Справа № 509/3762/15-а
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 509/3762/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Гандзій Д.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді -Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення неправомірно виплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 2826,00 грн.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 квітня 2017 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач лише 16.03.2015 р. звернувся до деканату ОНПУ з проханням про надання інформації про дату закінчення навчання ОСОБА_1 яка з 01.09.2007 р. була студенткою денної форми навчання гуманітарного факультету ОНПУ, на що отримали письмову відповідь 20.03.2015 р. № 697/84-05 про те, що згідно наказу ОНПУ № 203-с від 25.05.2012 р. ОСОБА_1 закінчила університет, тобто термін навчання відповідачки становить 5 років (а.с. 6,7).

В той же час, в пенсійній справі ОСОБА_1 мається довідка ОНПУ від 07.09.2011 р. про те, що остання дійсно є студенткою 5 курсу денного відділення гуманітарного факультету ОНПУ і закінчує навчання 31.01.2013 р., яку вона подала до позивачів 19.09.2011 р. разом із заявою про виплату пенсії (а.с. 5).

Тобто, 19.09.2011 р. позивач був поставлений до відома про термін закінчення навчання ОСОБА_1 у ОНПУ, а саме 31.01.2013 р. згідно вищевказаної довідки.

Приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах, доданих до адміністративного позову відсутні будь-які документальні підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду та не надано ні клопотання, ні заяви представника позивачів про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, у звязку з чим, вказаний адміністративний позов слід залишити без розгляду, про що просила відповідачка у своєму письмову клопотанні на адресу суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Нормами п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Позов заявлено пенсійним органом до фізичної особи про стягнення надміру виплачених сум пенсій.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України фізичні особи можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір про звернення органів владних повноважень, необхідно встановлювати, чи має місце публічно-правовий спір та чи подано позов у межах наданих повноважень.

Колегія суддів зазначає, що спір з вимогами стягнення надміру виплачених сум пенсії даним критеріям не відповідає, оскільки має приватно-правовий характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що адміністративними судами можуть розглядатись вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправним рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

За таких умов вирішення наведеного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, його розгляд повинен здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Зокрема, відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно ст.1215 цього Кодексу не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 195; 196; 199; 203; 205; 206; 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області - задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 квітня 2017 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення неправомірно виплаченої пенсії - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст рішення виготовлено 08.09.2017 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик