Справа № 754/9815/17
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/9815/17 Головуючий у 1-й інстанції: Таран Н.Г., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

06 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 31 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 про продовження строку затримання, -

ВСТАНОВИВ:

Деснянський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві (далі - Позивач, Деснянський районний відділ ГУ ДМС у місті Києві) звернувся до суду із адміністративним позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 (далі - Відповідач) у якому просив продовжити строк затримання відповідача до 17.11.2017 року.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 31 липня 2017 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представника відповідача, що прибув у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16.02.2017 року відносно громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ч.1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За грубі порушення ст. ст. 4, 15, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також враховуючі, що відповідач, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове повернення в країну походження або третю країну, а також існує ризик його втечі на підставі ст. 30 зазначеного Закону, 17.02.2017 року позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 про примусове видворення з території України та затримання його з поміщення до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

17.02.2017 постановою Деснянського районного суду міста Києва позов Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та подальше примусове видворення з України останнього задоволено.

Відповідно до зазначеного рішення громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 затримано з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк, який не може перевищувати 6 (шість) місяців.

17.02.2017 року Деснянським районним відділом Головного управлінням Державної міграційної служби України в місті Києві, було прийнято рішення про поміщення в Пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3.

20.03.2017 громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, через свого представника адвоката Сергієнка П.В., звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року, апеляційна скарга громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 залишена без задоволення, а постанова Деснянського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року без змін.

Зважаючи на те, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 не має документа, який дає йому право на виїзд з України, Деснянським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві, відповідно до пункту 2.7. спільного наказу МВС України, СБ України та АДПС України від 23.04.2012 №353/271/150 «Про затвердження Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», вжиті заходи для виконання рішення про примусове видворення за межі території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3.

Зокрема, 18.02.2017 та 15.06.2017 позивачем направлено лист-повідомлення за №4/981-17 Почесному Консулу Народної Республіки Бангладеш в місті Києві про те, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 був поміщений до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства (далі по тексту - ПТПІ) для забезпечення примусового видворення з клопотанням про оформлення йому свідоцтва для повернення на батьківщину (а.с.23).

13.04.2017 позивачем направлено лист за №4/2495-17 до Посольства Народної Республіки Бангладеш в Москві з клопотанням про оформлення громадянину Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, травел/документа для повернення на батьківщину (а.с.24).

22.06.2017 позивачем направлено лист №4/3955-17 Послу Народної Республіки Бангладеш в Варшаві з клопотанням про оформлення громадянину Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, травел/документа для повернення на батьківщину (а.с.25).

Між тим, на момент подачі даного позову до суду першої інстанції, відповіді на вищезазначені листи до Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві не надходили.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просив продовжити строк затримання громадянину Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, на три місяці, а саме, до 17 листопада 2017 року, звернувши постанову до негайного виконання.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вжито всіх залежних від нього заходів для виконання вимог чинного законодавства, а тому строку затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 має бути продовжено.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 183-7 КАС України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень:

1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації;

2) зобов'язати іноземця або особу без громадянства внести заставу;

3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну та виїзд іноземців та осіб без громадянства з України здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Частинами 1 і 2 ст. 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 17.02.2017 постановою Деснянського районного суду міста Києва задоволено позов міграційної служби та затримано громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк, який не може перевищувати 6 (шість) місяців.

Під час перебування відповідача в ПТПІ, позивач неодноразово звертався до Консульств Народної Республіки Бангладеш для оформлення громадянину Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 травел/документа для повернення на батьківщину, між тим, відповіді не надходили.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Частиною 7 статті 183-7 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більше як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніше як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом), для виконання рішення про примусове видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення є:

- відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

- неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Основним законодавчим документом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

На виконання вимог вказаного Закону 23.04.2012 року спільним наказом № 353/271/150 Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби Безпеки України було затверджено Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства.

Вказана Інструкція визначає порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч.1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку, Деснянським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та надано обґрунтовані доводи для продовження строку затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Народної Респуліки Бангладеш ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду міста Києва від 31 липня 2017 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.