Справа № 675/301/17
Суддя: Король О. В.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/301/17
Провадження № 2-а/675/32/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2017 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Кущука А.О., сторін та інших осіб, які беруть участь в справі:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Марчука О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав Хмельницької області в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)»

про скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (по тексту - ОСОБА_1.) звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)».

З врахуванням поданої суду заяви про уточнення позовних вимог від 24.04.2017 року ОСОБА_1 просив суд скасувати Наказ №239 начальника Замкової виправної колонії (58) О.В. Новосядлова від 17 червня 2016 року «Про здійснення засудженими замкової виправної колонії (№ 58) телефонних розмов у межах рухомого мобільного зв'язку та користування глобальною мережею Інтернет», в частині встановлення обмеження щодо кількості телефонних розмов, черговості по алфавітному показнику; зобов'язати Державну установу «Замкову виправну колонію (58)» м. Ізяслав Хмельницька область забезпечити надання телефонних розмов в мобільній мережі без обмежень і їх кількості, включаючи вихідні та святкові дні засудженому ОСОБА_1 відповідно до ч. 5 ст. 110 Кримінально виконавчого кодексу України, п. 2 розділу XIV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, Положення про здійснення засудженими Замкової виправної колонії (58) телефонних розмов у мережах рухомого (мобільного) зв'язку та Розпорядження дня засуджених ЗВК (58).

В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на наступне.

Так вказує, що обмеження визначені у Наказі № 239 від 17.06.2016 року є незаконними, суперечать законодавству і мають бути скасовані, встановлений порядок користування телефонними мережами суперечить ч. 5 ст. 110 КВК України, обмеження полягають у встановленні алфавітного показника черговості телефонних розмов, відсутності можливості у вихідні та святкові дні користуватися мобільним зв'язком.

На думку позивача, судом має бути поновлено його право на телефоні розмови, у тому числі, у мережах рухомого (мобільного) зв'язку без обмеження їх кількості під контролем закладу виконання покарань та у вихідні і святкові дні.

У судових засіданнях позивач та його представник підтримали у повному обсязі позовні вимоги на підставах заявлених у поданій суду позовній заяві з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 24.04.2017 року. На думку позивача та його представника порушене відповідачем у справі право ОСОБА_1 підлягає поновленню, шляхом постановлення судового рішення у редакції прохальної частини заяви про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача - Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» у судовому засіданні щодо заявленого адміністративного позову заперечував у повному обсязі. Пояснив, що відповідно до ч. 5 ст. 110 Кримінально-виконавчого Кодексу України засудженим надається, в тому числі й під час перебування в стаціонарних закладах охорони здоров'я, право на телефонні розмови (у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв'язку) без обмеження їх кількості під контролем адміністрації, а також користуватися глобальною мережею Інтернет. Телефонні розмови оплачуються з особистих коштів засуджених. Телефонні розмови між засудженими, які перебувають у місцях позбавлення волі, забороняються. Телефонні розмови та користування у глобальній мережі Інтернет оплачуються з особистих коштів засуджених.

Телефонні розмови проводяться протягом дня у вільний від роботи час та поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну, а за необхідності та за погодженням з адміністрацією - у будь-який час.

Представник відповідача акцентував увагу на тому, що згідно ч. 2 Розділу XIV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29 грудня 2014 року №2186/5, адміністрація установи виконання покарань забезпечує надання засудженим телефонних розмов без обмеження їх кількості у визначений розпорядком дня час. З метою реалізації права на телефонні розмови усіх засуджених, які відбувають покарання в установі, тривалість розмови одного засудженого не повинна перевищувати 15 хвилин.

Телефонні розмови проводяться за рахунок засудженого і під контролем представника адміністрації протягом дня у вільний від роботи час та поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну.

Крім того вказував, що телефонні розмови надаються засудженому за його письмовою заявою, в якій зазначаються місцезнаходження, телефонний номер абонента та тривалість розмови.

Факт телефонної розмови засудженого реєструється у журналі обліку телефонних розмов засуджених.

Для забезпечення телефонних переговорів в колонії функціонують дев'ять таксофонів, два IP телефони та тридцять рухомих засіб мобільного зв'язку, які знаходяться на обліку колонії.

Відповідно до розпорядку дня для засуджених, які утримуються в ізольованому секторі до довічного позбавлення волі затвердженого наказом начальника Замкової виправної колонії (№58) №58/ОД-17 від 03.02.2017 року «Про затвердження розпорядку дня для засуджених Замкової виправної колонії №58» телефоні переговори надаються без обмеження їх кількості, понеділок - п'ятниця з 09.00 - 11.30 год. та 14.00 - 17.00 год.

На думку представника відповідача оспорюваний у справі наказ відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КВК України та ч. 2 Розділу XIV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі в Державній установі «Замкова виправна колонія (№58)».

Як зазначає позивач та його представник, 08.04.2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до Кримінально-виконавчого кодексу України щодо адаптації правового статусу засудженого до європейських стандартів".

Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону Кабінету Міністрів України надано тримісячний строку після набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

29.12.2014 року прийнято Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України 29.12.2014 року № 2186/5.

Пунктом 2 розділу XIV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань визначено, що адміністрація установи виконання покарань забезпечує надання засудженим телефонних розмов без обмеження їх кількості у визначений розпорядком дня час. З метою реалізації права на телефонні розмови усіх засуджених, які відбувають покарання в установі, тривалість розмови одного засудженого не повинна перевищувати 15 хвилин.

На думку позивача, вказана норма порушує його права на телефонні розмови без обмежень, а також суперечить Закону України "Про внесення змін до Кримінально-виконавчого кодексу України щодо адаптації правового статусу засудженого до європейських стандартів" та Конституції України, та не повинна застосовуватись у відношенні до нього, оскільки права можуть бути обмежені лише законом та Конституцією України.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України (по тексту - КВК України) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов'язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.

Згідно ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 3 КВК України до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання. (ч. 1, 2, 4 ст. 7 КВК України).

На осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, поширюються права і обов'язки засуджених до позбавлення волі, передбачені статтею 107 цього Кодексу (ч. 2 ст. 151 КВК України).

Згідно ч. 1 ст. 107 КВК України засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України здійснювати листування з особами, які знаходяться за межами колоній, вести з ними телефонні розмови, у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв'язку, користуватися глобальною мережею Інтернет.

Частиною 5 ст. 110 КВК України визначено, що засудженим надається, в тому числі й під час перебування в стаціонарних закладах охорони здоров'я, право на телефонні розмови (у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв'язку) без обмеження їх кількості під контролем адміністрації, а також користуватися глобальною мережею Інтернет. Телефонні розмови оплачуються з особистих коштів засуджених. Телефонні розмови між засудженими, які перебувають у місцях позбавлення волі, забороняються. Телефонні розмови та користування у глобальній мережі Інтернет оплачуються з особистих коштів засуджених.

Телефонні розмови проводяться протягом дня у вільний від роботи час та поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну, а за необхідності та за погодженням з адміністрацією - у будь-який час.

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі регулюють Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року № 2186/5 (по тексту - Правила).

Ці Правила обов'язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи (п. 1 Правил).

Адміністрація установи виконання покарань забезпечує надання засудженим телефонних розмов без обмеження їх кількості у визначений розпорядком дня час. З метою реалізації права на телефонні розмови усіх засуджених, які відбувають покарання в установі, тривалість розмови одного засудженого не повинна перевищувати 15 хвилин.

Для проведення телефонних розмов у визначеному адміністрацією установи виконання покарань місці встановлюються таксофони та забезпечується наявність засобів рухомого (мобільного) зв'язку, які знаходяться на обліку установи.

Факт телефонної розмови засудженого реєструється у журналі обліку телефонних розмов засуджених (п. 2 розділу XIV Правил).

Отже, права засуджених до позбавлення волі захищені Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють питання виконання покарань. При цьому, умови виконання покарання, зокрема у виді довічного позбавлення волі визначені Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, які є обов'язковими до виконання як адміністрацією установ виконання покарань, так і усіма засудженими.

