Справа № 808/1750/17
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року , о 19:15 годині,Справа № 808/1750/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Новікової Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України»

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

про визнання протиправним виконавчого документа,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №808/33/17, що набрала законної сили 23.05.2017, відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (надалі - УДВС) зобов'язано провести виконавчі дії по зведеному виконавчому провадженню №44561389/7 в порядку, визначеному статтями 34, 35 та 37 Закону України «Про виконавче провадження» й застосувати положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» - надіслати виконавчі документи по зведеному виконавчому провадженню до центрального органу виконавчої влади для безспірного списання коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачів і зупинити вчинення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню в порядку ст.ст. 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 05.10.2016) до моменту повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачу.

Позивач вказує, що про момент набрання рішенням суду законної сили боржник повідомив орган державної виконавчої служби 25.05.2017, проте, не зважаючи на це, 30.05.2017 відповідачем було винесено постанову про арешт всіх посівів соняшнику боржника на площі 2429 га й 67 га посівів ярого ячменю.

Позивач не погоджується із прийнятою постановою та вказує, що вартість врожаю, на який накладено арешт, значно перевищує суму зведеного виконавчого провадження. По-друге, позивач наголошує, що відповідачем не було виконано рішення суду, яке набрало законної сили, що призвело до винесення оскаржуваної постанови.

Позивач просить визнати протиправною й скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30.05.2017 по зведеному виконавчому провадженню №44561389/7, винесену працівником відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

В судовому засіданні представник позивача підтримує позов й просить його задовольнити, виходячи із викладених в ньому підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає, зазначивши в запереченнях, що застосувати приписи п.п. 2-4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» до вказаного зведеного виконавчого провадження не видається можливим, адже державним виконавцем постійно встановлюється майно, на яке може бути звернено стягнення з метою погашення заборгованості за зведеним виконавчим провадженням. У зв'язку із вищенаведеним відповідач вважає оскаржувану постанову законною і обґрунтованою й просить відмовити в позові.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2017 в адміністративній справі №808/33/17 за позовом ДП «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» в особі в.о. директора Фролкова В. А. до УДВС про визнання про-типравною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії позов задоволено, визнано протиправ-ною бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень УДВС Юлдашева А.А. про відмову в застосуванні положень ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» по зведеному виконавчому провадженню № 44561389/7; зобов'язано УДВС провести виконавчі дії по зведеному виконавчому провадженню №44561389/7 в порядку, визначеному статтями 34, 35, та 37 Закону України «Про виконавче провадження» і застосувати положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» - надіслати виконавчі документи по зведеному виконавчому провадженню до центрального органу виконавчої влади для безспірного списання коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачів й зупинити вчинення вико-навчих дій по зведеному виконавчому провадженню в порядку ст.ст. 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 05.10.2016) до моменту повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок органу ДВС або стягувачу.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 у справі №808/33/17 апеляційну скаргу УДВС залишено без задоволення, постанову суду від 22.02.2017 - без змін.

23.05.2017 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції проголошено вступну та резолютивну частину ухвали від 23.05.2017 у справі №808/33/17 у присутності представника позивача - ДП «Дослідне господарство «Таврія» Фролкова В.А. Згідно з доданою до матеріалів справи копією ухвали суду апеляційної інстанції від 23.05.2017, представник відповідача - УДВС - в судове засідання не з'явився.

Судом також встановлено, що 25.05.2017 представником ДП «Дослідне господарство «Таврія» подано до відділу примусового виконання рішень УДВС заяву, в якій повідомлялося про набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №808/33/17. До заяви було додано, в тому числі, й належним чином засвідчену копію ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 у справі №808/33/17.

30.05.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Половніковим Р.С. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ЗВП №44561389, якою описано і накладено арешт на майбутній врожай соняшника та яч-меню на земельних ділянках боржника - ДП «Дослідне господарство «Таврія».

Правомірність вказаної постанови державного виконавця від 30.05.2017 є предметом судового розгляду у даній справі. Суд вважає, що позов належить задовольнити з огляду на наступне.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» ).

Статтею другою Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За приписами статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Права та обов'язки виконавців викладені в ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а права та обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження - в ст. 19 цього Закону. В ст. 30 останнього вказано, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Підстави для зупинення вчинення виконавчих дій в виконавчому провадженні викладені в ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», серед яких зокрема є: надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (п. 9 ч. 1 ст. 34 Закону). Згідно з ч. 2 ст. 34 Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», у випадку, передбаченому пунктом 9 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до надходження від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачу

Отже, як встановлено судом, судовим рішенням в адміністративній справі №808/33/17 УДВС зобов'язано провести виконавчі дії по зведеному виконавчому провадженню №44561389/7 в порядку, визначеному ст.ст. 34, 35, 37 Закону України «Про виконавче провадження» та застосувати положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»: надіслати виконавчі документи по зведеному виконавчому провадженню до центрального органу виконавчої влади для безспірного списання коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачів та зупинити вчинення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню в порядку ст.ст. 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 05.10.2016) до моменту повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачу.

Як свідчать матеріали справи, судове рішення набрало законної сили 23.05.2017, а 25.05.2017 про дану обставину було повідомлено УДВС.

Згідно з ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Враховуючи судову практику розгляду справ Європейським Судом з прав людини, суд зазначає, що стаття 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає «право на суд». Однак, вказане право є ілюзорним, якщо правова система Високих Договірних Сторін допускає, щоб кінцеве обов'язкове до виконання рішення суду залишалось не виконаним та не усувало наслідків нанесеної одній із сторін шкоди. Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава (стаття 1 Основного Закону). Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з урахуванням приписів чинного національного та міжнародного законодавств, судової практики Європейського Суду з прав людини, відповідач як орган державної влади та безпосередньо його посадова особа, в провадженні якої знаходиться зведене виконавче провадження №44561389/7, був зобов'язаний негайно після отримання інформації про набрання судовим рішенням в адміністративній справі законної сили, тобто 25.05.2017, виконати таке судове рішення й провести виконавчі дії по зведеному виконавчому провадженню №44561389/7 в порядку, визначеному статтями 34, 35, 37 Закону України «Про виконавче провадження», і застосувати положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»: надіслати виконавчі документи по зведеному виконавчому провадженню до центрального органу виконавчої влади для безспірного списання коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачів й зупинити вчинення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню в порядку ст.ст. 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 05.10.2016) до моменту повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачу.

Проте, як свідчать матеріали справи, вказане судове рішення, що набрало законної сили, виконано не було, натомість відповідачем було винесено оскаржувану постанову.

Суд наголошує, що як чинне національне, так і міжнародне законодавство. визнане в Україні як обов'язкове до застосування, не містять виключень із правила щодо обов'язковості виконання судових рішень, що набрали законної сили, тому в будь-якому випадку жодні покликання відповідача щодо причин невиконання судового рішення не можуть бути взяті до уваги судом. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

При розгляді справи судом встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв із грубим порушенням Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч цим вимогам відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 94 КАС України, присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають здійснені ним й документально підтверджені судові витрати: судовий збір у розмірі 1600 гривень, сплачений згідно з квитанцією №0.0.779874376.1 від 07.06.2017 на 1600 гривень, оригінал якої знаходиться в матеріалах судової справи (а.с. 2а).

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30.05.2017 ЗВП №44561389, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Половніковим Романом Сергійовичем.

Присудити на користь державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області судові витрати у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш