Справа № 464/1467/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8580/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Затолочний В.С.,

судді Запотічний І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 11.07.2017 року у справі № 464/1467/17 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

27.02.2017 року позивачі звернулись в суд першої інстанції із адміністративним позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просили визнати протиправним та скасувати розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 30.06.2016 року №344 «Про демонтаж самочинно збудованого сараю на АДРЕСА_1». Позов обґрунтовує тим, що їх сім'я проживає у будинку АДРЕСА_1 ще з 50-их років 20 століття. Споруда, щодо якої винесено оскаржуване розпорядження вже існувала в період заселення їх родини у будинок, а тому твердження відповідача, що ними було здійснено самочинне будівництво, не відповідає дійсності. Вказують, що відповідно до норм чинного законодавства індивідуальні (садибні) будинки, садові будинки, дачні будинки, господарські присадибні будівлі (літні кухні, гаражі, сараї, пивниці та інше), побудовані до 05 серпня 1992 року, не належать до самочинного будівництва. Споруда, щодо якої винесене оскаржуване розпорядження була побудована ще до 1953 року, що підтверджується довідкою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» та іншими доказами, а тому не є самочинним будівництвом. Окрім того, зазначають, що при винесенні розпорядження відповідачем порушено Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, а саме постанови про притягнення до відповідальності будь-кого з членів сім'ї за вчинення самочинного будівництва Сихівська районна адміністрація не виносила, штраф не сплачували; осіб, що провели у 1950-их роках будівництво сараю (літньої кухні) не встановлено. Також зазначають, що акт не відповідає вимогам, передбаченим встановленою формою, вказаною у Додатку №1 до Положення, оскільки не містить місця складання, пояснень порушника, відомостей про вручення особі, яка вчинила самочинне будівництво, на ньому відсутні печатки уповноваженого на його складання та затвердження органу, тому такий акт не може бути належним доказом у справі. Окрім цього, жодного з членів сім'ї не було повідомлено та запрошено на засідання міжвідомчої комісії, у зв'язку чим вони були позбавлені можливості дати свої пояснення та долучити необхідні документи.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 11.07.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із викладеними у вищевказаній постанові суду першої інстанції висновками, позивачі подали апеляційну скаргу і просять скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм діючого законодавства, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Просять прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого зроблено висновок, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Судом встановлено, що розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 30.06.2016 року №344 «Про демонтаж самочинно збудованого сараю на АДРЕСА_1», затверджено висновок міжвідомчої комісії (протокол від 26.04.2016 р. №8 §6) про те, що співвласниками квартири №4 на вул.Зеленій,305, гр. гр. ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_1 здійснено будівництво сараю без документів на землекористування, погодженої проектної документації, розпорядчого документа виконавчого органу та дозволу на виконання будівельних робіт, у зв'язку із зверненням ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», вказаний сарай підлягає демонтажу в строк до 29.07.2016 р.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянтами не долучено жодного доказу про те, що на момент прийняття оскаржуваного розпорядження, були наявні дозволи органів влади, що здійснюють контроль у сфері будівництва, щодо вказаної будівлі (сараю), не надано відомостей про те, що така будівля відповідала існуючим на той час будівельним нормам і правилам, а також, що здійснювалася на земельній ділянці, відведеній для цієї мети. Разом з тим, встановлено, що таких документів не було представлено Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради на момент вирішення спірного питання.

Колегія суддів приходить до переконання, що вказане розпорядження взагалі не може порушувати права, свободи та інтереси позивачів, оскільки внаслідок його прийняття не створює для них жодних юридично-значимих наслідків, так як таким лише зафіксовано факт вчинення самочинного будівництва та покладено обов'язок щодо здійснення демонтажу. Щодо порушення принципу рівності через незабезпечення позивачами їх участі при вирішенні питання про винесення розпорядження, то такі посилання колегія суддів не приймає до уваги з огляду на те, що жодним положенням чинного законодавства таке право особи на участь у прийнятті розпорядження не передбачене.

Колегія суддів приходить до висновку, що на момент прийняття оскаржуваного розпорядження, Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради діяла законно, обґрунтовано та в межах наданих їй повноважень, а відтак підстав для визнання вказаного розпорядження протиправним та його скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м.Львова від 11.07.2017 року у справі № 464/1467/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді В. С. Затолочний
І. І. Запотічний