Справа № 813/1510/17
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/7562/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Богаченка С. І.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря Болюк Н. В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року у справі № 813/1510/17 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 26 січня 2017 року № 125 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй протиправно оголошено догану оскарженим наказом, оскільки в її діях відсутні ознаки дисциплінарного проступку. Вказала, що у надісланому нею повідомленні в закритій групі комунікаційної системи «Viber» не обговорювались та не ставились під сумнів накази безпосереднього керівника, не було вжито ненормативної лексики, принизливих тверджень чи таких, які б могли спричинити конфліктну ситуацію в трудовому колективі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року згаданий позов задоволено повністю.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції помилково не враховано, що порушення позивачем службової дисципліни мало місце та належним чином зафіксовано у висновку службового розслідування. Вказує, що позивачем поширено інформацію, достовірність якої нею не було перевірено. Крім цього, такі дії останньої призвели до конфліктної ситуації між лейтенантом поліції ОСОБА_2 та лейтенантом поліції ОСОБА_3, а тому позивачу правомірно було оголошено догану оскарженим наказом.

Позивач в судовому засіданні заперечила проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржене судове рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просила відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча його було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 07 листопада 2015 року ОСОБА_1 проходить службу в Національній поліції України на посаді заступника командира роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції.

24 листопада 2016 року інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3 подано начальнику Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції рапорт про те, що командир роти під час несення служби наніс йому два удари в область обличчя та один удар у ногу, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою.

З метою встановлення причин та обставин, зазначених в рапорті, наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 24 листопада 2016 року № 4342 «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено службове розслідування, визначено склад комісії для проведення службового розслідування та відсторонено командира роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 від виконання службових обовязків за займаною посадою до завершення службового розслідування.

За результатами проведеного розслідування складено висновок, в якому зафіксовано, що 23 листопада 2016 року позивач в закритій групі особового складу роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції комунікаційної системи «Viber» надіслала повідомлення такого змісту: «ОСОБА_2 вирішив, що для тих хто заступає на підсилення збір на 20.00 год., 20.30 розїзд. Видно хоче більше попрацювати», на що лейтенант поліції ОСОБА_3 відписав нецензурне дієслово, додавши «пес смердячий!!!!!», що спричинило конфліктну ситуацію між лейтенантом поліції ОСОБА_3 та лейтенантом поліції ОСОБА_2, яка полягала в нанесенні останнім тілесних ушкоджень ОСОБА_3 Зазначені дії позивача, на думку комісії з проведення службового розслідування, свідчать про неповагу до особистої гідності лейтенанта поліції ОСОБА_2 та порушення нею норм професійної та службової етики, зокрема, норм пунктів 4, 10 частини першої статті 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 8 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, що є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності - оголошення догани.

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 26 січня 2017 року № 125 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за вчинення дисциплінарного проступку позивачу оголошено догано.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що висловлювання ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 не містили жодних проявів неповаги до особистої гідності останнього, нею не було допущено жодних умов, які могли б негативно вплинути на якість несення служби чи виконання службових обовязків працівниками поліції, що свідчить про відсутність в її діях ознак дисциплінарного проступку.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобовязаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також професійно виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва.

Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року № 901-VIII до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі Дисциплінарний статут).

Таким чином, сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом.

Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Пунктами 4, 10 частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися норм професійної та службової етики, виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з частиною першою статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено порядок накладення таких дисциплінарних стягнень, згідно з частинами першою, пятою, десятою та одинадцятою якої з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, встановлене належним чином проведеним службовим розслідуванням, є підставою для накладення на неї дисциплінарного стягнення, вид якого визначається, виходячи характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини особи.

Як видно з матеріалів справи, позивачу за наслідками проведеного службового розслідування було оголошено догану за надіслання в закритій групі комунікаційної системи «Viber» повідомлення про вказівку начальника роти ОСОБА_2 щодо часу збору осіб, які заступають на підсилення служби, із зазначенням «ОСОБА_3 хоче попрацювати».

Зміст вказаного повідомлення жодним чином не свідчить про неповагу ОСОБА_1 до особистої гідності начальника роти ОСОБА_2 чи порушення нею норм професійної та службової етики, а факт його надіслання безпосередньо не міг спричинити конфліктну ситуацію між лейтенантом поліції ОСОБА_3 та лейтенантом поліції ОСОБА_2, отже, висновок відповідача про порушення позивачем службової дисципліни є помилковим.

Посилання відповідача на поширення ОСОБА_1 інформації без попереднього встановлення її істинності є необґрунтованими, оскільки жодним чинним нормативно-правовим актом не передбачено обовязку поліцейського здійснювати перевірку законних вказівок безпосереднього керівника.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем протиправно застосовано до спірних правовідносин норми Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за № 1576/29706, оскільки такі набрали чинності з 06 січня 2017 року та не мають зворотної дії в часі.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, що свідчить про протиправність накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани та наявність підстав для скасування оскарженого наказу в цій частині.

Викладене свідчить про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року у справі № 813/1510/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текст судового рішення виготовлено 05 вересня 2017 року.