Справа № 2а-5274/12/2170
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року м. Київ К/800/13775/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Бившевої Л.І. (головуючого), Борисенко І.В., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 31 січня 2013 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року

у справі № 2а-5274/12/2170

за позовом Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року Державна податкова інспекція у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби (далі - ДПІ, позивач) звернулась до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4, відповідач) податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 42438,65 грн.

На обґрунтування позову ДПІ зазначає, що підприємець має податковий борг, а вжиті податковим органом з метою стягнення цього боргу заходи шляхом вручення 28 липня 2011 року платнику податків податкової вимоги від 21 лютого 2011 року № 1343 на суму 42438,65 грн до позитивного результату не призвели - ФОП ОСОБА_4 податковий борг не сплатив.

Херсонський окружний адміністративний суд постановою від 31 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року, позов задовольнив: стягнув до місцевого бюджету з ФОП ОСОБА_4 податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у сумі 42438,65 грн.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Позивач не реалізував процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що внаслідок несплати податкового платежу "податок з доходів фізичних осіб від продажу рухомого майна та надання рухомого майна в оренду" у сумі 42438,65 грн, яке було визначене ДПІ податковим повідомленням-рішенням форми "Р" від 22 грудня 2010 року № /0 та узгоджене в адміністративному порядку, у підприємця утворився податковий борг.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позовні вимоги ДПІ є обґрунтованими, оскільки відповідач не надав доказів щодо сплати податкового боргу, а вжиті податковим органом до підприємця заходи стягнення не призвели до погашення цього боргу.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Нормами пунктів 1.2 та 1.3 ст. 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ (втратив чинність з 01 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України; далі - Закон № 2181-ІІІ) визначені поняття "податкове зобов'язання" як зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України; а "податковий борг (недоїмка)" як податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 ст. 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених пп. 5.2.2 цього пункту (пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 закону № 2181-ІІІ).

Згідно з пп. 5.2.4 цього пункту при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків (пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181-III).

Аналогічні положення закріплені пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, згідно з яким податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов'язаний із несплатою узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання протягом установленого строку.

Зазначений строк переривається у разі звернення платника податків до суду із позовом про визнання недійсним рішення контролюючого органу. При цьому податкове (грошове) зобов'язання вважається неузгодженим.

У разі несвоєчасного звернення платника податку до суду несплачене податкове (грошове) зобов'язання, процедура оскарження якого була завершеною, перетворюється на податковий борг, погашення якого з січня 2011 року відповідно до положень п. 95.1, п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України здійснюється шляхом стягнення коштів, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (абзац 1 п. 95.3 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 3 цієї статті передбачає можливість встановлення іншими законами строків звернення до суду з адміністративним позовом.

Так, строк на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу до 01 січня 2011 року був встановлений пп. 15.2.1 п. 15.2 ст. 15 Закону № 2181-ІІІ тривалістю 1095 днів.

Згідно з п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Таким чином, встановивши факт несплати підприємцем узгоджених сум податкових зобов'язань, дотримання контролюючим органом порядків, зокрема вручення підприємцю 28 липня 2011 року податкової вимоги від 21 лютого 2011 року № 1343 на суму податкового боргу 42438,65 грн, та строків стягнення податкового боргу, суди зробили правильний висновок щодо обов'язку підприємця сплатити ці суми до бюджету.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильність цього висновку.

Наявність процедурних порушень з боку податкового органу під час проведення перевірки та прийняття податкового повідомлення - рішення, визначене яким податкове зобов'язання внаслідок його несплати перетворилося на податковий борг, не надає відповідному податковому зобов'язанню статусу неузгодженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220, 221, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 31 січня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року у справі № 2-а-5274/12/2170 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, визначених статтями 237- 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ____________ Л.І. Бившева

Судді: ____________ І.В. Борисенко

____________ Т.М. Шипуліна