Справа № 755/9913/17
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/9913/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Катющенко В.П.

розглянувши у порядку скороченого провадження, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва протиправними щодо визначення їй щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону; визначити їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% до суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до Закону України № 1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів» з дня його призначення; зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Києва зробити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня його призначення виходячи з розміру 90% до суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до Закону України № 1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона у вересні 2016 року, працюючи на посаді судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, подала у відставку. В жовтні 2016 року вона звернулась до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва з заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. З довідки Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва від 31 травня 2017 року № 7624 вбачається, що вона перебуває на обліку та отримує пенсію довічне грошове утримання судді у відставці з 11 жовтня 2016 року і по цей час. З подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається розмір заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання становить 31 320 гривень. Враховуючи викладене, в жовтні 2016 року вона повинна була отримати щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 31 320 *90% = 28 188 гривень, а отримала в жовтні 2016 року лише 20 742,28 гривень, в листопаді 2016 року = 26 935,20 гривень, в грудні 2016 року = 26 935,20 гривень. Таким чином, їй безпідставно при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання не враховано Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Києва стаж її роботи в Міністерстві юстиції з 1980 року (всупереч розрахунку ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ) та визначено розмір щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86% суддівської винагороди. Зазначені дії Пенсійного фонду є неправомірними, та такими, що суперечать пунктам 25 та 34 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів» та частині четвертій статті 43 Закону України № 2862-ХІІ «Про статус суддів».

05 липня 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито скорочене провадження в адміністративній справі.

10 серпня 2017 року до Дніпровського районного суду м. Києва, надійшли заперечення Лівобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві, відповідно до яких відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

04 вересня 2017 року вказані заперечення були передані судді Катющенко В.П.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, подані відповідачем заперечення на позов, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку скороченого провадження.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 жовтня 2016 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було представлено подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1

Зі змісту вказаного подання вбачається, що ОСОБА_1 має стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання - 36 років 01 місяць 22 дні, заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання становить 31 320 гривень.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 22 вересня 2016 року стаж роботи ОСОБА_1 складає 36 років 01 місяць 22 дні, з яких: інспектором, консультантом Управління судових органів, консультантом, старшим консультантом Управління організації роботи судів, судово-експертних установ і судової статистики, консультантом І категорії управління організації забезпечення судової діяльності, провідним консультантом управління організаційного забезпечення діяльності судів Міністерства юстиції УРСР - з 01 серпня 1980 року по 02 листопада 1992 року (12 років 02 місяці 28 днів); народного судді Радянського районного суду м. Києва - з 29 жовтня 1992 року по 02 червня 2008 року (15 років 7 місяців 5 днів); суддею апеляційного суду м. Києва - з 03 червня 2008 року по 20 червня 2011 року (3 роки 18 днів); суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ - з 21 червня 2011 року по 22 вересня 2016 року (5 років 3 місяці 2 дні).

Згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 347 від 04 жовтня 2016 року, виданої Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, оклад ОСОБА_1 становить 17 400,00 гривень, доплата за вислугу років - 13 920,00 гривень.

Відповідно до довідки № 7625 від 31 травня 2017 року, виданої Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Києва, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Києва та отримує пенсію довічне грошове утримання суддів з 11 жовтня 2016 року по теперішній час в розмірі 29 721,60 гривень.

21 червня 2017 позивач звернулася до відповідача із зверненням про визначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% до суддівської винагороди з дня його призначення, здійснення відповідного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня його призначення.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Проголосивши незалежність і недоторканість суддів, Конституція України передбачила однією з гарантій цієї незалежності право судді на відставку (п.9 ч.5 ст.126 Конституції України (в редакції, що була чинною на час звільнення у відставку).

З системного аналізу законодавства зміст поняття «право на відставку» слід розуміти як одну із позитивних підстав припинення суддею своїх повноважень з одночасним гарантуванням отримання належного матеріального забезпечення після відставки, а тому право судді на відставку, передбачене у п.9 ч.5 ст.126 Конституції України, передбачає припинення повноважень судді, а також призначення належного матеріального забезпечення. При цьому, пенсія за віком, призначена на загальних підставах, не є таким матеріальним забезпеченням.

