Справа № 296/4769/16-а
Суддя: Драч Ю. І.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/4769/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді - Драча Ю.І.

при секретарі - Івашко Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції національної поліції України, інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в м. Житомир Департаменту патрульної поліції Березовського Андрія Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 12.04.2016 року серії ПС2 № 628128 винесену рядовим поліції Березовським А.Ю. про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Позов обґрунтовано тим, що 12.04.2016 року відповідач виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У постанові інспектор вказав, що 12.04.2016 року ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля Mazda 6 та під час руху користувався засобами зв'язку тримаючи їх у руці, чим порушив вимоги п. 2.9 «д» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Оскаржувану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки через швидкість автомобілів, які рухались на зустріч, відстань від власного автомобіля до автомобіля поліцейських, наявність у верхній частині водійського лобового скла легкого тонування та дефлектора на боковому склі зі сторони водія, відповідач не міг в повній мірі розгледіти, що відбувається в салоні автомобіля, яким керував позивач. Також зазначив, що серед матеріалів справи про адміністративне правопорушення є лише постанова, зміст якої не відповідає дійсності, інших доказів вчинення адміністративного правопорушення немає, а тому вказана постанова є незаконною та такою, що винесена з порушенням положень КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, вказав на його безпідставність.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що інспектором роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в м. Житомир Департаменту патрульної поліції Березовським А.Ю. 12.04.2016 року винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 628128 в якій вказано, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mazda 6 та під час руху користувався засобами зв'язку тримаючи їх у руці, чим порушив вимоги п. 2.9 «д» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно Закону України «Про національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов'язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

Згідно ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення, накладати адміністративні стягнення та стягувати їх на місці мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень у випадках, які чітко передбачені нормами цієї статті.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі №1- 11/2015 яке є обов'язковим до виконання на території України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 258 КУпАП вбачається, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Разом з тим, відповідно до діючих на час виникнення спірних правовідносин вимог п. 3 Розділу ІІ «Документування адміністративних правопорушень» Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Жодних виключень щодо можливості нескладання протоколу про адміністративне правопорушення, у разі заперечення особою допущеного порушення й адміністративного стягнення під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, вказана Інструкції не містить.

Відповідно до п. 11 вказаної Інструкції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із п. 12 та 13 зазначеної Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови, підписати його.

Особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у ньому.

Пунктом 15 вказаної Інструкції передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Позивач з самого початку заперечував проти обставин вчинення ним адміністративного порушення й адміністративного стягнення, вказуючи працівнику патрульної поліції, що не розмовляв по телефону за кермом, однак його пояснення ніяким чином не відображені працівником поліції.

Судом встановлено, що здійснюючи розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та оформляючи постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, інспектором порушено низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи) щодо порядку оформлення та розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема: не досліджено доказів вчинення правопорушення; не відібрано пояснення у водія, який заперечував проти вчинення ним порушення.

Відеозапису, який підтверджував би обставини зазначені у постанові про адміністративне правопорушення відповідачем до суду не наданий та не зазначено, чи такий відеозапис здійснювався.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, не складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших адміністративних матеріалів не звільняє відповідача як суб'єкта владних повноважень від обов'язку згідно ч.2 ст.71 КАС України доведення правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як зазначено у пункті 4.2 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року у справі № 23-рп/2010 (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 КУпАП.

Суд зазначає, що відповідачем по справі не було надано доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення саме позивачем. Будь-яких доказів щодо того, що позивач розмовляв по телефону за кермом під час руху автомобіля, чим порушив вимоги п. 2.9 д ПДР України, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - кінозйомки, відеозапису, адміністративного протоколу, тощо, відповідачем не надано.

Відповідно до ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Слід зазначити, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень встановлена презумція його вини. Презумція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Однак, всупереч даним вимогам, відповідачем не було надано належних доказів в обґрунтування законності винесеної їм постанови та накладення штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст.122 КУпАП.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дій відповідача, суд дійшов висновку про протиправність постанови про адміністративне правопорушення ПС2 № 628128 від 12.04.2016 року, внаслідок чого спірна постанова підлягає скасуванню як незаконна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 86, 94, 128, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 12.04.2016 року серії ПС2 № 628128 винесену рядовим поліції Березовським А.Ю. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ю. І. Драч