Справа № 820/643/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 р. Справа № 820/643/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2017р. по справі № 820/643/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області , Атестаційної комісії № 22 Головного управління Національної поліції в Харківській області

про поновлення на посаді,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати протиправними дії ГУ НП в Харківській області щодо проведення атестації сержанта поліції БПСПОП "Харків" ГУ НП в Харківській області ОСОБА_1 відповідно до наказу ГУ НП в Харківській області №964 від 20.09.2016 р. ; визнати протиправним рішення (висновок) Атестаційної комісії №22 Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність; визнати протиправним наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 29.11.2017 р. №492 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліції" та поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського БПСПОП "Харків" ГУ НП в Харківській області з 01.12.2016 р.; стягнути з ГУ НП в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення (висновок) атестаційної комісії № 22 Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 21.10.2016 року, щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення зі служби через службову невідповідність. Скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 29.11.2016 №492о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію". Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Харків" Головного управління поліції в Харківській області з 01.12.2016 р. Стягнуто з Головного управління Національної поліції України в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Головне управління Національної поліції в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

ОСОБА_1 заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги , вважає постанову суду правомірною, прийнятою з урахуванням всіх обставин справи, просить суд апеляційної інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду підлягає частковому скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що сержант поліції ОСОБА_1, з 29.04.2014 р. проходила службу в органах внутрішніх справ. Відповідно до витягу із наказу ГУ НП в Харківській області від 07.11.2015 р. №37 о/с зазначено, що згідно п.9 та п. 12 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" призначено прибулих з Міністерства внутрішніх справ з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування та встановлення посадових окладів відповідно до штатного розпису з 07.11.2015 р., ОСОБА_1, яка мала спеціальне звання "сержант міліції", поліцейським батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Харків" ГУ НП в Харківській області з присвоєнням спеціального звання "сержант поліції", на підставі заяви ОСОБА_1 від 07.11.2015 р.

Судом також встановлено, що за час служби ОСОБА_1 була нагороджена низкою відзнак, у т.ч. нагрудним знаком «За безпеку народу», медаллю "За відвагу та мужність" та іншими.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 20.09.2016 р. № 964, з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись статтею 57 Закону України "Про Національну поліцію України" та вимогами Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом МВС від 17.11.2015 р. №1465, призначено проведення атестації поліцейських батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Харків" та роти патрульної служби поліції особливого призначення "Східний корпус".

На підставі вищезазначеного наказу проведено атестацію позивача - сержанта поліції ОСОБА_1, що підтверджується відповідним атестаційним листом.

Як вбачається з атестаційного листа, за висновком прямого керівника сержант поліції ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає. Також, згідно з вказаним висновком атестаційної комісії № 22 ГУНП в Харківській області від 21.10.2016 р., позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до витягу з наказу ГУ НП в Харківській області по особовому складу від 29.11.2016 р. №492 о/с за наслідками проведеної атестації ОСОБА_1 звільнено згідно Закону України "Про Національну поліцію" за п.5 ч.1 ст.77 (через службову невідповідність) з посади поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Харків" (м. Харків) Головного управління Національної поліції в Харківській області з 01.12.2016 р., на підставі висновку атестаційної комісії № 22 від 21.10.2016 р..

Задовольняючи позовні вимоги частково , суд першої інстанції прийшов до висновку , що відповідачем, на якого покладено тягар доказування, не доведено, що позивач підлягав атестації та, відповідно, включенню до списку поліцейських, які підлягають атестації, оскільки не наведено підстав для проведення атестації позивача, що передбачені частиною другою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", та не надано відповідних доказів, які б підтверджували, що позивач мав бути призначений на вищу посаду без проведення конкурсу, або щодо нього виявлено ознаки службової невідповідності, наприклад за станом здоров'я чи у зв'язку із не виконанням службових обов'язків.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктами 9, 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Положеннями п.п.9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на визначення щодо відповідності посаді, як під час прийняття, так і після прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що законодавцем передбачена альтернатива вибору для працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Умовами для прийняття працівників міліції на службу в поліцію є бажання проходити службу в поліції та відповідність вимогам до поліцейських, визначених Законом України «Про Національну поліцію».

При цьому, реалізація цих умов відбувається у визначений Законом строк: упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону (в період з 07 серпня 2015 року по 07 листопада 2015 року) та шляхом видання наказу про призначення за згодою особи або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими.

