Справа № 389/1643/17(2-а/389/120/17)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 вересня 2017 рокусправа № 389/1643/17(2-а/389/120/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Шлай А.В. Прокопчук Т.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2017 року у справі №389/1643/17 (2-а/389/120/17) за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати неправомірним здійснення нарахування та виплати відповідачем до 5 травня в 2017 році разової грошової допомоги в розмірі меншому, ніж п'ять мінімальних пенсій за віком;

- зобов'язати відповідача здійснити йому нарахування та виплату недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2017 році як учаснику бойових дій згідно вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплачених сум (а.с. 1-5).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що він є учасником бойових дій та перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області. Йому в порушення діючого законодавства, була проведена виплата щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 5 травня 2017 року у розмірі 1200 грн. 00 коп., оскільки згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993 року, разова грошова допомога повинна складати п'ять мінімальних пенсій за віком. Відповідач неправомірно застосував постанову Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» при виплаті йому щорічної одноразової грошової допомоги.

Постановою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с. 20-23).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, представник позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 27-32).

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що між позивачем та відповідачем виникли спірні правовідносини щодо виплати ветерану війни-учаснику бойових дій щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2017 року, які регулюються Законом України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту».

Управлінням соціального захисту населення Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області в 2017 році позивачу було здійснено виплату грошової допомоги до 05 травня позивачу не в повному обсязі, який передбачено ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993 року.

Заявник зазначає, що постанови Кабінету Міністрів України не можуть суперечити чинним Законам України і звужувати існуючі права громадян, гарантовані цими Законами, а тому постанова Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 №223 не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки суперечить Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який визначає розмір допомоги до 5 травня. Положення ст.ст.12-16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не визнано такими, що втратили чинність.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області, як учасник бойових дій та має право на пільги, встановлені ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджується посвідченням серії УБД №130905, виданим на ім'я позивача 30.06.2016 року (а.с. 9).

З листа Управління соціального захисту населення Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 07.07.2017 року №1730 вбачається, що позивачу 26.04.2017 року призначено та виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1200 грн. 00 коп., як учаснику бойових дій, на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» та кошторису управління на 2017 рік (а.с. 10).

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України, виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, встановлено виплату учасникам бойових дій щорічної до 5 травня разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ (далі - Закон України № 79-VІІІ), яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно якого норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, Закон України № 79-VІІІ є таким, що прийнятий пізніше у часі, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню його положення. Отже, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня в 2017 році визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

У межах реалізації наданих повноважень Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №223 від 05.04.2017 року «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до пп.1 п.1 цієї постанови, з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», встановлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад. Районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення зв'язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання) у такому розмірі: учасникам бойових дій - 1200 гривень.

Вказані положення Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення постанови Кабінету Міністрів України №223 від 05.04.2017 року є також чинними.

Також, Конституційний Суд України в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У рішенні № 3-рп від 25.01.2012 року Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі "Валентина Ніканорівна Великода проти України", яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім цього, суд стверджував, що перша і найважливіша вимога ст.1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначав, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держав.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Враховуючи те, що позивач отримав щорічну одноразову допомогу до 5 травня в розмірі 1200, 00 грн. за 2017 рік, колегія суддів вважає, що зазначена допомога була нарахована та виплачена йому відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України №223 від 05.04.2017 року, а тому дії відповідача щодо її нарахування у зазначеному розмірі є правомірними.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, підстави скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2017 року у справі №389/1643/17 (2-а/389/120/17) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук