Справа № 2а-2801/11/0528
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"05" вересня 2017 р. справа №2а-2801/11/0528

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Суддя Донецького апеляційного адміністративного суду Сіваченко І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 у справі № 2а-2801/11/0528 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську про визнання дій неправомірними та зобовязання нарахувати та виплатити пенсію згідно Законів України Про пенсійне забезпечення, Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та Про соціальний захист дітей війни, -

ВСТАНОВИВ:

До Донецького апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1, в якій він просить:

1. поновити строк позову до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську (далі Управління) з 31.12.2010;

2. видати виконавчий лист по справі № 2а-2801/11/0528 замість протизаконного виданого 19.04.2013;

3. здійснити судовий контроль відповідно до ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) по справі №2а-2801/11/0528 від 08.07.2011.

Однак, заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 13 квітня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління про визнання дій неправомірними та зобовязання нарахувати та виплатити пенсію згідно Законів України Про пенсійне забезпечення, Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та Про соціальний захист дітей війни відмовлено у повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2011 року постанову Краматорського міського суду Донецької області від 13 квітня 2011 року по адміністративній справі №2а-2801/11/0528 скасовано, внаслідок чого, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

- визнано неправомірною бездіяльність Управління по невиплаті ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 06.01.2011;

- зобовязано Управління здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 06 січня 2011 року з урахуванням фактично здійсненних виплат.

В задоволенні решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 20 лютого 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2011 року було залишено без змін.

Щодо першої вимоги заяви ОСОБА_1 поновити строк позову до Управління з 31.12.2010 слід зазначити наступне.

Частиною першою статті 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Тобто, питання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду повинно розглядатися одночасно з розглядом позовної заяви.

Як зазначалося вище, позов ОСОБА_1 у справі № 2а-2801/11/0528 до Управління про визнання дій неправомірними та зобовязання нарахувати та виплатити пенсію згідно Законів України Про пенсійне забезпечення, Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та Про соціальний захист дітей війни розглянутий судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Відтак, вирішення питання поновлення строку звернення до суду з позовом після розгляду справи в апеляційній інстанції суперечить процесуальному законодавству та не може бути розглянуто за правилами апеляційного перегляду, тому суддею вказане клопотання ОСОБА_1 вирішується цією ухвалою.

На підставі вищевикладеного, апеляційна інстанція не уповноважена розглядати подану заяву, оскільки апеляційні адміністративні суди переглядають судові рішення місцевих адміністративних судів (місцевих загальних судів як адміністративних судів та окружних адміністративних судів), які знаходяться у межах їхньої територіальної юрисдикції, в апеляційному порядку як суди апеляційної інстанції (ч.2 ст. 20 КАС України).

Таким чином, у задоволенні цього клопотання ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо другої вимоги заяви ОСОБА_1 видати виконавчий лист по справі № 2а-2801/11/0528 замість протизаконного виданого 19.04.2013, суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 КАС України, за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання приписів ст. 258 КАС України ОСОБА_1 30.04.2013 було видано виконавчий лист.

Крім того, ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 03.06.2013 було поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на предявлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.07.2011, у звязку із тим, що строк предявлення до виконання виконавчого листа, пропущено заявником у звязку з оскарженням ним постанови Донецького апеляційного адміністративного суду.

Також, ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 03.04.2015 ОСОБА_1 знову було поновлено пропущений строк на предявлення до виконання виконавчого листа виданого на підставі постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.07.2011, у звязку з тим, що строк предявлення до виконання виконавчого листа, пропущено заявником у звязку з оскарженням ним дій державного виконавця.

Оскільки діючим процесуальним законодавством не передбачена можливість видачі виконавчого листа замість виданого, ця заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Щодо третьої вимоги заяви ОСОБА_1 здійснити судовий контроль відповідно до ст. 267 КАС України по справі №2а-2801/11/0528 від 08.07.2011, суддя вважає за необхідне вказати наступне.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 № 3 «Про огляд практики застосування адміністративними судами статті 267 КАС України» зазначено, що установити судовий контроль за виконанням рішення субєктом владних повноважень відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі.

Зокрема, в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 2 березня 2016 року (реєстраційний номер судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 56279238) щодо вимог позивача про зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати суду звіт про виконання судового рішення протягом 10 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили, Вищий адміністративний суд України зазначив таке.

Відповідно до частини першої статті 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Указаній нормі кореспондують положення абзацу сьомого пункту 4 частини першої статті 163, абзацу пятого пункту 4 частини першої статті 207 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної може бути встановлений судом строк для подання субєктом владних повноважень відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення субєктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобовязання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Аналізуючи наведені законодавчі приписи, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що зобовязання субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обовязок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення субєктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі.

Разом із цим суд зазначив, що вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обовязок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобовязати субєкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З резолютивної постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2011 року по адміністративній справі 2а-2801/11/0528 не вбачається зобов'язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення.

Діюче процесуальне законодавство не містить можливості після розгляду справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанції вирішувати питання про встановлення судового контролю відповідно до ст. 267 КАС України.

У звязку з вищевикладеним, у задоволенні цієї заяви ОСОБА_1 також слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 100, 258, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

У поновленні строку позову до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську з 31.12.2010 відмовити.

У видачі виконавчого листа по справі №2а-2801/11/0528 замість виданого 19.04.2013 відмовити.

У здійсненні судового контролю відповідно до ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України по справі №2а-2801/11/0528 від 08.07.2011 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Суддя І.В.Сіваченко