Справа № 199/14140/13-а
Суддя: Подорець О. Б.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

20 січня 2014 року суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Подорець О.Б, розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про зобовязання вчинити певні дії.

Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що до 1997 року проживали Дніпропетровську АДРЕСА_1. У 1997 позивачі виїхали на постійне проживання до держави Ізраїль, де з 02 червня 1997 року постійно проживають та не працюють. З 01 березня 1998 року позивачам припинено виплату пенсії. В подальшому, в 2013 році, позивачі, маючи право на отримання пенсії за віком і трудовим стажем, через свого представника за довіреністю звернулися до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська з заявами про призначення їм пенсії за віком, однак отримали відмову з посиланням на те, що в даному випадку виплата пенсії не передбачена чинним законодавством.

17 січня 2014 року відповідачем надано заперечення на позов, в яких зазначено, що позов не підлягає задоволенню, оскільки чинним законодавством в даному випадку не передбачено виплата пенсії.

Дослідивши матеріали справи, надані заперечення, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, народилися в Україні, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та мешкали за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Желваковського, 4/36 до виїзду на постійне проживання до держави Ізраїль, що підтверджується довідками КП «ЖЕП №19».

У 1997 році позивачі виїхали на постійне місце проживання до держави Ізраїль.

Відповідно до ст. 46 Конституції України проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Згідно ст. 24 Конституції України зазначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином позивачі проживаючи в державі Ізраїль, як громадяни України, мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

У відповідності з ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Відповідно ч. 3 ст. 22 Конституції України проголошено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року у справі № 1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058. Положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Вказане рішення Конституційного Суду України є безумовною підставою для призначення пенсії позивачу.

Згідно ч.2 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Наявність Рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року у справі № 1-32/2009 про визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 є підставою для нарахування та виплати пенсії.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій.

З наведених підстав суд вважає за необхідне визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачам незаконними, зобов'язати останнього прийняти рішення про нарахування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пенсії за віком та зобов'язати ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська нарахувати та виплачувати позивачам пенсію, на підставах визначених пенсійним законодавством України, починаючи з 12.12.2013, нарахувавши розмір пенсії у відповідності із діючим на час звернення (12.12.2013) законодавством.

Також зважаючи, що позивач проживає в державі Ізраїль і має право на призначення пенсії в Україні, не маючи реєстрації місця проживання у ній, яка необхідна для визначення територіальності щодо звернення до Пенсійного Фонду України, суд вважає можливим визнати право позивача звертатись саме до відповідача ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська з вимогою про нарахування відповідної пенсії, оскільки місцем проживання позивачів на час виїзду за кордон було м. Дніпропетровськ, вулиця Желваковського, 4/36, що територіально відноситься до Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська.

В іншій частині позовних вимог вважаю за необхідне відмовити, оскільки вони є необґрунтованими та такими як заявлені безпідставно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6-11, 71, 99, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська про зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - протиправними.

Зобов'язати ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська прийняти рішення про нарахування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пенсії за віком.

Зобов'язати ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська нарахувати та виплачувати позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пенсію, на підставах визначених пенсійним законодавством України, починаючи з 12 грудня 2013 року, нарахувавши розмір пенсії у відповідності із діючим на час звернення (12.12.2013) законодавством.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська.

Розяснити сторонам, що апеляційна скарга у справах цієї категорії розглядається апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Суддя О.Б.Подорець