Справа № 819/1147/17
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1147/17

08 вересня 2017 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

секретарі судового засідання Твердохліб Н.В.

за участю: представника позивача - Головного управління ДФС у Тернопільській області Гукалюка Н.П., довіреність від 22.06.2017 року № 3850/10/19-00-10-03-10/8466

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Тернопільській області до фізичної особи - громадянки ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Тернопільській області звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи - громадянки ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу на суму 27083,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за відповідачем рахується податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 27083,00 грн., що виник у зв'язку з несплатою узгодженого грошового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом відповідно до податкових повідомлень-рішень. Податковим органом вживались заходи для стягнення заборгованості, проте такий податковий борг відповідачем не сплачено, а тому позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 27083,00 грн.

В судовому засіданні представник Головного управління ДФС у Тернопільській області позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив задовольнити їх в повному обсязі. Додатково зазначив, що податкові повідомлення-рішення, сума грошового зобов'язання по яких заявлена до стягнення в даній адміністративній справі, не перебуває у процесі оскарження ні в адміністративному, ні в судовому порядку.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно і належним чином. Копія ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 10.07.2017 року, копія ухвали про відкладення розгляду справи від 25.07.2017 року та судова повістка надсилались відповідачу рекомендованими листами із повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що міститься в картотеці реєстраційного обліку відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області, (а.с.30) що підтверджується також рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.32)

Відповідно до правил частини четвертої статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно частини одинадцятої статті 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відтак, суд вважає, що ним вжито достатніх заходів для належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи з метою реалізації нею права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Згідно із частиною четвертою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином, розгляд справи здійснено судом за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

Фізична особа - громадянка ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) знаходиться на обліку в Тернопільській об'єднаній державній податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області як платник податків.

Відповідно до довідки, виданої Головним управління ДФС у Тернопільській області від 06.06.2017 року № 103/19-00-17-10, (а.с.8) за ОСОБА_2 станом на 06.06.2017 року рахується податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб у сумі 27083,00 грн., що також підтверджується розрахунком суми позовних вимог. (а.с.10)

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи податковий борг по даному податку виник через несплату відповідачем узгоджених сум податкових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням від 08.02.2016 року № 25-17 у розмірі 2083,00 грн. (а.с.14) та податковим повідомленням-рішенням від 30.06.2016 року № 177886-13 у розмірі 25000,00 грн., (а.с.16) що надсилались платнику податків рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.15,17) Інформації про те чи оскаржувалися відповідачем зазначені податкові повідомлення-рішення судом не здобуто.

Узгодженні суми грошових зобов'язань відповідачем своєчасно не сплачені та набули статусу податкового боргу. З метою погашення податкового боргу Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області виставлено та надіслано ОСОБА_2 податкову вимогу від 19.07.2016 року № 9066-17. (а.с.11-12) Проте, вжиті заходи не забезпечили погашення податкового боргу відповідачем. При цьому, з часу виставлення податкової вимоги податковий борг не переривався.

Податковий борг по платежу по транспортному податку з фізичних осіб відображено в інтегрованій картці платника податків. (а.с.18-19) Станом на день розгляду справи у суді заборгованість не сплачена. Заперечень щодо суми податкового боргу або доказів його сплати відповідачем суду не надано.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу (далі - ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України, передбачено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

В силу приписів пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Разом з тим, відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно із підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Відповідно до підпункту 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 ПК України сума визначеного транспортного податку, фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Як встановлено судом, податковий борг відповідача виник внаслідок несплати платником податків сум податкових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом податковим повідомленням-рішення від 08.02.2016 року № 25-17 та податковим повідомленням-рішення від 30.06.2016 року № 177886-13. Суми грошових зобов'язань є узгодженими та підлягали до сплати у відповідні строки, встановлені підпунктом 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 ПК України.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд відзначає, що у справах про стягнення боргу предметом доказування мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість стягнення боргу у судовому порядку, встановлення факту його сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 31.05.2016 року по справі № 822/2125/15 (К/800/47437/15).

Пункт 59.1 статті 59 ПК України визначає, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

У спірному випадку позивач вжив усі заходи, передбачені ПК України для стягнення податкового боргу з платника податків - фізичної особи, контролюючим органом дотримані передумови для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості.

Статтею 11 КАС України встановлено принцип змагальності сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач не спростував доводи адміністративного позову, не надав доказів про сплату податкового боргу, вжиті податковим органом заходи не призвели до його погашення, при цьому позивач у межах повноважень, обґрунтовано звернувся до суду, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_2 податкового боргу по транспортному податку з фізичних осіб в розмірі 27083,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2,6,11,86,122,158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - громадянки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 46012, АДРЕСА_1) податковий борг в сумі 27083 (двадцять сім тисяч вісімдесят три) гривень 00 (нуль) копійок по транспортному податку з фізичних осіб на р/р 0002, МФО 838012, код одержувача 37977726, код бюджетної класифікації 18011000.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 12 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.