У ході розгляду справи встановлено, що начальником Замкової виправної колонії (№58) 17.06.2016 року було затверджено Положення про здійснення засудженими Замкової виправної колонії (№58) телефонних розмов у мережах рухомого (мобільного) зв'язку згідно частини 5 статті 110 КВК України.

Разом з тим, 17.06.2016 року було прийнято наказ за №239 «Про здійснення засудженими замкової виправної колонії (№ 58) телефонних розмов у межах рухомого мобільного зв'язку та користування глобальною мережею Інтернет», згідно пп. 2-4, 11 якого телефонні розмови у мережах рухомого (мобільного) зв'язку та користування глобальною мережею Інтернет в колонії здійснюється за рахунок засудженого і під контролем представника адміністрації протягом дня у вільний від роботи час та поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну, в службовому приміщенні, яке визначене керівництвом установи; телефонні розмови надаються засудженим за їх письмовими заявами, в яких зазначається: адреса, телефонний номер абонента та тривалість розмови. Факт надання засудженим телефонної розмови фіксується у спеціальному журналі посадовою особою, під контролем якої здійснювалася розмова. Письмові заяви подаються за три доби до проведення телефонної розмови. Використані заяви передаються до бухгалтерії колонії для проведення відповідних розрахунків;

Черговість надання телефонних розмов засудженими дільниці посиленого контролю здійснюється покамерно, а в секторі довічною позбавлення волі та дільниці ресоціалізації телефонні розмови надаються згідно алфавіту; у вихідні та святкові дні, надання телефонних розмов, здійснюється по стаціонарних телефонних апаратах, а в окремих випадках, за наявності можливості належного контролю та нагляду за засудженими, можуть бути надані телефонні розмови в мережі рухомого (мобільного) зв'язку.

Судом констатується, що відповідно до розпорядку дня для засуджених, які утримуються в ізольованому секторі до довічного позбавлення волі затвердженого наказом начальника Замкової виправної колонії (№58) №58/ОД-17 від 03.02.2017 року «Про затвердження розпорядку дня для засуджених Замкової виправної колонії №58» телефоні переговори надаються без обмеження їх кількості, понеділок - п'ятниця з 09.00 - 11.30 год. та 14.00 - 17.00 год.

Судом встановлено і те, що на балансі Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)»для надання переговорів засудженим рахується 29 мобільних телефонів, 9 таксофонів та 2 IP-телефони. Всі телефони в робочому стані. Вказана обставина стверджена довідкою головного бухгалтера Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» за №305 від 28.08.2017 року.

Крім того, згідно довідки начальника сектору - начальник відділення соціально - психологічної служби сектору для тримання чоловіків засуджених до довічного позбавлення волі Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» від 23.08.2017 року за №32 в період з 10.06.2016 року по 23.08.2017 року засуджений ОСОБА_1 здійснив 112 дзвінків з рухомого мобільного зв'язку.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи витягів з журналів № 7410 надання телефонних розмов для засуджених до довічного позбавлення та №7677 надання телефонних розмов для засуджених віділення №8 протягом 2016 року та 2017 року ОСОБА_1 користувався своїм правом на телефонні розмови з особами, які знаходяться за межами установи закладу виконання покарань тривалістю 15 хвилин.

Таким чином, відповідачем дотримано порядок надання засудженим телефонних розмов згідно Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

Покликання позивача на протиправність Наказу №239 начальника Замкової виправної колонії (58) О.В. Новосядлова від 17 червня 2016 року «Про здійснення засудженими замкової виправної колонії (№ 58) телефонних розмов у межах рухомого мобільного зв'язку та користування глобальною мережею Інтернет» не можуть братися до уваги, так як останній прийнято виключно на виконання положень ч. 5 ст. 110 КВК України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

Питання визнання законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів владних повноважень може бути оскаржене в судовому порядку. Водночас, Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України 29.12.2014 № 2186/5 не визнані в судовому порядку незаконними чи такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині.

З огляду на викладене, вказані Правила є чинними та обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 159-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Король