Справа № 483/1384/17
Суддя: Куцаров В. І.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 483/1384/17
Провадження 2-а/483/25/2017
П О С Т А Н О В А
Іменем України
07 вересня 2017 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Куцарова В.І.,

за участю секретаря Басової Н.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Очакові Миколаївської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 генерала-майора ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В :
22 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до командира військової частини НОМЕР_1 генерала-майора ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 08серпня 2017 відповідно до розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 , доведеного службовим листом начальника штабу військової частини НОМЕР_1 від 08 серпня 2017 №331/5/675 його було викликано до військової частини НОМЕР_1 на співбесіду, як потім виявилось з приводу звільнення з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії від 11 травня 2017 №441-п.

10 серпня 2017 під час бесіди, яку з ним намагався провести генерал-майор ОСОБА_2 , він заявив що з військової служби звільнятись не бажає і хоче надалі проходити військову службу на посаді командира військової частини НОМЕР_2 . Також заявив, що в особливий період (який діє в Україні з часу оголошення мобілізації) звільнення за станом здоров`я військовослужбовців здійснюється, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу. Він відкрито висловив своє бажання продовжувати військову службу. Крім цього, додав, що після проходження військово-лікарської комісії, пройшов курс лікування і стан його здоров`я покращився, про що він має відповідні медичні висновки, і у зв`язку з чим готовий для проходження військово-лікарської комісії, але ОСОБА_2 на це не зважив та у проходженні військово-лікарської комісії (далі ВЛК) йому відмовив.

У зв`язку з чим, він в подальшому надіслав на адресу командира військової частини НОМЕР_1 службовий лист від 11 серпня 2017 року №964 з проханням направити його на військово-лікарську комісію.

На вказаний лист він отримав відповідь за вихідним №5481 від 18 серпня 2017 року з резолюцією командира військової частини НОМЕР_1 про необґрунтовану відмову у проходженні ВЛК.

Згідно Європейської соціальної хартії, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року №137-V, з метою забезпечення ефективного здійснення права на охорону здоров`я сторони зобов`язались самостійно або у спiвробiтництвi з громадськими чи приватними організаціями вживати відповідних заходів для того, щоб, серед іншого усунути, у міру можливості, причини слабкого здоров`я. Командир військової частини НОМЕР_1 генерал-майор ОСОБА_2 , як суб`єкт владних повноважень, усунувся від зазначеного обов`язку.

Позивач за допомогою небайдужих громадян, не витрачаючи ні копійки бюджетних коштів, пройшов курс лікування внаслідок чого стан його здоров`я покращився, про що він має відповідні медичні висновки, і у зв`язку з чим готовий для проходження військово-лікарської комісії, але своїм упередженим ставленням ОСОБА_2 , порушуючи його права, такої можливості не надав. Тобто хоче позбавити його права подальшого проходження військової служби, реалізації свого конституційного обов`язку щодо захисту України, права робити те, що він добре вміє, чому присвятив все своє життя, та досвід, яким може поділитись з більш молодшими військовослужбовцями. Врешті решт, відповідач хоче позбавити його права утримувати на належному рівні його дітей.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 щодо відмови у направленні його на ВЛК. Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 направити його на ВЛК. Визнати дії командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 , що полягають у відмові направлення мене на ВЛК, неналежним виконанням службових обов`язків щодо вияву чуйності та турботи про збереження і зміцнення здоров`я підлеглого.

У судовому засіданні позивач заявлені вимог підтримав, з підстав, викладених у позові. Крім того, вказав, що остання раз він проходив військово-лікарську комісію у травні 2017 року. Після чого, за допомогою небайдужих громадян, пройшов курс лікування внаслідок чого стан його здоров`я значно покращився. Тому він може і хоче продовжувати службу у ЗС України. Просив про задоволення позову. Також просив розглядати справу за відсутності відповідача, оскільки з 01 вересня 2017 року його усунуто від виконання службових обов`язків. Копію наказу не може надати, оскільки він з позначкою ДСК.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що позивач проходить військову службу у ВМС Збройних Сил України та є командиром військової частини НОМЕР_2 .

08 серпня 2017 року на його адресу надійшов лист за підписом начальника штабу першого заступника командира військової частині НОМЕР_1 ОСОБА_3 з вимогою прибути на співбесіду 10 серпня 2017 року до Генерального штабу Збройних Сил України з наданням довідки ВЛК на придатність для подальшого проходження військової служи та особової справи офіцера.

11 серпня 2017 року позивач ОСОБА_1 направив на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 лист у якому зазначив, що бажає й надалі проходить службу на посаді командира військової частини НОМЕР_2 та посилаючись на законодавство просив направити його для проходження військово-лікарської комісії на придатність для проходження служби у Силах спеціальних операцій Збройних Сил України.

У направленні ОСОБА_1 на проходження військово-лікарської комісії ОСОБА_1 відмовлено, на що вказує резолюція на вищевказаному листі з поміткою "не має підстав".

Згідно ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В силу приписів частини 2 статті 2 Закону № 2232-XII проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями (частини 3 статті 2 вказаного Закону).

Частиною 4 згаданої статті Закону № 2232-XII визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Водночас положеннями п. "б" ч. 1 ст. 26 Закону № 2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Згідно із п. "б" ч. 6 Закону № 2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

Підпунктом "б" пункту 6.1 розділу 2 "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" затвердженого наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 року передбачено, що направлення на медичний огляд військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) проводиться прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

В свою чергу пунктом 6.2 цього Положення передбачено, що на осіб, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, також подається оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва)

Таким чином, із аналізу зазначених положень слідує, що законодавством чітко передбачена необхідність направлення військовослужбовця, в разі виявлення захворювання в період проходження ним військової служби, на медичний огляд до ВЛК для визначення ступеня його придатності до військової служби та встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання з виконанням обов`язків військової служби або з проходженням військової служби. При цьому однією із умов проведення медичного огляду ВЛК військовослужбовців, які направленні на нього з приводу каліцтва, одержаного у період проходження ним військової служби, є наявність довідки про обставини його одержання.

Згідно частини 2 статті 26 Закону № 2232-XII, звільнення зі служби проводиться військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою, з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Частиною 6 статті 26 Закону № 2232-XII визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема: у зв`язку із закінченням строку контракту (п."а"); за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби (п. "б").

Пунктом 1 (пп. "б") частини 8 ст. 26 Закону № 2232-XII закріплено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу.

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч. 9 ст. 26 Закону № 2232-XII).

Визначення особливого періоду надано в статті 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та Законі України Про оборону України.

Так, відповідно до статті 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 1 Закону України Про оборону України передбачає, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано заперечень проти позову.

За таких обставин та з урахуванням досліджених доказів, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 генерала-майора ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 генерала-майора ОСОБА_2 щодо відмови у направленні ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію.
Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 генерала-майора ОСОБА_2 направити ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію.
У задоволенні інших вимог відмовити.
Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її оголошення .
Повний текст постанови виготовлено 08 вересня 2017 року

Суддя