Справа № 361/2307/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/2307/17 Головуючий у 1-й інстанції: Василишин В.О. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А
27 липня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Губської О.А.
суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.
за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними й зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до суду з позовом до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, у якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення від 19 грудня 2014 року про відмову у призначенні йому пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році зі зменшенням пенсійного віку на 10 років; зобов`язати Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити з 20 листопада 2014 року та виплачувати йому як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2017 року позов задоволено. Судом поновлено строк оскарження рішення від 19 грудня 2014 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році зі зменшенням пенсійного віку на 10 років. Визнано протиправним та скасовано рішення від 19 грудня 2014 року про відмову у призначенні пенсії позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році зі зменшенням пенсійного віку на 10 років. Зобов`язано Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити з 20 листопада 2014 року та виплачувати позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В апеляційній скарзі відповідач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивача.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.
З матеріалів справи судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 .
По досягненні 50-річного віку, позивач звернувся до Управління ПФУ в м. Броварах та Броварському районі (на даний час Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області) із заявою від 20.11.2014 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років як учаснику ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи 2-ї категорії, згідно із статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
До заяви позивачем були додані: копія паспорта; копія реєстраційного номеру облікової картки платника податків; трудова книжка; копія посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС; довідка за формою 122 про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; копії диплома; та інші документи відповідно до розписки-повідомлення відповідача.
19.12.2014 відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, мотивоване відсутністю довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою ДК СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122 або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводилися роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Первинні документи, які б підтверджували період перебування саме в зоні відчуження ОСОБА_1 відсутні. Згідно з відомостями про заробітну плату, її відображено шифрами, тому установити факт оплати праці за роботу в зоні відчуження не можливо.
Вважаючи зазначене рішення протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що факт виконання позивачем робіт, які надають позивачу право на державну пенсію на пільгових умовах на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто зі зниженням пенсійного віку на 10 років, підтверджується належними і допустимими доказами, а тому прийняте відповідачем рішення підлягає скасуванню, як протиправне із зобов`язанням відповідача призначити позивачеві пенсію зі зниженням пенсійного віку.
Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 10 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках, незалежно від кількості робочих днів, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, працівники державних, громадських, інших установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості.
Відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів 10 років.
Згідно із ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" подаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року N 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
За визначенням п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків
Як свідчать матеріали даної справи, факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році підтверджується копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) серії НОМЕР_1 .
При цьому, судом правильно встановлено, що вказане посвідчення у відповідності до «Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 13 від 10 вересня 1997 року було перереєстровано 23 вересня 1997 року.
Крім того, відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області від 13 листопада 2014 року № 3282 підтверджено правильність видачі зазначеного вище посвідчення ліквідатора.
Також, з наявних у справі копії трудової книжки позивача та довідки Броварського районного агропромислового об`єднання Київської області № 219 від 17 травня 1993 року, встановлено, що ОСОБА_1 у період з 21 серпня 1985 року по 03 лютого 1987 року працював водієм у колгоспі «Великодерське», позивача було направлено в населений пункт село Ново-Шепеличі Іванківського району, де у період з 05 травня по 06 травня 1986 року виконував роботи з вивозу скота.
Крім того, згідно із довідкою Броварського районного агропромислового об`єднання Київської області № 246 від 23 червня 1993 року позивач з 05 травня 1986 року по 06 травня 1986 року був безпосередньо зайнятий на роботах , що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 05 червня 1986 року №665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку № 1 , затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, час вказаної праці до 1 січня 1988 року зараховується до стажу при нарахуванні пенсії у трикратному, а у 1988-2003 роках у полуторному розмірі.
При цьому, як встановлено судом, позивачем до його заяви про призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" були додані: копія паспорта; копія реєстраційного номеру облікової картки платника податків; трудова книжка; копія посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС; довідка за формою 122 про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; копії диплома; та інші документи відповідно до розписки-повідомлення відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Водночас, як було вірно зазначено судом першої інстанції, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підтверджується наявною в справі копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, серія НОМЕР_1 .
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:
- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;
- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;
- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;
- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);
- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.
Статтею 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Аналізуючи обставини даної справи та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зменшенням пенсійного віку.
Крім того, Верховний Суд України у постановах від 21 листопада 2006 року, 04 вересня 2015 року (справи № 21-1048во06, № 690/23/15-а) висловлював правовий висновок щодо застосування положень статті 55 Закону № 796-XII. Зокрема, вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Різного роду довідки про період роботи, проживання у зоні відчуження є лише підставами для визначення у встановленому законом порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вимагаючи надання довідок про період роботи (служби) у зоні відчуження, відповідач фактично створює умови для перевірки обставин, які вже встановлені при вирішенні питання щодо надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
При цьому, в силу вимог першої частини статті 244-2 КАС, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. пенсійний орган, як суб`єкт владних повноважень.
Отже, наведений висновок Верховного Суду України є обов`язковим для відповідача, як суб`єкта владних повноважень, який застосовує у своїй діяльності зазначені нормативно-правові акти.
З урахуванням наведених норм права та установлених обставин, колегія суддів вважає, що мотиви, наведені відповідачем у його рішенні про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку від 19.12.2014, є необґрунтованими та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а тому вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача.
Поряд із цим, апеляційний суд погоджується і з висновком суду попередньої інстанції у частині визнання судом поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення з огляду на таке.
За правилами частин 1 та 2 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Як установлено судом, про порушення своїх прав позивач дізнався 20 березня 2017 року після отримання листа відповідача від 20 березня 2017 року вих. № 234/Г-01 на адвокатський запит від 15 березня 2017 року.
Так, у листі від 20 березня 2017 року відповідач роз`яснив підстави винесення рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.
Разом з відповіддю на адвокатський запит відповідач надіслав копію рішення від 19 грудня 2014 року про відмову у призначенні пенсії.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що будь-які докази про направлення, а тим більше про вручення оскарженого рішення позивачу раніше березня місяця 2017 року у матеріалах справи відсутні.
Верховний Суд України у постанові від 25 травня 2016 у справі № 21-1249а16 зазначив, що спори у справах, пов`язаних з пенсійними виплатами, мають розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку. У цій же постанові Верховний Суд України наголосив, що при розгляді цієї справи слід застосовувати положення спеціальних норм. З урахуванням наведеного, Верховний Суд України не виключає можливості поновлення пропущеного з поважних причин строку звернення до суду.
Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні спору правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, водночас, відповідачем не доведено підстав для його скасування, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд
Апеляційну скаргу Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними й зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2017 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 31 липня 2017 року.

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.