Справа № 815/4531/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/4531/16

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

за участю: секретар судового засідання Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В:

Фізична особи-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування акта від 17.12.2015 року № 9754/15-17-01/НОМЕР_1, визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.07.2016 року № Ф-2411-17.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування акта від 17.12.2015 року № 9754/15-17-01/НОМЕР_1.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року заявлений позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про задоволення заявлених вимог, наголошуючи на порушенні судом першої інстанції, зокрема, норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, ДПІ було прийнято наказ від 03.12.2015 року № 1881 «Про проведення позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_2 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1», зі змісту якого вбачається, що з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства в частині дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування, утримання та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб при виплаті доходів на корить платників податків фізичних осіб, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, керуючись пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, вирішено організувати проведення позапланової виїзної перевірки фізичної особи, яка проводить незалежну професійну діяльність ОСОБА_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, з 04 грудня 2015 року, терміном 10 робочих днів за період з 01.10.2012 року по 28.02.2014 рік.

Таким чином, наказ № 1881 містив рішення про проведення взаємовиключних видів перевірки, виїзної та невиїзної.

Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції, з огляду відсутності посилань в наказі на ст. 79 ПК України, що регулює особливості призначення та проведення невиїзної перевірки, та змісту пункту 1 наказу, призначалась виїзна перевірка.

03.12.2015 року податковим органом було видано направлення на перевірку № 001964/2057, відповідно до якого на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1, 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області з 04.12.2015 року проводить позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, тривалістю 5 робочих днів.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що видача направлення від 03.11.2015 року на перевірку на підставі ст. 78 ПК України також свідчить про необхідність проведення виїзної перевірки.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1, 78.1.4, п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, відповідно до наказу від 03.12.2015 року № 1881 та направлення від 03.12.2015 року № 001964/2057, фахівцем ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.10.2012 року по 28.02.2015 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2012 року по 28.02.2015 року ФОП ОСОБА_2, за результатами якої складено акт від 17.12.2015 року № 9754/15-53-17-01/НОМЕР_1.

З вказаного акту вбачається, що перевірка позивача проведена у приміщенні ДПІ у Приморському районі м. Одеси.

Згідно висновків вказаного акту перевірки, в ході перевірки були встановлені порушення ФОП ОСОБА_2: пп. 14.1.180, 14.1.195, 14.1.222 п. 14.1 ст. 14, пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.2 п.163.1 ст. 163, п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, пп. 168.1.4 п. 168.1, п. 168.3, пп. 168.4.7 п.168.4 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме: ФОП ОСОБА_2 не утримала та не перерахувала до бюджету податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 21649,37 грн.; пп. 16.1.7 п. 16.1 ст. 16, п. 46.1 ст. 46, пп. 47.1.3 п. 47.1 ст. 47, ст. 51, пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, пп. 176.2 а), 176.2 б) п. 176. ст. 176, п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України - подання у не повному обсязі податкової звітності розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, не подання ФОП ОСОБА_2 податкової звітності - розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ф. № 1-ДФ за 4 кв. 2012 року; п. 2. ч. 1 ст. 6, пп. 1.2 ст. 7 з урахуванням п. 11. ст. 8 Закону України 08.07.2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» ФОП ОСОБА_2 за період 01.10.2012 року 28.12.2015 року занижено зобов'язання по сплаті єдиного соціального внеску в результаті порушень податкового законодавства, які відображено в п. 2.1. «Укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасність, достовірність, повнота нарахування, утримання та сплата податку на доходи фізичних осіб при виплаті доходів на користь платників податків - фізичних осіб» розділу 2 акту перевірки на загальну суму 61175,18 грн., в т.ч., у сумі 55785,30 грн. (в розрахунку 37,3 % на нарахований (виплачений) доход) основний єдиний внесок), у сумі 5389,88 грн. (в розрахунку 3,6% на нарахований (виплачений) доход, утримання єдиного соціального внеску), пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Інші перехідні положення», п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України не перераховано військовий збір на загальну суму 208,88 грн.

Як зазначає позивач в адміністративному позові, на підставі висновків акту перевірки від 17.12.2015 року № 9754/15-53-17-01/НОМЕР_1, податковим органом було сформовано вимогу від 02.07.2016 року форми № Ф-2411-17 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 61175, 02 грн. та 842, 47 грн.

Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції, з наданої до суду копії спірної вимоги від 02.07.2016 року неможливо встановити на підставі якого акту або рішення її сформовано.

Так, у вимозі зазначено, що станом на 30.06.2016 року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені ОСОБА_2 становить 62017,49 грн., та вказано, що відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, акта перевірки від № (не вказано) рішень від № (не вказано), ДПІ у Приморському районі м. Одеси ДФС в Одеській області вимагає сплатити (недоїмку, штрафи та пеню) у сумі 61175,02 грн. та 842,40 грн.

Разом з цим, як зазначає відповідач в письмових запереченнях та поданій апеляційній скарзі, за результатами проведеної перевірки було винесено податкові повідомлення-рішення: від 01.03.2016 року № НОМЕР_2 за військовий збір КБК 11011000 на суму 340,79 грн.; від 01.03.2016 року № 000981701 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку КБК 11010101 на суму 36910,35 грн.; від 01.03.2016 року № НОМЕР_3 за платежем податок на доходи фізичних осіб КБК 11010101 на суму 510 грн.; від 01.03.2016 року № НОМЕР_4 - вимога по єдиному внеску КБК 71010000 на суму 61175,18 грн.; від 01.03.2016 року № НОМЕР_5 - штрафна санкція по єдиному внеску КБК 71010000 на суму 30587,59 грн.

Відповідач вказує, що рішенням про результати розгляду первинних скарг від 01.04.2016 року було скасовано вимогу по єдиному внеску від 01.03.2016 року № НОМЕР_4 на суму 61175,18 грн. та податкове повідомлення-рішення від 01.03.2016 № НОМЕР_5 про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску на суму 30587,59 грн., у звязку з тим, що вони були сформовані не за встановленою формою, та було винесено ФОП ОСОБА_2 вимогу по єдиному внеску від 20.04.2016 року № НОМЕР_6, КБК 71010000, на суму 61175,18 грн. та податкове повідомлення-рішення від 24.04.2016 року № НОМЕР_7 про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску на суму 30587,59 грн.

Однак, будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин (вищенаведених податкових повідомлень рішень, податкових вимог, та доказів про їх направлення позивачці, рішень за результатами розгляду первинних скарг) відповідачем до суду надано не було, вимоги суду про витребування доказів не виконано.

Відповідачем було надано рішення № НОМЕР_7 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.04.2016 року, відповідно до якого вбачається, що в.о. начальника ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області розглянувши матеріали перевірки від 17.12.2015 року № 9754/15-53-17-01/НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_2 з питань правильності нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, якою встановлено порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір на облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», і за наслідками якої донараховано 61175,18 грн. єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, на підставі пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», вирішив застосувати до ФОП ОСОБА_2 штрафні санкції в розмірах 30587,59 грн.

Також, відповідачем не надано до суду інших доказів (акту перевірки, рішень), на підставі якого було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.07.2016 року, при цьому, вимога від 02.07.2016 року не містить зазначення (посилання) на реквізити акту перевірки чи рішень ДПІ, як підставу для її винесення у відповідній частині вимоги за встановленою додатком 7 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування формі.

Також, ДПІ не надано письмового повідомлення позивача про дату початку та місце проведення невиїзної перевірки, як і доказів його направлення ФОП ОСОБА_2

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено, що: в порушення вимог ст. 75 ПК України відповідачем не було чітко визначено вид позапланової перевірки при її призначенні наказом № 1881 від 03.12.2015 року (виїзна чи невиїзна), та на дату початку перевірки цей недолік не був усунутий; позапланову перевірку ФОП ОСОБА_2 було проведено, як невиїзну без законних підстав для цього, визначених п. 78.4 ст. 78, ст. 79 ПК України, а саме: істотні недоліки наказу № 1881 не дозволяли визначити вид перевірки саме як невиїзної, направлення на позапланову перевірку видано на невиїзну перевірку без зазначення реквізитів наказу взагалі; письмове повідомлення про дату початку та місце проведення невиїзної перевірки не оформлялось та не надсилалось ФОП ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням та не вручалось платнику податків.

Окрім того, відповідачем не надано до суду доказів направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення або доказів вручення особисто ФОП ОСОБА_2 акту перевірки від 17.12.2015 року № 9754/15-53-17-01/НОМЕР_1, накладна курєрського звязку не містить даних про направлення саме акту чи будь-якого документа взагалі.

Також, як зазначає в письмових запереченнях відповідач та в поданій апеляційній скарзі, проведенню перевірки передувало звернення громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стосовно проведення перевірки ФОП ОСОБА_2

Так, податковим органом на адресу позивача був направлений запит про надання документів та інформації, в якому зазначено, що пояснення на запит та завірені копії документів необхідно надати до податкового органу протягом 10-ти днів з дня його отримання.

Разом з цим, з наданого до суду копії запиту податкового органу не можливо встановити вихідну дату документу, з фіскального чеку № 4178 не вбачається, які саме документи були направлені ОСОБА_2, також з копії поштового повідомлення не можливо встановити, які документи направлялися позивачу та взагалі в наданому до суду поштовому повідомленні про отримання позивачкою податкового запиту зазначена невірна та неповна адреса ОСОБА_2 (а.с.64-65).

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки податкового органу в акті перевірки є необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивач не був належним чином обізнаний про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, що позбавило останню бути присутньою під час її проведення та надати обґрунтовані пояснення, висновки акту перевірки сформовані виключно на підставі пояснень ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, при цьому, первинна документація - трудові угоди, цивільно-правові договори, накази та заяви про прийняття на роботу, трудові книжки, які підтверджують оформлення трудових відносин з працівниками, табелі робочого часу та облік витрат на оплату праці відповідачем в ході перевірки не досліджувалися, заперечення на акт перевірки позивач також була позбавлена надати, оскільки акт перевірки від 17.12.2015 року не був належним чином у відповідності до приписів ст. 42 Податкового кодексу України вручений ФОП ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем не доведена та обставина, що спірна вимога винесена на підставах, встановлених законодавством, внаслідок виявлення контролюючим органом у законний спосіб факту ненарахування ФОП ОСОБА_2 єдиного внеску.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної вимоги про сплату недоїмки від 02.07.2016 року на суму 61175,02 грн. та 842,27 грн. та наявність підстав для задоволення вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець