Справа № 823/458/17
Суддя: Русаков Г. С.
Дата ухвалення: 2017-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 823/458/17
провадження № 2-а/697/99/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2017 р. м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Русакова Г.С.

при секретарі - Десятник О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Канів справу за адміністративним позовом Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанови від 15.02.2017 року про стягнення коштів на витрати виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області Вербук О.С. звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просить суд визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо винесення постанови про стягнення коштів на витрати виконавчого провадження № 53233717 в сумі 67,36 грн. незаконними та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про стягнення з боржника коштів на витрати виконавчого провадження від 15.02.2017 року по ВП № 53233717.

По суті позов обґрунтовується тим, що 20.02.2017 року (вх. № 211/05) Канівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Черкаської області отримано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області від 15.02.2017 про стягнення з управління коштів на витрати виконавчого провадження № 53233717 з примусового виконання виконавчого листа № 697/2205/16-а, виданого Канівським міськрайонним судом про стягнення з Канівського об'єднаного УПФУ Черкаської області за рахунок бюджетних асигнувань в дохід спеціального фонду Державного бюджету України судового збору в сумі 606,32 грн. Дії державного виконавця є незаконними, свідчать про порушення норм чинного законодавства, а постанова від 15.02.2017 підлягає скасуванню з наступних підстав. Розмір витрат виконавчого провадження залежить від вчинення державним виконавцем з примусового виконання рішення та визначається на основі відповідних договорів про закупівлю товарів і послуг. При цьому витрати мають бути понесені державним виконавцем в результаті вчинення заходів з примусового виконання рішення в межах конкретного виконавчого провадження. На порушення зазначеного, державним виконавцем в оскаржуваній постанові не наведено доказів щодо понесення ним витрат на товари та послуги в розмірі, визначеному згідно розрахунку витрат виконавчого провадження. Так, згідно розрахунку витрат на проведення виконавчих дій, державним виконавцем понесені в тому числі і поштові витрати на надсилання рекомендованого листа без повідомлення про вручення. Однак, відповідно до ч.1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Документи виконавчого провадження дердавним органам, органам місцевого самоврядування, банкам, іншим фінансовим установам, підприємствам, установам, організаціям, посадовим чи службовим особам можуть надсилатися у формі електронних документів (ч.2 статті). Таким чином поштові витрати на пересилання 1 рекомендованого листа без повідомлення про вручення не відповідає витратам, які передбачені законодавством. Не наведено державним виконавцем і доказів щодо понесення витрат по заправці катриджа, тонера для принтерів, використання 6 аркушів паперу А4, обслуговування комп'ютерної техніки, покупки канцелярського товару (1 шт. не вказано якого) під час здійснення заходів з примусового виконання рішення в межах даного виконавчого провадження. Пунктом 6 розрахунку витрат в оскаржуваній постанові зазначено: витрати за внесення по користуванню ЄДРВП відповідно до наказу МЮУ № 3348/5 від 29.12.2012 в сумі 51,00 грн. Однак, пунктом 1 зазначеного Наказу плата по користуванню ЄДРВП встановлена на рівні 12,72 грн. Отже, калькуляція витрат, визначена в постанові державного виконавця про стягнення коштів на витрати виконавчого провадження від 15.02.2017 по ВП № 53233717 не відповідає чинному законодавству та є необгрунтованою.

До судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд дослідивши усі наявні матеріали, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з наступних підстав та міркувань.

За приписами статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 12.01.2017 року головним державним виконавцем Вакуленко С.М. було відкрите виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №697/2205/16-а Канівського міськрайонного суду Черкаської області.

21.02.2017 року виконавче провадження закінчено на підставі п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв'язку із повним фактичним виконанням рішенням суду.

15.02.2017 року було винесено постанову про стягнення з Канівського об'єднаного УПФУ Черкаської області витрат виконавчого провадження в розмірі 67,36 грн., які складаються з папір 6 листів по 0,15 грн. за один аркуш, канцелярські товари 1 шт. - 0,74 грн., поштові витрати (рекомендований лист без повідомлення) 1 шт. - 6,00 грн., тонер для принтерів 10 по 0,10 грн., заправка для картриджа 10 по 0,12 грн., обслуговування комп'ютерної техніки 1 - 6,34 грн., внесення по користуванню ЄДРВП 1 - 51,00 грн., а всього 67,36 грн.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 5, 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Окрім того, положеннями частини девятої статті 27 зазначеного Закону передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до положень ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та видивитрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно наказу Міністерства юстиції України №2830/5 від 29 вересня 2016 року «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» до видів витрат виконавчого провадження відносяться: 1) виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; 2) пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового звязку; 9) послуги за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 ЗУ №1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

У відповідності до наказу Міністерства юстиції України №3917/5 від 29 грудня 2016 року «Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями» з 5 січня 2017 року плата за користування системою становить 51 грн. за кожне відкрите виконавче провадження. При цьому у разі якщо стягувач у виконавчому провадженні звільнений від сплати авансового внеску відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», оплата послуг за користування системою здійснюється за рахунок витрат виконавчого провадження, стягнутих з боржника за цим виконавчим провадженням.

Згідно ж з затвердженими 24.02.2016 року начальником ГТУЮ у Черкаській області розмірами витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, вартість 1 аркушу паперу становить 0,15 грн., канцелярські товари 1 шт. - 0,74 грн., рекомендований лист без повідомлення 6,00 грн., тонер для принтерів - 0,10 грн., заправка катриджа - 0,12 грн., обслуговування комп'ютерної техніки - 6,34 грн., витрати по користуванню ЄДРВП - 51,00 грн.

Як видно з наданих стороною відповідача належних та допустимих доказів, ВДВС у дійсності поніс витрати під час примусового виконавчого провадження, які правомірно у відповідності до положень ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», при прийнятті рішення про закінчення виконавчого провадження, були стягнуті державним виконавцем Вакуленко С.М. з боржника Канівського об'єднаного УПФ України Черкаської області, у видах та по тарифах встановлених Міністерством юстиції України.

При цьому, суд рахує необґрунтованою позицію сторони позивача, оскільки положеннями частини девятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується тільки у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а згідно до положень ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати на проведення виконавчих дій незалежно від того стягуються з боржника на підставі постанови виконавця.

На підставі вищевказаного суд приходить до висновку, що позов Канівського об'єднаного УПФ України Черкаської області не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9-12, 17, 71, 94, 128, 158-163, 167, 181, 186 КАС України, Законом України «Про виконавче провадженя», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови від 15.02.2017 року про стягнення коштів на витрати виконавчого провадження - відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий /підпис/ Г. С. Русаков

З оригіналом згідно: оригінал зберігається при матеріалах справи № 823/458/17

Головуючий Г . С . Русаков