Справа № 808/1005/17
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2017 рокусправа № 808/1005/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Запорізькій області
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2017р. у справі №808/1005/17
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Державної екологічної інспекції у Запорізькій області визнання протиправною бездіяльності, скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв'язку звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом Державної екологічної інспекції у Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, судом першої інстанції адміністративний позов зареєстровано 21.04.2017р. / а.с. 4-6,10/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.04.2017р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №808/1005/17 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 2 /.

Позивач, посилаючись у позовній заяві з урахуванням остаточної заяви про збільшення позовних вимог / а.с. 80-81/ на те, що він з 2012р. проходив державну службу на посаді завідувача юридичного сектору Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, 11.04.2017р. ним було подано заяву про звільнення з роботи за власним бажанням з 11.04.2017р. на підставі ст.38 КЗпП України та ч.3 ст.86 Закону України «Про державну службу», при цьому у заяві було зазначено, що звільнення обумовлено неможливістю продовжувати роботу через необхідність догляду за хворим членом сім'ї, та на підтвердження цих обставин ним до заяви було додано відповідні підтверджуючі документи, але відповідачем, не зважаючи на подану заяву, протиправно не було прийнято рішення про його звільнення позивача з посади за власним бажанням у визначений ним строк, та не було видано йому трудову книжку, та листом від 12.04.2017р. відповідач відмовив у звільненні, таку відмову позивач вважає безпідставною, оскільки вона суперечить вимогам чинного законодавства . У подальшому - 04.05.2017р., відповідачем було прийнято наказ про його звільнення на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, але оскільки у відповідача обов'язок звільнити позивача виник саме з дати, вказаної у заяві про звільнення, позивач вважає що він не був зобов'язаний виходити на роботу починаючи з 12.04.2017р., що спростовує висновок відповідача про вчинення ним дисциплінарних проступків у вигляді прогулу. Просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розірвання трудового договору на підставі заяви від 11.04.2017р; визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №65-К від 04.05.2017р. «Про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення ОСОБА_1 за прогули»; змінити формулювання причини звільнення позивача, а саме замість п.4 ст.40 КЗпП України (прогулу) зазначити ч.1 ст.38 КЗпП України (розірвання трудового договору за власним бажанням, зумовленим неможливістю продовжувати роботу - догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку); зобов'язати відповідача внести запис в трудову книжку про зміну формулювання звільнення позивача з п.4 ст.40 КЗпП України (прогулу) зазначити ч.1 ст.38 КЗпП України (розірвання трудового договору за власним бажанням, зумовленим неможливістю продовжувати роботу - догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2017р. у справі №808/1005/17 адміністративний позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Державної екологічної інспекції у Запорізькій області щодо не розірвання трудового договору на підставі заяви про звільнення, поданої ОСОБА_1 11.04.2017р.; визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції у Запорізькій області №65-К від 04.05.2017 р. «Про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення ОСОБА_1 за прогули»; зобов'язано Державну екологічну інспекцію у Запорізькій області змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1, звільнивши його на підставі ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України, за власним бажанням зумовленим неможливістю продовжувати роботу (догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку), з 11.04.2017р., здійснивши відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1; стягнуто з Державної екологічної інспекції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.04.2017р. по 14.06.2017р. (включно) в розмірі 16197,87 грн. . (суддя Бойченко Ю.П. ) / а.с. 126-130/.

Відповідач, не погодившись з постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2017р. у даній справі, подав апеляційну скаргу / а.с. 139-146/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції від 14.06.2017р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Позивач, у письмових запереченнях на апеляційну скаргу /а.с.174-175/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було повно з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та постановлено обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 14.06.2017р. залишити без змін.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у письмових запереченнях на апеляційну скаргу, та просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 14.06.2017р. у даній справі залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Відповідач про день, годину та місце розгляду даної справи повідомлений / а.с. 167,168/.

Заслухавши у судовому засіданні позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що ОСОБА_1, позивач у справі, 26.09.2012 р. був призначений на посаду завідувача юридичного сектору Державної екологічної інспекції , як такий що пройшов за конкурсом та мав 6 ранг державного службовця.

11.04.2017 р. позивачем було подано відповідачу заяву про звільнення, в якій ОСОБА_1 просив відповідача звільнити його з роботи за власним бажанням, зумовленим неможливістю продовжувати роботу (догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку), у відповідності до статті 38 КЗпП України та ч.3 ст.86 Закону України «Про державну службу» з 11.04.2017, до якою позивачем було додано копію медичної довідки №86 від 23.02.2015р., та копію акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 20.07.2015р. /а.с.7,8,9/.

Відповідач листом за вих.№1250/14 від 12.04.2017 р. повідомив позивача про те, що за результатами розгляду його заяви від 11.04.2017 р. про звільнення за власним бажанням по догляду за хворим, на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, йому відмовлено у звільненні у зв'язку з тим , що надані позивачем документи (довідка №86 від 23.02.2015р., видана КЗ «Запорізький районний центр первинної медико-санітарної допомоги Запорізької районної ради» та акт від 20.07.2015р. обстеження матеріально-побутових умов проживання малозабезпеченої сім'ї, затверджений секретарем сільської/селищної ради) не відповідають нормам чинного законодавства, а саме: не надані оригінали документів, копії не завірені належним чином, дати документів застарілі (видані більш ніж 2 роки тому) , а тому відповідачем зроблено висновок про не підтвердження підстав для звільнення /а.с.16/.

У подальшому, наказом відповідача №65-к від 04.05.2017р. визнано для завідувача юридичного сектору - юрисконсульта ОСОБА_1 робочі дні 12, 13, 14, 18, 19, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28 квітня 2017 року, 03, 04 травня 2017 року, прогулами без поважних причин та звільнено ОСОБА_1 04.05.2017 р. з посади завідувача юридичного сектору - юрисконсульта за вчинення систематично (повторно протягом року) прогулів /а.с.34/.

Як вбачається з наданої суду ксерокопії акту обстеження від 20.07.2015р., який також було надано позивачем відповідачу разом з заявою про звільнення від 11.04.2017р., /а.с. 9/ позивач проживає у АДРЕСА_1, разом з бабусею - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка часто хворіє і за станом здоров'я потребує постійного стороннього догляду зі сторони онука ОСОБА_1, а довідка КЗ «Запорізький районний центр первинної-медикосанітарної допомоги Запорізької районної ради» №86 від 23.02.2015р., ксерокопії якої була надана позивачем відповідачу разом з заявою про звільнення від 11.04.2017р. та суду разом з адміністративним позовом / а.с. 8/ містить висновок Лікарсько-консультативної комісії КЗ «Запорізький районний центр первинної-медикосанітарної допомоги Запорізької районної ради» про те, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, не може себе обслуговувати /а.с.8/.

Частиною 1 статті 83 Закону України «Про державну службу» встановлено, що державна служба припиняється: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою суб'єкта призначення (стаття 87 цього Закону); 5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону); 6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв'язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону); 7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом; 8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Аналіз положень вищенаведених норм чинного законодавства дає можливість зробити висновок про те, що роботодавець зобов'язаний у визначений працівником термін розірвати трудовий договір у разі подання працівником заяви про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлене неможливістю продовжувати роботу, у т.ч. через догляд працівником за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку, і положення ч.1 ст.38 КЗпП України містить імперативний припис щодо зобов'язання роботодавця розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник, у разі подання працівником заяви про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлене неможливістю продовжувати роботу (через догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку) і не містять вимоги щодо певного порядку оформлення медичного висновку, яким встановлено факт необхідності догляду за хворим членом сім'ї, в частині того яким саме органом (одноособовим, колегіальним, комісійним) повинен бути наданий такий висновок, як і не встановлюють будь-якого строку дії (чинності) такого медичного висновку з моменту його видачі по момент його надання у якості обґрунтування причини звільнення .

Отже, враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та приймаючи до уваги фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду даної справи та підтверджені належними письмовими доказами, колегія суддів вважає, що висновок відповідача у справі про відсутність підстав для звільнення позивача з займаної посади на підставі заяви від 11.04.2017 р. про звільнення за власним бажанням по догляду за хворим, на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, що свідчить про те, що відповідач у справі під час надання відповіді позивачу листом за вих.№1250/14 від 12.04.2017 р. про відмову у звільненні на підставі заяви від 11.04.2017 р. про звільнення за власним бажанням по догляду за хворим діяв не у спосіб, який визначено чинним законодавством, і оскільки були усі передбачені чинним законодавством підстави для звільнення позивача з займаної посади на підставі заяви від 11.04.2017 р. про звільнення за власним бажанням по догляду за хворим, на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, у даному випадку допустив бездіяльність, яка є протиправною, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав такі бездіяльність відповідача протиправною .

Приймаючи до уваги, що під час розгляду справи встановлено наявність усіх визначених ст. 83 Закону України «Про державну службу» та ч.1 ст.38 КЗпП України підстав для задоволення заяви позивача від 11.04.2017р. та звільнення позивача з 11.04.2017р. за власним бажанням по догляду за хворим, на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, відповідач у справі безпідставно прийняв наказ №65-к від 04.05.2017р., яким визнано для завідувача юридичного сектору - юрисконсульта ОСОБА_1 робочі дні 12, 13, 14, 18, 19, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28 квітня 2017 року, 03, 04 травня 2017 року, прогулами без поважних причин та звільнено ОСОБА_1 04.05.2017 р. з посади завідувача юридичного сектору - юрисконсульта за вчинення систематично (повторно протягом року) прогулів, який підлягає скасуванню, як прийнятий всупереч вимог чинного законодавства, та з метою захисту прав та інтересів позивача у справі, який мав право на звільнення з 11.04.2017р. з займаної посади на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, суд першої інстанції правомірно зобов'язав відповідача змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1, звільнивши його на підставі ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України, за власним бажанням зумовленим неможливістю продовжувати роботу (догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку), з 11.04.2017р., здійснивши відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1

Також під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачем у порушення вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України в день звільнення не було видано позивачу належно оформлену трудову книжку, то відповідно до ч. 3 ст. 255 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки, який є часом вимушеного прогулу, що стався не з вини працівника, оскільки без трудової книжки з огляду на вимоги чинного трудового законодавства фізична особа (працівник) фактично позбавлена можливості нового працевлаштування, і сума яка підлягає стягненню становить 19197,87 грн., виходячи з часу вимушеного прогулу з 12.04.2017р. (день коли позивач повинен був бути звільнений з роботи у відповідача за ч. 1 ст. 38 КЗпП України на підставі поданої ним заяви від 11.04.2017р.) по 14.06.2017р. (день розгляду справи судом першої інстанції) та довідки відповідача про заробітну плату ОСОБА_1 / а.с. 48/, відповідно до якої середньоденний заробіток позивача становить 395,07 грн., а тому колегія суддів вважає, що у цій частині рішення суду першої інстанції постановлено без порушень норм чинного матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та постановив обґрунтоване рішення про задоволення заявлених позивачем у справі позовних вимог, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення постанову суду першої інстанції від 14.06.2017р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2017р. у справі №808/1005/17 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.. 212 КАС України.

Повний текст виготовлено - 05.09.2017р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко