Справа № 826/6585/17
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 серпня 2017 року № 826/6585/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Клименчук Н.М., розглянувши адміністративну справу та додані до неї матеріали, в письмовому провадженні

за позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління

Державної фіскальної служби у Волинській області

до Приватного акціонерного товариства «Родовід Банк»

про стягнення заборгованості у розмірі 16 372,77грн.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області до Приватного акціонерного товариства "Родовід Банк" про стягнення заборгованості у розмірі 13672,77грн..

Ухвалою суду від 23 травня 2017 року відкрито скорочене провадження у справі та надано відповідачу строк для подання заперечень або заяви про визнання позову до 31.05.2017року.

Ухвалою окружного адміністративного суду міста Києва від 12.06.2017 року вирішено призначити справу до судового розгляду.

Враховуючи, що сторонами подано клопотання про розгляд справи у їх відсутності та керуючись ч. 4 ст. 122 КАС України, 12.07.2017 року судом ухвалено продовжити розгляд справ в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, за ПАТ «Родовід Банк» обліковується заборгованість:

- відповідно до поданої податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 15.02.2016 року платником самостійно визначено суми зобов'язання, однак не сплачено - в розмірі 1 068,30грн. з терміном сплати 29.07.2016року, в сумі 1 068,30грн. з терміном сплати 29.10.2016року, в сумі 1 068,30грн. з терміном сплати 29.01.2017 року.;

- відповідно до податкової декларації з плати за землю за № від 19.02.2016 року платником самостійно визначено суми зобов'язання, однак не сплачено - в розмірі 1 669,77грн. з терміном сплати 30.08.2016 року., в розмірі 1 669,77грн. з терміном сплати 30.09.2016 року., в розмірі 1 669,77грн. з терміном сплати 30.10.2016 року., в розмірі 1 669,77грн. з терміном сплати 30.11.2016 року. , в розмірі 1 669,77грн. з терміном сплати 30.12.2016 року., в розмірі 1 669,77грн. з терміном сплати 30.01.2016 року.

- відповідно до податкової декларації з плати за землю за № від 17.02.2016 року платником самостійно визначено суми зобов'язання, однак не сплачено в розмірі 1 769,77грн. з терміном сплати 02.03.2017 року., в розмірі 1 769,77грн. з терміном сплати 30.03.2017 року.

Загальна сума заборгованості ПАТ «Родовід Банк», з урахуванням переплати, станом на 25.04.2017 року склала 16 372,77грн.

У зв'язку із існування заборгованості із сплати узгодженого зобов'язання Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Волинській області сформовано податкову вимогу №10254-17 від 12.08.2016 року, однак таку платником податків виконано не було.

Враховуючи наведені обстави, відповідач звернувся до суду з адміністративними позовом, в якому просить суд стягнути суму заборгованості з рахунків ПАТ «Родовід банк».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про безпідставність позовних вимог, виходячи з наступних міркувань.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до положень пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно із приписами пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

У зв'язку із існування заборгованості із сплати узгодженого зобов'язання Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Волинській області сформовано податкову вимогу №10254-17 від 12.08.2016 року, однак таку платником податків не виконано.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 25 лютого 2016 р. № 107 Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 25 лютого 2016 р. № 261 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «РОДОВІД БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №419 від 25.03.2016 року продовжено строк тимчасової адміністрації до 25.04.2016року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №610 від 25.04.2016 року продовжено строк тимчасової адміністрації до дати отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку ПАТ«Родовід Банк» .

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2224 від 31 травня 2017 р. про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження тимчасового адміністратора АТ «РОДОВІД БАНК».

Пунктом 1.3 Податкового кодексу України встановлено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Пунктом 16 частини 1 статті 2 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб " встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 частини 1 статті 2 зазначеного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до частини 5 статті 36 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 вказаної вище статті Закону, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

З огляду на викладене, протягом мораторію не нараховується неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

З моменту закінчення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів фінансові санкції у вигляді пені та штрафів, які передбачені Податковим кодексом України за невиконання чи неналежне виконання банком зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) нараховуються на суми заборгованостей, які обліковуються на дату закінчення дії мораторію.

З аналізу наведених норм вбачається, що законом заборону на стягнення заборгованості за правилася Податкового кодексу, із банківської установи, в період введення тимчасової адміністрації та відповідно існування мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті питання стягнення з Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" заборгованості, може бути вирішене лише в порядку встановлено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Клименчук