Справа № 808/929/17
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/929/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року

15 год 25 хв.

Справа № 808/929/17

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі машинобудівні технології» до Запорізької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі машинобудівні технології» (далі – позивач, ТОВ «ЗМТ») до Запорізької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі – відповідач, Запорізька ОДПІ), в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 08.12.2016 №000627.

В судове засідання представник позивача не з’явився, 14 серпня 2017 року подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в поданих до суду письмових запереченнях проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що Запорізькою ОДПІ, відповідно до відомостей інформаційної системи, встановлено несвоєчасну сплату ТОВ «ЗМТ» самостійно нарахованих сум єдиного внеску. Зазначає, що оскільки позивачем єдиний внесок сплачувався з порушенням строків визначених статтею 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування», контролюючим органом правомірно прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного суду України (далі – КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду даної справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив наступне.

Позивач, не погодившись з рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 10.08.2016 №000339 оскаржив його в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Рішенням Головного управління ДФС у Запорізькій області від 19.10.2016 №3552/10/08-01-10-01-13 про результати розгляду скарги ТОВ «ЗМТ», скасовано рішення Запорізької ОДПІ про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 10.08.2016 №000339 як виконавчий документ і одночасно збільшено на 556,17 грн. не застосованої штрафної санкції та 283,57 грн. пені, а також зобов’язано Запорізьку ОДПІ винести та направити ТОВ «ЗМТ» нове рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

17 лютого 2017 року позивачем оскаржено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 08.12.2016 №000627 до ДФС України. Рішенням ДФС України від 21.03.2017 №5492/6/99-99-11-02-02-28 скаргу ТОВ «ЗМТ» залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 08.12.2016 №000627, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 3 статті 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення став висновок контролюючого органу про порушення позивачем граничних строків сплати єдиного внеску за серпень – грудень 2015 року, січень – квітень 2016 року.

Так, з письмових заперечень відповідача та розрахунку застосованих штрафних санкцій, встановлено несвоєчасність сплати ТОВ «ЗМТ» єдиного внеску, а саме:

Крім того, в ході розгляду ГУ ДФС у Запорізькій області первинної скарги ТОВ «ЗМТ» на рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 10.08.2016 №000339 було встановлено не застосування Запорізькою ОДПІ штрафу в розмірі 556,17 грн., який виник у зв’язку з несвоєчасною сплатою зобов’язання з єдиного внеску за серпень 2015 року, в т.ч. суми 150,62 грн. протягом 22.09.2015 – 22.12.2015, суми 700,00 грн. протягом 22.09.2015 – 23.12.2015, суми 1930,26 грн. протягом – 22.09.2015 по 05.01.2016.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі – Закон №2464).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону №2464 визначено, що платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 8 статті 9 Закону №2464 визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Суд зазначає, що позивачем у позовній заяві не заперечується факт сплати самостійно нарахованих сум єдиного внеску із затримкою, доказів на спростування даного факту не надано.

Відповідно до частини 11 статті 9 Закону №2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною 3 статті 25 Закону №2464 визначено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 25 Закону №2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина 10 статті 25 Закону №2464).

Відповідно до частини 13 статті 25 Закону №2464 нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Згідно абзацу 2 частини 14 статті 25 Закону №2464 суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення.

Враховуючи вищевикладене, твердження представника позивача про протиправність застосування контролюючим органом до ТОВ «ЗМТ» одночасно штрафу та пені, за несвоєчасну сплату єдиного внеску по одному і тому самому періоду, не ґрунтується на приписах чинного законодавства України, оскільки Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» передбачено обов’язок органу доходів і зборів, у разі несвоєчасної сплати платником єдиного внеску, застосувати до такого платника штраф та нарахувати пеню, а платника – сплатити нараховані органом доходів і зборів суми протягом 10 днів від дня отримання відповідного рішення.

Відповідно до пункту 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі – Інструкція №449), у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно підпункту 2 пункту 2 розділу VII Інструкції №449 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що оскільки позивачем не було у встановлені чинним законодавством України строки здійснено своєчасну сплату єдиного внеску, відповідачем правомірно прийнято та направлено на адресу позивача оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваного рішення контролюючий орган діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, в межах наданих повноважень та у відповідності до приписів чинного законодавства, у зв’язку з чим підстави для визнання такого рішення протиправним та його скасування відсутні, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158- 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі машинобудівні технології» відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку,передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко