Справа № 348/840/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/7066/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

18 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: а) визнати протиправними дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України ,,Про судоустрій та статус суддів;

б) зобовязати Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з 30 березня 2017 року здійснити їй перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України ,,Про судоустрій та статус суддів в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на час настання смерті її чоловіка ОСОБА_2 із врахуванням ст. 6 Закону України ,,Про статус гірських населених пунктів в Україні без застосування обмеження максимальним розміром та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

в) зобовязати Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області при підвищенні заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводити перерахунок її пенсії з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Постановою від 23 травня 2017 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області позовні вимоги задовольнив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі- Надвірнянське ОУ ПФУ) подало апеляційну скаргу оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що статтею 142 Закону України № 1402-VIII від 02 червня 2016 року,,Про судоустрій та статус суддів визначено умови та порядок призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці. Однак, даним Законом не передбачено пенсію по втраті годувальника.

Тому відповідач вважає, що підстав для переведення ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України ,,Про судоустрій та статус суддів не має.

Крім того, перехід ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування є недоцільним, оскільки її розмір буде меншим за розмір пенсії за віком позивача. А підстав для переведення на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України ,,Про судоустрій та статус суддів діючим законодавством не передбачено.

За таких обставин відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Надвірнянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду Івано-Франківської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України ,,Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, розмір якої складає 1740 грн. 51 коп..

З 26.07.1975 року позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Микуличанською сільською радою Надвірнянського ЗАГСУ 26.07.1975 року.

ОСОБА_2 працював на посаді судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області до 09.12.2003 року, стаж роботи на посаді судді складав 20 років. Після виходу у відставку ОСОБА_2 перебував на обліку в Надвірнянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду Івано-Франківської області, отримуючи довічне грошове утримання судді у відставці.

На виконання постанови Надвірнянського районного суду від 13 червня 2013 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2013 року Надвірнянським ОУ ПФУ проведено ОСОБА_2 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в збільшеному на 20% розмірі, як жителю населеного пункту, що має статус гірського.

Крім того, на виконання постанови Надвірнянського районного суду від 16.10.2013 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2013 року відповідачем проведено ОСОБА_2 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% заробітку працюючого судді відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України ,,Про судоустрій і статус суддів.

Рішенням Конституційного суду України від 08 червня 2016 року визначено, що довічне грошове утримання судді у відставці не підлягає обмеженню розміром 10740 грн..

На підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області № 624 від 13.12.2016 року заробітна плата ОСОБА_2, яка враховується при призначенні(перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на грудень 2016 року склала 22400 грн..

Згідно розпорядження Надвірнянського ОУ ПФУ за № 160765 від 24.01.2017 року розмір довічного грошового утримання ОСОБА_2 після перерахунку становив 21594 грн. .

27 березня 2017 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть , виданим виконкомом Микуличанської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області , актовий запис № 22. Розмір довічного грошового утримання ОСОБА_2 на час його смерті становив 21594 грн..

У звязку зі смертю чоловіка позивач, як непрацездатна особа, яка перебувала на утриманні померлого, 30 березня 2017 року звернулася з заявою до Надвірнянського ОУ ПФУ про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на час настання смерті її чоловіка.

Надвірнянське ОУ ПФУ листом за №2851/03 від 05.04.2017 року відмовило ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України ,,Про судоустрій і статус суддів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав належного обгрунтування того, що запитувана позивачем інформація відноситься до службової інформації.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 статті 10 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV ,,Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV) особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 1 статті 36 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія у звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (ОСОБА_3), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у звязку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до ч.2 ст. 36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сімї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Частина 1 статті 37 Закону № 1058-IV передбачає, що пенсія у звязку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сімї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сімї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія у звязку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що на час звернення до відповідача із заявою про перехід на пенсію у звязку з втратою годувальника ОСОБА_1 виповнилось майже 62 роки, вона була непрацездатною у звязку з досягненням пенсійного віку, а тому відповідала усім вимогам, які необхідні для призначення пенсії у звязку з втратою годувальника.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що за приписами Закону № 1058-IV члени сімї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у звязку з втратою годувальника. Пенсія у звязку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті. Отже, відмова у призначенні позивачу пенсії по втраті годувальника в залежності від розміру пенсії її померлого чоловіка на час настання смерті не може бути визнано правомірною.

Також належним чином мотивованими та обгрунтованими є висновки суду першої інстанції про те, що право позивача на отримання пенсії по втраті годувальника залежно від його доходу на час настання смерті стало залежним від місця роботи годувальника на посаді судді, що призвело до ситуації, в якій позивач, пропрацювавши до досягнення пенсійного віку та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення виявилась позбавленою права на пенсію по втраті годувальника лише на тій підставі, що годувальнику після досягнення пенсійного віку була призначена пенсійна виплата згідно з Законом ,,Про судоустрій і статус суддів, яку відмовився врахувати відповідач при розрахунку.

Не викликають сумнівів також доводи суду першої інстанції про те, що відмінність у ставленні при призначенні пенсії даного виду не може бути визнана виправданою з точки зору обєктивних та розумних обґрунтувань, оскільки отримувана годувальником сума щомісячного грошового утримання за правовою природою являлась призначеною на законних підставах регулярною пенсійною виплатою за рахунок державних коштів. Не врахування відповідачем розміру доходу годувальника на час настання смерті призвело до того, що сама суть права позивача на отримання пенсії по втраті годувальника була зведена нанівець, що безсумнівно становить ,,особистий та надмірний тягар для позивача, яка перебуваючи в непрацездатному віці, втративши матеріальну підтримку в звязку зі смертю чоловіка, залишилась без можливості отримання матеріального забезпечення по втраті годувальника, гарантованого національним законом на загальних підставах.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з практикою Європейського Суду з прав людини (справа ,,Пічкур проти України), згідно якої якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає статті 14 Конвенції щодо заборони дискримінації. Дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без обєктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях.

Підсумовуючи викладене колегія суддів дійшла переконання, що суд першої інстанції цілком правомірно застосував норми матеріального права та обгрунтовано визнав протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії у звязку з втратою годувальника та зобовязав відповідача здійснити переведення з пенсії за віком на пенсію у звязку з втратою годувальника в розмірі 50 відсотків довічного грошового утримання, яке отримував її померлий чоловік.

При цьому суд правомірно зобовязав відповідача виплачувати пенсію в розмірі, визначеному також з врахуванням приписів ст. 6 Закону України ,,Про статус гірських населених пунктів в Україні без застосування обмеження максимальним розміром.

Також, на думку колегії суддів, відповідає вимогам законодавства зобовязання судом відповідача проводити позивачу перерахунок пенсії при підвищенні заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки у разі здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці виникає право на проведення перерахунку й отримувачу пенсії по втраті годувальника - за померлим чоловіком, який був отримувачем такого грошового утримання судді у відставці.

Так, відповідно до ч.4 ст. 142 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII ,,Про судоустрій і статус суддів у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Враховуючи наведене колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги, оскільки право на переведення позивача на пенсію у звязку з втратою годувальника передбачене Законом № 1058-IV, який не містить ніяких виключень щодо годувальників.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.1 ст. 41, ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2017 року у справі № 348/840/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_4

Ухвала в повному обсязі складена 04 вересня 2017 року.