Справа № 802/1349/17-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 вересня 2017 р. Справа № 802/1349/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

суддів: Дончика Віталія Володимировича
Мультян Марини Бондівни

за участю секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

позивача та його представника: Глушка О.Я., Когутницького В.М.

представників відповідачів: Кушнір А.Л., Ільчика О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України

про: визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідачів щодо несвоєчасного перерахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленою 3 групою інвалідності, що пов`язано з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно уточненої позовної заяви позивач просить визнати протиправними дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони України щодо несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги згідно постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", стягнути з Міністерства оборони України борг в сумі 98655,72 грн., в тому числі: інфляційні втрати за весь час прострочення виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 35384,05 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 6239 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 57032,67 грн. та 20000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви. Окремо зазначили, що станом на даний час одноразова грошова допомога в сумі 217500 грн. позивачу виплачена. Однак, вказана виплата здійснена з порушенням встановлених строків, що призвело до знецінення належних позивачу коштів, у зв`язку чим просять стягнути з Міністерства оборони України матеріальну шкоду в сумі 98655,72 грн. та 20000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні представники відповідачів проти задоволення адміністративного позову заперечили, посилаючись на обґрунтування письмових заперечень. Додатково зазначили про те, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється в порядку черговості надходження документів. Документи ОСОБА_1 надійшли до Департаменту фінансів Міністерства оборони України 08.07.2016 року. Згідно листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України станом на надання відповіді, здійснювалась виплата за документами, поданими 04.05.2016 року. Також пояснили, що одноразова грошова допомога, у зв`язку із встановленням інвалідності належить до соціальних виплат, а також пов`язана з проходженням військової служби та регулюється спеціальним законодавством, яким не передбачено стягнення заборгованості за прострочення її виплати.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно виписки акта огляду МСЕК № 564845 від 17.06.2016 року позивачу ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, що пов`язано з виконанням обов`язків військової служби.

21.06.2016 року позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності, а також подав документи для прийняття рішення щодо направлення їх на комісію Міністерства оборони України, для виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із отриманням ІІІ групи інвалідності, що пов`язана з військовою службою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 22.06.2016 року № 12/2469 вказані документи, а також висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 передано до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Згідно протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 12.08.2016 року № 64, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про можливість призначення одноразової грошової допомоги, зокрема полковнику у запасі ОСОБА_1 в у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності в сумі 217500 грн.

Відповідно до наказу військового комісара Вінницького обласного військового комісара від 15.08.2017 року № 396 та платіжного доручення № 2256 від 16.08.2017 року ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 217500 грн.

Позивач вказує на те, що через значне затримання виплати одноразової грошової допомоги відбулось значне знецінення вказаних коштів, у зв`язку з цим просить стягнути з Міністерства оборони України матеріальну шкоду в розмірі 98655,72 грн. з урахуванням інфляційних втрат за час прострочення, 3% річних та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, посилаючись на норми цивільного законодавства, та 20000 грн. моральної шкоди.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон від 20.12.1991 № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 1-1 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Згідно із ст. 1-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною 1 ст. 16 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 16 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

За правилами п. "б" ч. 1 ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції, чинній на дату встановлення позивачу інвалідності - 17.06.2016 року) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (ч. 6 ст. 16-3 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 16-3 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 3 Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Матеріали справи свідчать, що згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 564845 від 17.06.2016 року, позивачу встановлено безстроково ІІІ групу інвалідності, у зв`язку травмою, пов`язаною із виконанням обов`язків військової служби.

Отже, з 17.06.2016 року позивач отримав право на виплату одноразової грошової допомоги.

Згідно п. 11 Порядку військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови (п. 13 Порядку).

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу (п. 14 Порядку).

Виплата одноразової грошової допомоги здійснюється в порядку черговості відповідно до дати подання документів (п. 20 Порядку). Вказана норма також діяла на момент прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової допомоги.

З аналізу наведених правових норм слідує, що розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення одноразової грошової допомоги. При цьому, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється в порядку черговості. Тобто, законодавець не пов`язує строк прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги зі строком її виплати.

Згідно поданих матеріалів встановлено, що 21.06.2016 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, надавши повний пакет необхідних документів, а саме: копію довідки МСЕК, довідки про травму, копії паспорта та ідентифікаційного коду, реквізити рахунку в АТ "Ощадбанк", свідоцтво про хворобу, витяг з наказу про звільнення.

22.06.2016 року листом № 12/2469 вказані документи передані ІНФОРМАЦІЯ_4 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, які останній отримав 08.07.2016 року.

Рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги прийнято комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби 12.08.2016 року згідно протоколу № 64. Тобто в межах місячного строку.

10.08.2017 року Міністерством оборони України на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_3 перераховано кошти для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, в тому числі і для ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.08.2017 року № 396 ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 217500 грн., що також підтверджується платіжним дорученням № 2256 від 16.08.2017 року та не заперечується позивачем та його представником.

Таким чином, Міністерство оборони України та Вінницький ОВК виконали перед позивачем покладену на них державою функцію щодо соціального захисту військовослужбовців шляхом виплати йому гарантованої законодавством одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Міністерства оборони України матеріальної шкоди в розмірі 98655,72 грн. з урахуванням інфляційних втрат за час прострочення, 3% річних та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до ст. 1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною другою ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена ст. 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Оскільки одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням інвалідності належить до соціальних виплат, а також пов`язана з проходженням військової служби, що не заперечується позивачем, підстави для застосування положень статті 625 ЦК України відсутні.

Аналогічні правові позиції викладені і в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.09.2016 у справі № 688/1599/15-ц, від 19.10.2016 у справі № 760/8979/15-ц.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Міністерства оборони України моральної шкоди у розмірі 20000 грн., суд зазначає, що відповідно до абзацу 2 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводить потерпіла особа, зазначаючи у позовній заяві, які негативні наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування. Письмовими доказами на ствердження наявності моральної шкоди можуть бути, зокрема, медичні довідки про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоров`я у зв`язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права потерпілого; висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності, про необхідність проведення хірургічної операції; довідки про відрахування з вузу тощо.

У документі медичного характеру має бути зазначено, коли виникло захворювання, в результаті чого, чи могло воно стати наслідком психічних переживань через порушення конкретного права, мало місце погіршення загального стану чи сталося загострення хронічної хвороби у визначений період часу тощо.

Факт завдання моральної шкоди може бути підтверджений також показаннями свідків, зокрема, про важкий душевний стан потерпілого, спричинений правопорушенням, його переживання, хвилювання, зміни в самопочутті, загальному душевному настрої тощо, стані здоров`я, способі життя, спілкування, звичках, працездатності.

Крім того, у п. 4 вказаної постанови Пленуму Верховний суд України зазначає, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Разом з тим, на підтвердження вимоги про стягнення моральної шкоди, позивачем не надано жодного документально підтвердженого доказу про заподіяння моральної шкоди, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості задовольнити вказану вимогу.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, норми законодавства України, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів, які свідчать про його порушене право, натомість відповідачами надано достатніх доводів в обґрунтування правомірності вчинених дій, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо судових витрат у справі, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору. Відтак позивачем при подачі позову до суду судовий збір не сплачувався

А тому, керуючись положеннями статті 94 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Альчук Максим Петрович

судді Дончик Віталій Володимирович

Мультян Марина Бондівна