Справа № 806/2324/16
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"05" вересня 2017 р. Справа № 806/2324/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "22" травня 2017 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-Інвест" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полісся-Інвест" звернулося до суду з позовом, в якому просили визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, №, № від 08.09.2016 року.

В обґрунтування позову зазначили, що договори управління спадщиною не є договорами оренди землі, плата за які передбачена п.288.1, п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5, п.288.7 ст.287 ПК України. Тому, підприємством правомірно не нараховано орендну плату за землю в сумі 74045 грн. за період з 01.01.2016 по 30.04.2016. Просили скасувати спірні рішення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення №, №, № від 08.09.2016 року.

Відшкодовано Товариству з обмеженою відповідальністю "Полісся-Інвест" судовий збір в сумі 1388,35 грн. (одна тисяча триста вісімдесят вісім гривень тридцять п'ять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Встановлено, що 22.08.2016, відповідно до наказу начальника Головного управління ДФС у Житомирській області від 05.08.2016 №733 проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Полісся-Інвест" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2013 по 24.05.2016.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 22.08.2016 №4/06-30-14-04/37381143.

За результатами перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.288.1, п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5, п.288.6, п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України в результаті чого підприємством не нарахована орендна плата за землю в сумі 74045 грн. за період з 01.01.2016 по 30.04.2016.

На акт позапланової виїзної документальної перевірки позивачем подані заперечення, за результатами розгляду яких, відповідачем вирішено залишити без змін висновки акта перевірки, що підтверджується листом від 07.09.2016 №888/6/06-30-14-04. (а.с.14-15)

08.09.2016 Головним управління ДФС у Житомирській області, на підставі встановлених порушень, прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №001111404, яким підприємству, за порушення п.288.1, п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5, п.288.6, п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата у розмірі 64874,48 грн. та за штрафними санкціями у сумі 16218,62 грн. (а.с.11)

- №, яким підприємству, за порушення п.288.1, п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5, п.288.6, п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата у розмірі 7312,02 грн. та за штрафними санкціями у сумі 1828,01 грн. (а.с.12)

- №, яким підприємству, за порушення п.288.1, п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5, п.288.6, п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата у розмірі 1858,84 грн. та за штрафними санкціями у сумі 464,71 грн.(а.с.13)

Позивач, вважаючи рішення протиправними, оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що договір управління спадщиною не є договором оренди землі, плата за які передбачена п.288.1, п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5, п.288.6, п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України.

Крім того, відповідно до норм Податкового кодексу України, податкове зобов'язання щодо плати за землю сплачується власниками або землекористувачами земельних ділянок, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі, на умовах оренди.

Спірні ж земельні ділянки, за які відповідачем донараховано грошові зобов'язання, не перебувають у комунальній чи державній власності, а форма власності для них визначена як приватна. Також, в оренді, як того вимагає закон, у позивача не перебувають.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог чинного законодавства України земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю - Податковим Кодексом України.

Згідно ст.9 Податкового кодексу України плату за землю віднесено до загальнодержавних податків і зборів.

У відповідності до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків (п.36.3 ст.36 Податкового кодексу України).

Встановлено, що підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень стали порушення позивачем вимог п.288.1, п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5, п.288.6, п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України, а саме - не нарахування підприємством орендної плати за землю в сумі 74045 грн. за період з 01.01.2016 по 30.04.2016.

За 2016 рік підприємством подані уточнюючі декларації з плати за землю (земельний податок/орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) з зменшенням площі сільськогосподарських угідь на 581,78 га (відповідно орендної плати за землю) за рахунок не включення ТОВ "Полісся-Інвест" площі земельних ділянок, на які були укладені договори управління спадщиною з Фасівською, Топорищенською, Дашинською сільськими радами.

Контролюючий орган дійшов висновку, що ТОВ "Полісся-Інвест" в порушення п.288.1, п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5, п.288.6, п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України не задекларувало за 2016 рік земельні ділянки по Фасівській, Топорищенській, Дашинській сільських радах Хорошівського району, на які укладені договори управління спадщиною із зазначеними сільськими радами.

Питання орендної плати за землю врегульовані ст. 288 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Виходячи з системного аналізу статті 288 Податкового кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку, що викладені в ній правові норми за своїм змістом є імперативними, тобто містять категоричні приписи, які безпосередньо визначають поведінку суб'єктів суспільних відносин і не можуть бути замінені за власним розсудом таких осіб іншими умовами.

