблемних та встановлення заборони на здійснення банком певних видів банківських операцій, що також вказує на нікчемність Договору, але вже на підставі п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI (банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним).

У зв'язку з вищевикладеним колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження правомірності набуття статусу вкладника позивач надав копію Договору, а також виписки з особового рахунку за 12 вересня 2014 р., яка містить інформацію про наявність на його рахунку в ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» коштів у розмірі 200 000, 00 (двісті тисяч) грн., перерахованих на виконанням умов договору позики від 08 вересня 2014 р.

Відповідно до п.п. 5.6. п. 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 254 від 18 червня 2003 р., виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI встановлено, що вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката;

З огляду на це, наявна в матеріалах справи виписка свідчить про реальне надходження коштів на рахунок позивача, а також вказує на набуття позивачем статусу вкладника.

Колегія суддів звертає також увагу, що кошти надійшли позивачу внаслідок трансакції, призначеної на виконання умов договору позики від 08 вересня 2014 р. Відповідно до повідомлень Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», адресованих позивачу, відмова у внесенні позивача до переліку вкладників мотивована нікчемністю договору банківського рахунку. Отже, договір позики та вчинена на виконання його умов трансакція не ставиться відповідачем під сумнів на предмет їх нікчемності. Як зазначалось вище, за Законом № 4452-VI уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів, вчинених саме банком на предмет виявлення серед них нікчемних, а не правочинів, укладених між фізичними та юридичними особами.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, на який посилається Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Комерційни банк «Експобанк" задля спростування чинності зазначеного договору банківського вкладу, правочини неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо їх умови передбачають надання окремим кредиторам переваг, прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Умовою застосування п.7 ч.3 ст. 38 Закону № 4452-VI для встановлення нікчемності правочину є націленість такого правочину на надання окремим кредиторам переваг, прямо не встановлених для них законодавством.

Проаналізуваши зміст Договору, колегія суддів не виявила в ньому умов, які б прямо або опосередковано ставили позивача у пріоритетне чи більш сприятливе поряд з іншими вкладниками становище.

Одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду прямо передбачене та встановлене законодавством України (зокрема ст. 26 Закону № 4452-VI).

Отже, посилання Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідцію ПАТ "Комерційний банк «Ексобанк" на п.7 ч.3 ст.38 вказаного Закону не є належною підставою для визнання правочину, укладеного між позивачем та "Комерційний банк «Ексобанк", нікчемним.

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідачами не надано жодних належних у розумінні ч. 1 ст. 70 КАС України доказів щодо вчинення третьою особою дій, які відповідач кваліфікує як «дроблення» та щодо причетності позивача до цих дій.

Приписами ч. 3 ст. 1066 ЦК України встановлено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, дії третьої особи щодо перерахування коштів на рахунок позивача на даний момент можна кваліфікувати лише як банківські операції, які передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, а твердження відповідача з приводу того, що кошти позивачу надійшли з метою створення переваг в отриманні грошової компенсації за вкладом, - лише як оціночне судження.

Згідно з п.2 ч.3 ст.38 № 4452-VI, на який також посилається відповідач задля спростування чинності Договору, правочин неплатоспроможного банку є нікчемними якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

З системного аналізу даної норми вбачається, що підстава, передбачена п.2 ч.3 ст.38 Закону України № 4452-VI, застосовується, коли банк став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим внаслідок взяття банком на себе певних зобов'язань до дня визнання банку неплатоспроможним.

З матеріалів справи прослідковується, що Договір та зарахування коштів на рахунок позивача були вчинені вже після віднесення ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» до проблемних та встановлення внаслідок цього заборони на здійснення банком деяких видів операцій.

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, зокрема, у разі неприведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним; невиконання банком протягом п'яти робочих днів поспіль двох і більше відсотків своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами та/або встановлення фактів невідображення в бухгалтерському обліку документів клієнтів банку, що не виконані банком у встановлений законодавством строк, після віднесення банку до категорії проблемних.

Отже, заходи впливу у вигляді віднесення банку до неплатоспроможних застосовуються, як правило, після віднесення банку до проблемних. З огляду на це, під час укладення Договору для банку існували ризики щодо віднесення його до неплатоспроможних.

Однак, відповідачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв'язку конкретно між укладенням Договору та набуттям ПАТ «Комерційний Банк «Експобанк» статусу неплатоспроможного.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача при здійсненні ним цивільних прав презюмується. Тобто, про протилежне може йти мова лише в тому випадку, якщо він знав або повинен був знати, що правочин може призвести до негативних наслідків, проте не вжив доступних йому заходів для їх усунення.

Статтею 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею. В силу того, що дана інформація має обмежений доступ, позивачу на момент вчинення Договору де-юре не могло бути відомо про віднесення ПАТ до «Комерційний Банк «Експобанк» до проблемних.

Наведене спростовує твердження відповідача щодо наявності підстав, визначених п.2, 7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантуванні вкладів фізичних осіб», для віднесення правочину, укладеного між позивачем та ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» до нікчемних.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про протиправність бездіяльності Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Експобанк", яка полягає у невключенні позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Законодавчо передбаченим способом відновлення порушеного права вкладника на відшкодування коштів за вкладом є надання уповноваженою особою Фонду додаткової інформації про вкладників до Фонду.

Так, п. 6 розд. ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами №14 від 09 серпня 2012 р. передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2016 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 206 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2016 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" Волощука Ігоря Григоровича щодо невключення ОСОБА_2 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського рахунку № 1772/18915/2014 від 12 вересня 2014 р.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" Волощука Ігоря Григоровича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Експобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді Грибан І.О.

Шелест С.Б.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Грибан І.О.