Справа № 822/2040/17
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2040/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-судді суддівСалюка П.І. Петричковича А.І. Касапа В.М.
при секретарі за участі:Дубіній Н.Ю. представника позивача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Міністерства внутрішніх справ України , третя особа на стороні відповідача Головне управління МВС України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа на стороні відповідача Головне управління МВС України в місті Києві в якому просила:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України щодо призначення та виплати ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію";

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути висновок Головного управління МВС України в місті Києві про призначення ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 10.10.2011 року у зв'язку із встановленням втрати працездатності її призначена та виплачена одноразова допомога. 20 березня 2017 року їй встановлено ІІ групу інвалідності, пов'язану з виконанням службових обов'язків. В квітні 2017 року ОСОБА_5 звернулася із заявою до Головного управління МВС України в місті Києві про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності. Позивач отримала від Головного управління МВС України в місті Києві відповідь № 2153-8х/125/30/01-2017 від 27.06.2017 року, в якій зазначено, що документи позивача розглянуто та направлено для прийняття рішення в МВС України, звідки були повернуті без права на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850. Позивач вважає рішення МВС України про відмову їй у призначенні одноразової грошової допомоги протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник МВС України в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що ОСОБА_5 пройшла первинний огляд у МСЕК в 2011 році, а повторний - у 2017 році, що перевищує установлений пунктом 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою КМУ № 850 від 21.10.2015 року, дворічний строк. Вказав, що Порядок № 850 не передбачає проведення виплати одноразової грошової допомоги у випадках, коли після первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років. Вважає, що такі дії МВС України є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Третя особа на стороні відповідача Головне управління МВС України в місті Києві в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки до суду не повідомила.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Позивач - ОСОБА_5 з 20 серпня 2009 року проходила службу в органах внутрішніх справ України.

За результатами обстеження МСЕК позивачу з 10.10.2011 року встановлено 5% втрати працездатності.

Наказом УМВС України на Південно-Західній залізниці від 29.11.2016 року № 4 о/с ОСОБА_5 звільнено з органів внутрішніх справ, через скорочення штатів.

В березні 2011 року відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 12.05.2007 року № 707, позивачці виплачено одноразову грошову винагороду.

20 березня 2017 року позивач повторно пройшла обстеження МСЕК, за результатами проходження якої Хмельницькою обласною МСЕК йому встановлено ІІ групу інвалідності, на підставі захворювання пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та видано довідку серії АВ № 0922603 від 20.03.2017 року.

В квітні 2017 року позивач звернулася до Головного управління МВС України в місті Києві із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Головне управління МВС України в місті Києві подало до МВС України висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" та Порядку № 850.

15.06.2017 року МВС України повернуло матеріали ОСОБА_5 про призначення йому одноразової грошової допомоги на підставі пункту 4 Порядку № 850. Підстави про повернення матеріалів вказані МВС у супровідному листі від 15.06.2017 року №15/2-2069 про повернення Ліквідаційній комісії ГУ МВС України в м. Києві матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги.

Про повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_5, останню повідомлено листом Головного управління МВС України в місті Києві від 27 червня 2017 року № 2153-8х/125/30/01-2017.

Вважаючи дії МВС України про відмову призначені одноразової грошової допомоги від 15.06.2017 року протиправними, позивач, звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ) держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Згідно з частиною 6 статті 23 Закону № 565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України постановою № 707 від 12.05.2007 року затвердив Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 707).

Пунктом 1 Порядку № 707 передбачено, що у разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми.

21.10.2015 року КМУ постановою № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Порядком № 707 установлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 року № 208-VIII мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку № 850.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Зазначений перелік підстав є вичерпним.

Отже, у разі установлення інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, працівник міліції позбавляється права на отримання грошової допомоги лише за наявності обставин, перелічених у пункті 14 Порядку № 850.

Суд встановив, що підставою для відмови щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу слугував пункт 4 Порядку № 850, однак ні Законом України "Про міліцію" ні Порядком № 850 не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із призначенням групи інвалідності.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Разом з тим, вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження щодо визначення розміру такої допомоги в залежності від часу повторного медичного огляду, в результаті якого встановлена вища група чи іншу причина інвалідності або більший відсоток втрати працездатності. При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв'язку з установленням працівникові міліції інвалідності не обмежено у часі, вирішальним є лише наявність причинно-наслідкового зв'язку між інвалідністю та службою в органах внутрішніх справ.

З 20.03.2017 року у позивача виникло право на отримання грошової допомоги в розмірі, встановленому частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" та підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850. Передбачені пунктом 14 Порядку № 850 обставини, які слугують підставами для невиплати такої допомоги, відсутні.

Пункт 4 Порядку № 850, на який посилається відповідач як на підставу відмови, регулює лише порядок визначення розміру допомоги, проте не встановлює підстави для її призначення та виплати.

Тому, зазначена норма Порядку № 850 не може слугувати підставою для відмови позивачу щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" та, відповідно, щодо затвердження висновку управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про її призначення.

При розгляді справи "Кечко проти України", Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі судового розгляду спору відповідач не довів правомірності відмови у призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, тому позовні вимоги необхідно задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись Конституцією України, Законом України Про міліцію", статтями 158-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України щодо призначення та виплати ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію".

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути висновок Головного управління МВС України в місті Києві про призначення ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію".

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12 вересня 2017 року

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/ /підпис/П.І. Салюк А.І. Петричкович В.М. Касап
"Згідно з оригіналом" Суддя П.І. Салюк