То б то, законодавцем чітко визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, є договір оренди такої земельної ділянки.

З матеріалів справи слідує, що 22.05.2015 між Топорищенською сільською радою (Установник управління) та ТОВ "Полісся-Інвест" (Управитель) на підставі ст.1285 Цивільного кодексу України, з метою утримання та збереження спадкового майна, укладено договори на управління спадщиною №0214-21, №0214-22, відповідно до яких ТОВ "Полісся-Інвест" передано в управління земельні ділянки на території Топорищенської сільської ради Володарсько-Волинського району загальною площею 8,0258 га та 6,2481 га. (а.с.110-111, 134-135).

Нормативно-грошова оцінка земель становить по 40622,39 грн.

Сплата управителем матеріальної вигоди може здійснюватися у щорічно, у розмірі не більш ніж 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Управитель має право сплачувати Установнику управління матеріальну вигоду в грошовій або натуральній формі за рахунок зібраного урожаю, який отримує із земельної ділянки.

Також встановлено, що протягом 2015 року аналогічні договори на управління спадковим майном, а саме, земельними ділянками, були укладені між ТОВ "Полісся-Інвест" та Фасівською, Топорищенською, Дашинською сільськими радами.

Оплата, визначена договорами управління спадщиною, укладеними із вказаним сільськими радами - проведена, що підтверджується платіжними дорученнями наявними у матеріалах справи. (а.с.142-146).

Не погоджуючись з доводами Відповідача, що оскільки між ТОВ "Полісся-Інвест" та сільськими радами укладені договори на управління спадщиною, тому площі земельних ділянок, за вказаними договорами, мають бути включені до податкової декларації з плати за землю, колегія суддів зазначає, що відповідно до чинного законодавства України договори управління спадковим майном та договори оренди землі мають відмінності.

Так, управління спадковим майном регламентується спеціальною нормою - ст. 1285 ЦК України і є різновидом договору управління майном.

Укладення договору управління спадковим майном можливе, якщо у складі спадщини є майно, яке потребує утримання, догляду, вчинення інших фактичних чи юридичних дій для підтримання його в належному стані, а також за умови, що спадкоємці або виконавці заповіту відсутні (ст.1285 Цивільного кодексу України, далі - ЦК). До такого майна може належати і земельна ділянка сільськогосподарського призначення, і житловий будинок, і транспортний засіб тощо.

За договором управління спадщиною установник управління передає, а управитель приймає в управління майно, яке потребує утримання (догляду) та збереження.

Згідно ч.1 ст.1285 ЦК у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту особою, яка управляє спадщиною, до складу якої входить земельна ділянка, є сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки.

Відповідно до Закону України "Про оренду землі", яким регулюються орендні відносини, орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Водночас, до особи, що здійснює управління спадщиною, право власності на спадкове майно не переходить. Законом їй надається право на здійснення будь-яких необхідних дій, спрямованих на збереження спадщини до з'явлення спадкоємців або до прийняття спадщини.

Тобто, договір оренди землі та договір на управління спадщиною відмінні між собою.

Так, статтею 125 цього Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації прав.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що земельні ділянки, які на думку податкового органу мають бути включені по податкової декларації з плати за землю, не перебувають в оренді у позивача. Доказів державної реєстрації похідних від права власності речових прав на земельні ділянки (права оренди ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - не міститься.

Таким чином, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, колегія суддів вважає, що договір управління спадщиною не є договором оренди землі, плата за які передбачена п.288.1, п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5, п.288.6, п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України.

Крім того, податкове зобов'язання по оплаті за землю повинно виконуватися власниками або землекористувачами земельних ділянок, яким, відповідно до закону, надаються у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі, на умовах оренди.

Проте, спірні земельні ділянки, за які відповідачем донараховано грошові зобов'язання, не перебувають у комунальній чи державній власності, а форма власності по ним визначена як приватна. Також, в оренді, як того вимагає закон, у позивача останні не перебувають.

Таким чином, з огляду на обставини справи, суд вірно виходив з того, що оскаржені податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "22" травня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "06" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Полісся-Інвест" с.Дашинка,Хорошівський район, Житомирська область,12124

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління ДФС у Житомирській області вул.Юрка Тютюнника,7,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,