Справа № 814/2651/16
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2651/16

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Потапчука В.О.

суддів - Семенюка Г.В.

- Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛЬОР -С" до Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення -,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "ФЛЬОР -С" (далі - ТОВ "ФЛЬОР -С", позивач) звернулося до суду з позовом до ГУ ДФС у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 06 грудня 2016 року на суму 6 490,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він не допускав порушення п.12. ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95, оскільки перевіряючі при проведенні інвентаризації проігнорували фактичні обставини зберігання нафтопродуктів, та законодавчо встановлені норми відносної похибки методу вимірювання нафтопродуктів відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року адміністративний позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, ГУ ДФС у Миколаївській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ГУ ДФС у Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Актом фактичної перевірки щодо дотримання порядку здійснення платниками платків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів від 18 листопада 2016 року встановлено, що ТОВ «Фльор» веде з порушенням встановленого законодавством обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання. Перевіркою встановлено надлишок товарно-матеріальних цінностей на суму 1 040,32 грн. Та нестачу ТМЦ на суму 2 204,78 грн. Таким чином, загальна сума порушень склала 3 245,10 грн.

На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 06 грудня 2016 року на суму 6 490,20 грн. за порушення п.12.ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265.

Відповідач надав суду відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів, в якій зазначено надлишок дизельного пального в кількості 57,16 л на суму 1 040,32 та нестача бензина А-92 в кількості 107,55 л на суму 2 204,78 грн.

Позивач не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що бензин, дизельне паливо в залежності від виду, виробника, додатків тощо можуть змінювати свої об'ємні характеристики в залежності від кліматичних умов та виду їх зберігання. Зниження температури повітря на один градус викликає в дизельному паливі збільшення щільності на сім міліграмів в кожному кубічному сантиметрі. Окрім того, відносна похибка у бік збільшення або зменшення від різниці з даними бухгалтерського обліку підприємства не перевищувала 0,8%.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі також - Закон № 265) та Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі Інструкція), затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзвязку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 року за №805/15496

В апеляційній скарзі вказується на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року та ухвалення нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити. Окрім того, апелянт зазначає, що при здійсненні вимірювання маси нетто нафти, нафтопродуктів податковим органом було враховано границі відносної похибки +- 0,8 % та результати у відомості зазначені з врахуванням даної похибки.

Колегія суддів не погоджується з таким доводом апелянта з огляду на наступне.

Згідно п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 20 Закону №265 встановлено, що до суб'єктів господарювання, які здійснюють реалізацію товарів, що не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем п.12. ст.3 Закону № 265, а саме не ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, в зв'язку з тим, що за даними інвентаризації залишок ТМЦ по дизельному паливу складає 15339 л, а за даними обліку 15281,84л. Бензина А-92 за даними інвентаризації 2977 л , а за даними обліку 3 084,55л. Облікові дані зроблені на підставі реєстратора розрахункових операцій (х-звіт), а фактичні залишки ПММ були особисто зняті та вираховані представником позивача ОСОБА_2 за допомогою градуювальних таблиць на сталеві резервуари, що відображено у додатку до акта перевірки від 18 листопада 2016 року.

Таким чином, відповідачем за результатами проведеної перевірки виявлено надлишок дизпалива 57,15 л на суму1 040,32 грн. та нестача бензина -107,55л на суму 2 204,78 грн.

Згідно п.п.4.2.2.1 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі Інструкція), затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзвязку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 року за №805/15496, визначено, що об'ємно - масовим статичним методом визначається маса нафти і нафтопродукту за їх об'ємом, густиною та температурою. Об'єм нафти і нафтопродуктів визначається за допомогою градуйованих резервуарів та засобів вимірювань рівня нафти і нафтопродуктів у резервуарах, залізничних цистернах, танках суден або за повною місткістю мір (автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах).

Підпунктом 4.2.2.2 Інструкції визначено, що границі відносної похибки методу не мають перевищувати, зокрема:

+- 0,5% - під час вимірювання маси нетто нафти, нафтопродуктів від 100 т. і більше;

+- 0,8% - під час вимірювання маси нетто нафти, нафтопродуктів до 100 т. і відпрацьованих нафтопродуктів.

Абзаци 3 та 4 підпункту 2.3.1.4 ГОСТ 26976 визначають, що статистичний метод застосовують при вимірюванні маси продукту у градуйованих ємностях (вертикальні та горизонтальні резервуари, транспортні ємності та ін.). Об'єм продукту в резервуарах визначають за допомогою градуювальних таблиць резервуарів за значеннями рівня наповнення, виміряним рівнеміром, метроштоком або металевою вимірювальною рулеткою. У ємностях, градуйованих на повну місткість, контролюють рівень наповнення, та визначають об'єм за паспортними даними.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що під час розгляду справи в судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача пояснив, що на АЗС позивача розроблена технологічна карта, в якій зазначено довжину та діаметр трубопроводу, який з'єднує автозаправні колонки АЗС з резервуарами, в яких містяться нафтопродукти, обсяг якого, відповідно до акту перевірки, також не був врахований відповідачем при проведенні інвентаризації.

Дослідивши вказані доводи позивача, колегією суддів встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи технологічної карти, внутрішній діаметр трубопроводу, в якому знаходиться дизельне пальне, складає 58 мм, тобто, місткість в 1 м трубопроводу цього виду пального складає 2,64 л. Враховуючи, що довжина цього трубопроводу складає 22 м, то на момент проведення перевірки в трубопроводі могло знаходитися дизельне пальне у кількості (22м*2,64 л ) 58 літрів.

Також, згідно цієї ж технологічної карти, внутрішній діаметр трубопроводу, в якому знаходиться бензин марки А-92, складає 58 мм, тобто, місткість в 1 м трубопроводу цього виду пального складає 2,64 л. Враховуючи, що довжина цього трубопроводу складає 37 м, то, на момент проведення перевірки, в трубопроводі міг знаходитися бензин А-92 у кількості (37м*2,64 л) 98 літрів.

Дана інформація була надана перевіряючому представником позивача в ході проведення інвентаризації, проте вказана обставина була проігнорована перевіряючими.

З урахуванням викладеного, встановлений перевіркою надлишок товарно-матеріальних цінностей на суму 1 040,32 грн., та нестачі товарно-матеріальних цінностей на суму 2 204,78 грн. зазначений без врахування вищезазначених обставин.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що по жодній позиції палива відносна похибка у бік збільшення або бік зменшення від різниці з даними бухгалтерського обліку підприємства не перевищувала 0,8 %.

Проаналізувавши вказані норми законодавства, колегією суддів також встановлено, що податковим органом в ході перевірки не зазначено про відсутність під час перевірки документів щодо походження товару, а саме накладних, товарно-транспортних накладних або неведення позивачем Книги обліку розрахункових операцій.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що наявна похибка по деяких позиціях пального пояснюється також природнім убутком нафтопродуктів при прийманні, зберіганні, відпуску на АЗС у другій кліматичній зоні України, в яку входить Миколаївська область. І бензин, і дизельне паливо в залежності від виду, виробника, додатків тощо можуть змінювати свої об'ємні характеристики в залежності від кліматичних умов та виду їх зберігання, а саме зниження температури повітря на один градус викликає в дизельному паливі збільшення щільності на сім міліграмів в кожному кубічному сантиметрі. Отже, неможливо в ході інвентаризації домогтися повного співпадання нафтопродуктів між фактичною кількістю та даними бух. обліку щодо його первинної кількості.

З висновку акту перевірки також вбачається порушення підприємством п.12 ст. Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», відповідно до якого суб'єкти господарювання зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

Наказом Міністерства фінансів України від 20 січня 1999 року № 246, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 751/4044, затверджено Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» (далі іменується ПСБУ-9), яке визначає методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності.

Пунктом 4 ПСБУ-9 визначено, що запаси - активи, які, зокрема, утримуються для подальшого продажу за умов звичайної господарської діяльності.

Пунктом 6 ПСБУ-9 визначено, що для цілей бухгалтерського обліку запаси включають, зокрема, товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримуються підприємством з метою подальшого продажу.

Пунктом 8 ПСБУ-9 визначено, що придбані (отримані) або вироблені запаси зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю, яка розрахована у відповідності до пункту 9 ПСБУ-9.

Аналізуючи вищевикладені норми законодавства та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для ствердження про наявність надлишку або нестачі нафтопродуктів у резервуарах господарської одиниці на момент проведення перевірки не існувало, так як об'єм нафтопродуктів, визначений об'ємно-масовим статистичним методом вимірювань з урахуванням відносної похибки вказаного методу, знаходився у межах границь цієї похибки, що правильно було встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 206, 254 КАС України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛЬОР -С" до Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Суддя доповідач: Потапчук В.О.

Суддя: Шеметенко Л.П.

Суддя: Семенюк Г.В.