Справа № 819/1280/17
Суддя: Данилевич Надія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1280/17

08 вересня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Данилевич Н.А.

при секретарі судового засідання Канюка Н.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Федорів Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся в Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19 червня 2017 року № 106774-13 винесеного Головним управлінням ДФС у Тернопільській області.

Ухвалою суду позивача фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 замінено на належного позивача фізичну особу ОСОБА_3.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Головним управлінням державної фіскальної служби України у Тернопільській області винесено податкове повідомлення-рішення від 19.06.2017 № 106774-13 про визначення податкового зобов'язання позивачу з податку на нерухоме майно, яке перебуває у власності фізичних осіб, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у розмірі 33212,56 грн.

Позивач не погоджується із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, вважає його протиправним із тих підстав, що нерухоме майно, яке належить позивачу на праві власності, не є об'єктом оподаткування, оскільки використовується позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником шляхом розведення свиней.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнала з мотивів викладених в письмових запереченнях. Вказала, що позивач не підпадає під визначення сільськогосподарський товаровиробник, є фізичною особою, що має у власності нежитлову нерухомість, у зв'язку з чим є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа - підприємець, перебуває на обліку в Тернопільській ОДПІ як платник податків, перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку та здійснює господарську діяльність шляхом розведення свиней, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії Б № 130335.

Позивач є власником нежитлових приміщень - комплексу приміщень свинарника, що знаходиться по вул. Транспортній бічній, буд. 5а, с. Чистилів, Тернопільський район, Тернопільська область, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 175 15744 від 28.01.2008.

Вказаний комплекс приміщень свинарника використовується позивачем у сільськогосподарській діяльності шляхом розведення свиней.

На підставі пп.54.3.3 п. 54.3 ст. 54, пп. 266.7.2 п 266.7 Податкового кодексу України, Головним управлінням державної фіскальної служби України у Тернопільській області винесено податкове повідомлення-рішення від 19.06.2017 № 106774-13 яким нараховано позивачу податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, яке перебуває у власності фізичних осіб, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у розмірі 33212,56 грн.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до положень п. 21.1 ст. 21 ПК України, зокрема, посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Згідно п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Пунктом 30.1, п. 30.2., п. 30.3., п. 30.8, п.п. "г" п. 30.9 ст. 30 ПК України визначено, що податкова пільга, це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Контролюючі органи здійснюють контроль за правильністю надання та обліку податкових пільг, а також їх цільовим використанням, за наявності законодавчого визначення напрямів використання (щодо умовних податкових пільг) та своєчасним поверненням коштів, не сплачених до бюджету внаслідок надання пільги, у разі її надання на поворотній основі. Податкові пільги, використані не за призначенням чи несвоєчасно повернуті, повертаються до відповідного бюджету з нарахуванням пені в розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Податкова пільга надається шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Відповідно до положень пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Проте, згідно положень ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" визначено, що виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно - правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності.

Визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, застосовуються виключно для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", що прямо визначено самим пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Таким чином, до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки дане положення не застосовується, оскільки відноситься до розділу ХІІ "Податок на майно"

Відповідно до пп. "ж" пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Виходячи з положень Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарської силоси та інше.

Таким чином, нежитлове приміщення, а саме: комплекс приміщень свинарника, що знаходиться по вул. Транспортній бічній, буд. 5а, с. Чистилів, Тернопільський район, Тернопільська область, що належить позивачу на праві власності, не є об'єктом оподаткування, згідно з пп. "ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, оскільки використовується позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником шляхом розведення свиней.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що у позивача не виникло обов'язку по сплаті податку на нерухоме майно, відмінене від земельної ділянки, оскільки позивач фактично є сільськогосподарським товаровиробником, виходячи з положень ст. 1 ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис", тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Посилання відповідача про те, що позивач не підпадає під визначення сільськогосподарський товаровиробник, суд вважає безпідставними, оскільки, відповідно до Податкового кодексу України вимога про те, що сільськогосподарський товаровиробник має бути юридичною особою стосується платників єдиного податку 4 групи. Для всіх інших правовідносин сільськогосподарським товаровиробником може бути як фізична так і юридична особа, яка є платником єдиного податку, так і та, що знаходиться на загальній системі оподаткування.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19 червня 2017 року № 106774-13 винесеного Головним управлінням ДФС у Тернопільській області.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19 червня 2017 року № 106774-13 винесене Головним управлінням ДФС у Тернопільській області (вулиця Білецька, 1, м.Тернопіль, 46003).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області в користь фізичної особи ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови суду виготовлено 12.09.2017 року.

Головуючий суддя Данилевич Н.А.

копія вірна

Суддя Данилевич Н.А.