Таким чином, вищезазначені норми розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» не передбачають проведення атестування чи переатестування працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції.

Згідно ч.1 ст.57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 ст.57 вказаного Закону визначено вичерпний перелік підстав для проведення атестування поліцейських, до яких належить призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Прийняття рішення про проведення атестування поліцейських з інших підстав, ніж зазначені у ч.2 ст.57 Закону України «Про Національну поліцію», законом не передбачено.

Аналогічні норми в частині підстав для атестування містить також Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, котра затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465 (далі по тексту - Інструкція), зокрема її пункт 3 розділу І.

Відповідно до частини третьої статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Частина четверта статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Згідно з частиною п'ятою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

З вищезазначеними нормами Закону України «Про Національну поліцію» кореспондуються положення Інструкції про проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України №1465 від 17.11.2015.

Відповідно до пп.2 п.1 розділу IV Інструкції про проведення атестування поліцейських організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають, серед іншого, складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

Таким чином, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені Законом України «Про Національну поліцію».

При цьому, такі підстави для проведення атестації, як для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби; метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Зазначене вище узгоджується із висновком Верховного Суду України, що викладений у постанові від 11 березня 2014 року у справі №21-13а14.

Матеріали справи свідчать , що наказом Національної поліції України від 07.11.2015 року №37 о/с по особовому складу на підставі особистої заяви від 07.11.2015 року, відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» призначено таких, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування та з установленням посадового окладу згідно зі штатним розписом з 07.11.2015 року, зокрема, призначено ОСОБА_1, яка мала спеціальне звання "сержант міліції" та прибула з Міністерства внутрішніх справ призначено поліцейським батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Харків" (м. Харків) ГУ НП в Харківській області з присвоєнням спеціального звання "сержант поліції".

Тобто, позивачка з 07.11.2015 року прийнята на службу до поліції на умовах, визначених п. 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону шляхом видання наказу про призначення за його згодою до видання наказу про проведення атестації проходив службу в Національній поліції та проходить службу на призначеній посаді в органах поліції в Харківської області у відповідності до статті 58 Закону безстроково (до виходу на пенсію або у відставку) із забезпеченням відповідних гарантій поліцейського, за умови успішного виконання службових обов'язків.

На момент атестації питання про її переведення на вищу чи нижчу посаду або ж притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідачем не вирішувалось, а отже не було предметом розгляду атестаційної комісії.

Матеріали справи свідчать , що наказом ГУНП від 20.09.2016 № 964 відповідно до вимог Інструкції про проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015 року № 1465, зареєстрована Мінюстом України 18.11.2015 року за № 1445/27890 (далі - Інструкція) прийняте рішення про організацію проведення атестування поліцейських батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Харків" та роти патрульної служби поліції особливого призначення "Східний корпус" та затверджено персональний склад атестаційних комісій .

Разом з цим, відповідачем не доведено, що позивач підлягав атестації та включенню до списку поліцейських, які підлягають атестації, оскільки не наведено підстав для проведення атестації позивачки, що передбачені ч.2 ст.57 Закону України «Про Національну поліцію».

Також, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що позивач мав бути призначена на вищу посаду чи переміщена на нижчу посаду, або щодо неї виявлено ознаки службової невідповідності, а тому рішення про призначення атестації позивача без наявності законодавчо визначених підстав (призначення позивача на вищу посаду або переведення на нижчу посаду, дисциплінарного провадження) є таким, що суперечить вимогам чинного законодавства та порушує права позивача.

Враховуючи наведене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не підлягала атестації.

Оскільки, судом першої інстанції правомірно визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) атестаційної комісії № 22 Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 21.10.2016 року щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді , яке слугувало єдиною підставою для винесення наказу оловного управління Національної поліції в Харківській області від 29.11.2016 №492о/с , тому зазначений наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимог в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню, постанова суду першої в цій частині підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Враховуючи, що Законом України "Про Національну поліцію" не врегульовано питання поновлення на службі, суд вбачає наявними підстави застосування в даному випадку норм Кодексу законів про працю України.

Також, оскільки судовим розглядом справи доведено протиправність звільнення позивача, що спричинило вимушений прогул, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовної вимоги про поновилення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Харків" Головного управління поліції в Харківській області з 01.12.2016 р.

Що стосується стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції в цій частині виходив з того, що оплата вимушеного прогулу має здійснюватися, водночас, суд першоґ інстанції зазначивши про зобов'язання стягнути з Головного управління Національної поліції України в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу не вказав пеіод та розмір виплати, а також розрахунок розміру цієї виплати.

У відповідності до положень ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Так, згідно пункту 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення. Розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, зазначається цифрами та у дужках словами.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку).

Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку, передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Наведене відповідає практиці Верховного Суду України, зокрема, викладеної в постановах від 21 січня 2012 року № 6-87цс11 та від 14 січня 2014 року № 21-395а13.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено , що згідно довідки Головного управління НП в Харківькій області, яка міститься в матеріалах справи ,середня заробітна плата для обчислення часу вимушеного прогулу розраховується станом на 24.02.2017 і враховує заробітну плату за 2 попередні місяці роботи, що передують події, тобто за жовтень і листопад 2016.

Сума середньоденною заробітної плати 117,93 грн. є нарахованою без здійснення утримання податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування.

Розрахунок оплати днів вимущеного прогулу за період з 01.12.2016 пo 06.06.2017 проведено та складає : грудень 2016р. кількість робочих днів, які підлягають оплаті 21, січень 2017р.-20, лютий 2017 р.-20, березень 2017 р.-22, квітень 2017 - 19, травень 2017р.- 20, червень 2017р.-3.

Загальна сума вимушеного прогулу за період з 01.12.2016 пo 06.06.2017 складає 14741,25грн.

Таким чином, колегія суддів вважає , що середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2016 пo 06.06.2017 року становить 14741,25грн. та підлягає стягненню з відрахуванням обов'язкових платежів, податків та зборів.

Колегія суддів зазначає, що вказаним обставинам суд перої інстанції належної правової оцінки не надав, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з Головного управління Національної поліції України в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з прийняттям в цій частині нової постанов.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо невірного правотлумачення та застосування положень частин 1 та 2 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки положення частини 1 цієї статті визначає мету такої атестації, а положення ч.2 статті визначають саме підстави для її проведення, тобто за наявності певних обставин (підстав) передбачена та встановлена законом можливість провести атестування працівника поліції, мета якої визначена в ч.1 ст.57 Закону, при чому мета та підстави проведення атестації мають різне за своєю правовою правове навантаження, та визначальною в цих правовідносин є саме підстави її проведення. Якщо проведення атестації перебувало за межами правового регулювання підстав для її призначення, то таку атестацію, безпосередньо прийнятих за її наслідками відповідних рішень, не можна вважати такою, що проведена на підставах передбачених законом.

Не приймається до уваги доводи апелянта щодо надання згоди позивачем на проведення відносно нього атестації, оскільки в даному випадку, наявність згоди або її відсутність жодним чином не є визначальною та впливає на саму суть допущених порушень з боку відповідачів стосовно включення позивача до проведення такої атестації без належних встановлених законом підстав.

Колегія суддів вважає , що всі інші доводи апелянта з посиланням на дискреційність повноважень відповідача , на результати проведеного тестування і співбесіди не впливають на вирішення справи , оскільки судом встановлене порушення відповідачем підстав для проведення атестації позивача, що передбачені ч.2 ст.57 Закону України «Про Національну поліцію», а саме включення позивача до списку осіб, які підлягають атестації.

При цьому , колегія суддів зазначає , що суд першої інстанції не зобов'язував атестаційну комісію прийняти конкретне рішення за результатами атестування позивача , тому доводи апеляційної скарги з посиланням на те , що суд фактично втрутився в реалізацію повноважень колегіальним органом (в його дискреційні повноваження) та в порушення ст. 162 КАС України, прийняв нове рішення про відповідність його кандидатури займаній посаді є помилковими.

Враховуючи вищенаведене , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції частковому скасуванню відповідно положень ст. 202 КАС України.

В іншій частині постанова суду першої інстанції постанова суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.200 КАС України є підставою для залишення постанови суду першої інстанції в цій частині - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2017р. по справі № 820/643/17 скасувати в частині стягнення з Головного управління Національної поліції України в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В цій частині прийняти нову постанову , якою стягнути з Головного управління Національної поліції України в Харківській області на користь ОСОБА_1середній заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2016 року по 06.06.2017 року у розмірі 14741 грн. 25 коп. з відрахуванням обов'язкових платежів, податків та зборів.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.17р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Тацій Л.В.
У зв"язку з тимчасовим припиненням роботи суду повний текст постанови виготовлений 04.09.2017 р.