Справа № 826/10473/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Файдюка В.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_6, публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича (далі - відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-2), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_6, публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про:

- визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- зобов'язання Уповноваженої особи подати Фонду додаткову інформацію про збільшення кількості вкладників за рахунок позивача, яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду у розмірі 180 000,00 грн.

Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 31 травня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовив та, вийшовши за межі позовних вимог, зобов'язав Уповноважену особу повторно розглянути заяву позивача про кредиторські вимоги від 22.01.2016 р. як таку, що подана у строк, встановлений статтею 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Валендюк Владислав Сергійович подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - зміні з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.06.2015 р. між ОСОБА_5 (позичальник) та ФОП ОСОБА_6 (позикодавець) було укладено договір безпроцентної позики (у вигляді поворотної фінансової допомоги), за яким позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти на безпроцентній основі у вигляді поворотної фінансової допомоги, а останній зобов'язується повернути позику позикодавцеві; розмір позики складає 180 000,00 грн.

ФОП ОСОБА_6 подав до банку платіжне доручення від 06.06.2015 р. № 31 про перерахування на рахунок позивача грошових коштів у розмірі 180000,00 грн., але ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» залишив вказане платіжне доручення без виконання.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.07.2015 р. у справі № 910/15981/15 за позовом ФОП ОСОБА_6 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про зобов'язання вчинити певні дії було задоволено позов та зобов'язано банк зробити перерахування грошових коштів з поточного рахунку ФОП ОСОБА_6 зокрема за платіжним дорученням від 06.06.2015 р. № 31 на користь ОСОБА_5 в розмірі 180000,00 грн.

17.09.2015 р. Правлінням НБУ прийнято постанову № 612 «Про віднесення ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" до категорії неплатоспроможних».

На підставі зазначеної постанови НБУ виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17.09.2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 р. до 17.12.2015 р. включно, призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_7

17.12.2015 р. Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

На підставі зазначеної постанови НБУ виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 18.12.2015 р. № 230 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

23.12.2015 р. в газеті «Голос України» № 242 (6246) було опубліковано інформацію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

22.01.2016 р. позивач подала Уповноваженій особі заяву про включення її до реєстру кредиторів банку для отримання 180000,00 грн. на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 27.07.2015 р. у справі № 910/15981/15.

За результатами розгляду зазначеного звернення листом від 01.02.2016 р. № 3-37120/1379 Уповноважена особа повідомила позивача, що кінцевий термін приймання кредиторських вимог сплив 21.01.2016 р.

Вважаючи, що Уповноважена особа неправильно визначила строк звернення з кредиторськими вимогами та безпідставно відмовила у їх задоволенні, оскільки на неї взагалі не покладено обов'язку заявляти такі вимоги, так як їх сума входить до гарантованої суми відшкодування, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є вкладником банку у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що виключає правові підстави для задоволення позовних вимог, а також з того, що позивач своєчасно звернулася до Уповноваженої особи із заявою про включення її до реєстру кредиторів банку і така заява підлягала розгляду та вирішенню відповідачем, що зумовлює необхідність відновлення судом порушеного права позивача шляхом виходу за межі позовних вимог та зобов'язання Уповноваженої особи повторно розглянути її заяву від 22.01.2016 р. як таку, що подана у строк, встановлений законом.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону № 4452-VI передбачено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

У ст. 12 Закону № 4452-VI передбачено, що виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду.

Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 45 Закону № 4452-VI Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що право на відшкодування коштів за рахунок Фонду мають виключно вкладники банку, тобто фізичні особи, які вступили у правовідносини із банком безпосередньо на підставі договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або є власниками депозитних іменних сертифікатів.

Таким чином, лише набуття фізичною особою статусу вкладника банку є правовою підставою для включення її Уповноваженою особою до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Виходячи з цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що безпосередньо між позивачем і ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не виникали правовідносини з договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку і позивач не є власником депозитного іменного сертифікату, а отже, позивач не набула статус вкладника у розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI, що виключає наявність правових підстав для отримання нею гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та зобов'язання Уповноваженої особи подати Фонду додаткову інформацію про збільшення кількості вкладників за рахунок позивача, яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за рахунок Фонду, у розмірі 180 000,00 грн., а тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Разом з тим, як було правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 27.07.2015 р. № 910/15981/15, яке набрало законної сили, позивач набула статус кредитора ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і своєчасно звернулася до Уповноваженої особи із заявою від 22.01.2016 р. про включення її до реєстру кредиторів банку, а тому така заява підлягала розгляду і вирішенню відповідачем у порядку, передбаченому чинним законодавством, зокрема Законом № 4452-VI, що ним зроблено не було.

При цьому, доводи апелянта про те, що строк пред'явлення кредиторських вимог сплив 21.01.2016 р., є безпідставними і не ґрунтуються на нормах Закону № 4452-VI, у ч. 5 ст. 45 якого чітко визначено тридцяти денний строк заявлення кредиторами їх вимог до банку, що обліковується з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду. Тож, оскільки, як було встановлено вище, вказані відомості щодо ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» були офіційно опубліковані 23.12.2015 р., то останнім днем заявлення кредиторських вимог було 22.01.2016 р., тобто день, в який позивач і звернулася до Уповноваженої особи із заявою про включення її до реєстру кредиторів банку.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було правомірно застосовано положення ст. 11 КАС України в частині щодо виходу за межі позовних вимог для повного і всебічного захисту та відновлення порушеного права позивача на розгляд і вирішення Уповноваженою особою її заяви від 22.01.2016 р. про включення до реєстру кредиторів банку шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути вказану заяву як таку, що подана у строк, встановлений ст. 45 Закону № 4452-VI.

При цьому, у рішенні від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Крім того, у рішенні від 10.04.2008 р. по справі «Вассерман проти Росії» Європейський суд з прав людини також наголосив на тому, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством.

Отже, у даному випадку саме такий спосіб захисту порушеного права позивача, який було застосовано судом першої інстанції при вирішенні даного спору, є достатньою, співрозмірною та ефективною сатисфакцією.

Доводи апелянта про те, що на рахунку позивача не обліковуються кошти в сумі 180000,00 грн., вона не мала вкладів станом на початок процедури ліквідації Фондом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», окрім коштів в розмірі 3419,00 грн., що були їй виплачені, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки в даному випадку має місце, у першу чергу, безпосередньо процедурне порушення розгляду і вирішення заяви позивача про включення її до реєстру кредиторів і саме під час його усунення шляхом повторного розгляду такої заяви Уповноваженою особою має бути враховано всі обставини набуття позивачем права на в сумі 180000,00 грн., зокрема рішення Господарського суду м. Києва від 27.07.2015 р. № 910/15981/15.

Водночас, у рішенні від 20.10.2011 р. по справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Твердження апелянта про те, що дана справа не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, є необґрунтованими, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є спеціалізованою державною установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані ним повноваження щодо ліквідації банку та гарантування вкладів на підставі та у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З огляду на це, виниклий спір є публічно-правовим і підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в рішеннях від 27.04.2017 р. по справам №№ 21-3143а16, 21-2397а16, та відповідає висновкам Вищого адміністративного суду України (ухвала ВАСУ від 27.04.2017 р. № К/800/26956/16).

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо підсудності даної справи суду адміністративної юрисдикції та наявності правових підстав для виходу за межі позовних вимог.

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги та враховує доводи апелянта про те, що судом першої інстанції зобов'язано повторно розглянути заяву позивача про кредиторські вимоги від 22.01.2016 р. ОСОБА_7 як Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», яка на момент вирішення даної справи в суді першої інстанції зазначену посаду не займала.

Колегія суддів зазначає, що дійсно судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови зазначені обставини не було встановлено, рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.09.2016 р. № 1703, яким Уповноважену особу ОСОБА_7 змінено на Уповноважену особу Валендюка В.С., не досліджено, інститут процесуального правонаступництва, регламентований ст. 55 КАС України, не застосовано та не вирішено питання щодо заміни відповідача на його правонаступника.

У зв'язку з цим ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017 р. замінено відповідача - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» ОСОБА_7 на її правонаступника - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Валендюка Владислава Сергійовичає.

Таким чином, судом першої інстанції по суті правильно вирішено справу, але із помилковим застосуванням норм процесуального права та не вирішено питання щодо процесуального правонаступництва відповідача, що у відповідності до ст. 201 КАС України є правовою підставою для зміни оскаржуваного судового рішення шляхом викладення абзацу другого його резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов'язати Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича повторно розглянути заяву ОСОБА_5 про кредиторські вимоги від 22.01.2016 р. як таку, що подана у строк, встановлений статтею 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, апеляційна скарга Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича підлягає задоволенню частково, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2017 року в частині абзацу другого резолютивної частини - зміні, а в іншій частині - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2017 року - змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення суду першої інстанції в наступній редакції: «Зобов'язати Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича повторно розглянути заяву ОСОБА_5 про кредиторські вимоги від 22.01.2016 р. як таку, що подана у строк, встановлений статтею 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 06 вересня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Файдюк В.В.

Карпушова О.В.