Крім того, за своєю правовою природою щомісячне довічне грошове утримання, на відміну від пенсії на загальних підставах, є гарантованою державою щомісячною грошовою виплатою, що служить забезпеченням належного матеріального утримання судді, яка призначається і нараховується державою за результатом багаторічної праці особи саме на суддівській посаді, виплачується лише за умови наявності встановленого законом стажу роботи на посаді судді та є складовою правового статусу судді, як фінансова гарантія незалежності суддів.

Такий висновок ґрунтується на аналізі чинного законодавства, а також рішень Конституційного Суду України та Європейського Суду з прав людини.

У відповідності до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Так, відповідно до п. 25 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (в редакції, яка діяла станом на день встановлення позивачу щомісячного довічного утримання судді), право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу не було враховано у загальний стаж, який дає право на врахування підвищеної відсоткової ставки при визначенні щомісячного довічного грошового утримання роботу інспектором, консультантом Управління судових органів, консультантом, старшим консультантом Управління організації роботи судів, судово-експертних установ і судової статистики, консультантом І категорії управління організації забезпечення судової діяльності, провідним консультантом управління організаційного забезпечення діяльності судів Міністерства юстиції УРСР - з 01 серпня 1980 року по 02 листопада 1992 року (12 років 02 місяці 28 днів). При цьому, на посаду народного судді Радянського районного народного суду м. Києва позивач була обрана 29 жовтня 1992 року.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлення системи і загального порядку забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів були врегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Розділ XIII вказаного Закону в редакції від 07 липня 2010 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Так, статтею 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII (в редакції від 01 січня 2011 року, передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили о складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку, виплату вихідної допомоги та отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби без додержання умови наявності десятирічного стажу роботи на посаді судді.

22.05.2008 року Конституційний Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким «…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 були визнані неконституційними, зокрема, положення частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, які передбачали зменшення розміру щомісячного грошового утримання судді.

При цьому Конституційний Суд України визначив порядок виконання рішення, відповідно до якого частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VIII, а саме, «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє верховенство права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Принцип верховенства права як першочерговий закріплений у статтях 7, 8 КАС України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Незалежність суддів закріплена в Конституції України, отже, статус судді, який зберігається і за суддею у відставці, є конституційним.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Отже, враховуючи вищезазначені рішення Конституційного Суду, не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах положення Закону, які призводять до звуження прав судді, а саме, до зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки такі положення, як і положення Закону, поставлені на розгляд Конституційним Судом, визнані неконституційними та такими, що звужують права судді, шляхом зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Наведені положення підтверджуються й міжнародними стандартами у сфері судочинства.

Так, згідно пункту 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17.11.2010 року Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки - «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Виходячи з наведеного, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Таким чином, відповідач, невірно визначив розмір щомісячного грошового утримання судді на рівні 86% суддівської винагороди судді, не зарахувавши до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи інспектором, консультантом Управління судових органів, консультантом, старшим консультантом Управління організації роботи судів, судово-експертних установ і судової статистики, консультантом І категорії управління організації забезпечення судової діяльності, провідним консультантом управління організаційного забезпечення діяльності судів Міністерства юстиції УРСР - з 01 серпня 1980 року по 02 листопада 1992 року (12 років 02 місяці 28 днів), у зв'язку з чим суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача щодо визначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86% суддівської винагороди судді.

Розділом І Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017 № 5-1) визначено, що щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення за його призначенням. Днем звернення за призначенням щомісячного довічного утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне утримання, заяви та документів, перелік яких наведено в розділі IIІ цього Порядку.

Таким чином, вбачається, що щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% до суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII мало бути визначено позивачу з дня призначення такого грошового утримання, а саме: з 11 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії.

На підставі ст.ст. 8, 19, 22, 46, 64, 126 Конституції України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII, Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1, ст.ст. 2, 17, 69, 71, 99, 158, 159, 160, 162, 163, 165, 167, 183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва протиправними щодо визначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Визначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% до суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до Закону України № 1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів» з дня його призначення - 11 жовтня 2016 року.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Києва зробити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня його призначення - 11 жовтня 2016 року, виходячи з розміру 90% до суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до Закону України № 1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів».

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: