Справа № 819/758/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/8218/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ,,ТІР-Сервіс Тернопіль на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,ТІР-Сервіс Тернопіль до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В :

13 травня 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,ТІР-Сервіс Тернопіль звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати постанови Управління Держпраці у Тернопільській області про накладення штрафів від 25 квітня 2017 року за № ТЕ 103/19-16-58/173, № 103/1/19-16-58/173, № 103/2/19-16-58/173.

Постановою від 05 липня 2017 року Тернопільський окружний адміністративний суд в задоволенні позовних вимог відмовив у повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ТзОВ ,,ТІР-Сервіс Тернопіль подало апеляційну скаргу оскільки вважає, що відповідачем під час проведення перевірки та судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було всебічно і повно досліджено повідомлені позивачем та іншими особами обставини, які стали підставою для винесення постанов про накладення штрафу та безпідставного залишення їх в силі судом.

Так, суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення керівника та бухгалтера товариства, які заперечили факт неофіційного працевлаштування ОСОБА_2 та виплату йому заробітної плати.

Сам ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що на роботу його приймав керівник товариства ,,Галєвробуд ОСОБА_3, в якого товариство позивача орендує частину виробничих та складських приміщень.

Також суд не врахував доводів позивача про те, що жодних порушень строків виплати заробітної плати не було допущено, оскільки строки виплати не перевищували одного місяця.

За таких обставин позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі з наведених у скарзі підстав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, що в силу приписів ч.4 ст. 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що посадові особи Управління Держпраці в Тернопільській області в порядку розгляду скарги ОСОБА_2 від 21.03.2017 року, на підставі листа Держпраці України від 04.01.2017 року за № 70/4.1/4.3-дп-17, наказу Держпраці України від 01.062016 року № 69, згідно погодження на проведення перевірки Департаменту з питань праці Держпраці України від 29.03.2017 року №3586/4.3/4.2-дп-17, наказу та направлення на проведення перевірки у період з 11 по 14.04.2017 року було провели позапланову перевірку стану дотримання законодавства про працю у ТзОВ ,,ТІР-Сервіс Тернопіль, за наслідками якої оформили акт перевірки за № 19-16-58/173 від 14 квітня 2017 року.

В акті перевірки зафіксовані виявлені порушення законодавства про працю, а саме: 1) порушення вимог п.6 ч.1 ст. 24 Кодексу законів про працю (КЗпП) України громадянин ОСОБА_2 працював охоронником з 01 лютого 2016 року по 01 серпня 2016 року без укладення трудового договору;

2) порушення вимог частин 1 та 2 ст. 115 КЗпП України та ч.1 ст. 24 Закону України ,,Про оплату праці заробітна плата впродовж 2016 року та з січня по квітень 2017 року виплачувалась не регулярно, без виплати заробітної плати за першу половину місяця. Так, заробітна плата за січень 2017 року виплачена єдиним платежем 07.02.2017 року, за лютий 2017 року виплачена єдиним платежем 06.03.2017 року, за березень 2017 року виплачена - 06.04.2017 року;

3) порушення вимог ч.3 ст. 24 КЗпП України згідно наказу від 01.03.2017 року ОСОБА_4 був прийнятий на роботу на посаду менеджера автосервісу 1 березня 2017 року. ОСОБА_4 01.03.2017 року відпрацював повний робочий день 8 годин (робочий день із 8:00 до 17:00), однак повідомлення про прийом на роботу отримано Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області в 09:39 год. 01.03.2017 року;

4) порушення вимог ч.1 ст. 47 КЗпП України - наказом від 01 березня 2017 року № 62 ОСОБА_5 був звільнений з роботи 01.03.2017 року. Відповідно до табеля обліку робочого часу за березень 2017 року ОСОБА_5 в день звільнення працював 8 годин. Згідно відомості на виплату грошей за березень 2017 року (додається) виплата належних сум ОСОБА_5 у розмірі 816, 36 грн. проведена 06 квітня 2017 року;

5) порушення вимог ч.1 ст. 117 КЗпП України - звільненому ОСОБА_5 не виплачено середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Порушення є триваючим, оскільки вказана виплата на день перевірки 14.04.2017року не проведена.

На підставі висновків акту перевірки відповідач виніс ряд постанов про застосування до ТзОВ ,,ТІР-Сервіс Тернопіль штрафних санкцій, а саме: - постанову за № 103/19-16-58/173 від 25 квітня 2017 року, якою за порушення вимог частин 1 та 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України накладений на позивача штраф в розмірі 96000,00 грн.;

- постанову за № 103/1/19-16-58/173 від 25 квітня 2017 року, якою за порушення вимог частин 1 та 2 ст. 115 КЗпП України та ч.1 ст. 24 Закону України ,,Про оплату праці, ч.1 ст. 117 КЗпП України накладений на позивача штраф в розмірі 9600,00 грн.;

- постанову за № 103/2/19-16-58/173 від 25 квітня 2017 року, якою за порушення вимог частини 3 ст. 24 КЗпП України, ч.1 ст. 47, ч.1 ст. 116 КЗпП України накладений на позивача штраф в розмірі 3200,00 грн..

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи оскаржені постанови про накладення штрафів, правомірно застосував норми чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обовязковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою (пункт 6 частини 1).

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 3).

В матеріалах справи наявна копія пояснення ОСОБА_2, датованого 21-м березням 2017 року. В поясненні ОСОБА_2 зазначає, що після проходження інструктажу у директора ТзОВ ,,ТІР-Сервіс Тернопіль ОСОБА_3 з 02 лютого 2016 року приступив до виконання обовязків охоронця та працював по змінах з 08:00 год. до 20:00 год. та з 20:00 год. до 08:00 год. наступного дня. 01 серпня 2016 року менеджер ОСОБА_6 зателефонував його дружині та повідомив про його звільнення з роботи з 01 серпня 2016 року. Заробітну плату він отримував в сумі 1300 грн. на місяць, за яку розписувався в окремій відомості для охоронців. Під час прийняття та звільнення з роботи ніяких заяв не писав, з відповідними наказами його не знайомили.

Аналогічні покази ОСОБА_2 дав в судовому засіданні під час допиту його в якості свідка, доповнивши, що заробітну плату отримував від бухгалтера ТзОВ ,,ТІР-Сервіс Тернопіль ОСОБА_7.

Факт перебування ОСОБА_2 в трудових відносинах з ТзОВ ,,ТІР-Сервіс Тернопіль підтверджується також копією журналу вїзду на територію транспортних засобів для надання сервісних послуг, в якому наявні дати та години вїзду, марки і номери транспортних засобів, підписи охоронців ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та інших.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновниками ТзОВ ,,ТІР-Сервіс Тернопіль є ОСОБА_3 та ОСОБА_10, а керівником товариства з 01.03.2013 року є ОСОБА_6.

Наведені докази спростовують доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту перебування ОСОБА_2 в трудових відносинах з ТзОВ ,,ТІР-Сервіс Тернопіль без укладення трудового договору.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Аналогічні приписи містить ст. 24 Закону України ,,Про оплату праці.

Під час перевірки встановлено, що заробітна плата виплачувалась з порушенням зазначених нормативно-правових актів, а саме: за січень, лютий та березень 2017 року заробітна плата виплачувалась єдиним платежем один раз на місяць.

З акту перевірки апеляційний суд також вбачає, що згідно наказу від 01.03.2017 року ОСОБА_4 був прийнятий на роботу на посаду менеджера автосервісу 1 березня 2017 року. ОСОБА_4 відпрацював 01.03.2017 року повний робочий день 8 годин (робочий день із 8:00 до 17:00), однак повідомлення про прийом на роботу отримано Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області о 09:39 год. 01.03.2017 року.

Вказаний факт свідчить про те, що ОСОБА_4 був допущений до роботи без повідомлення в органи ДФС, що є порушенням приписів ч.3 ст. 24 КЗпП України.

Частина 1 ст. 47 КЗпП України передбачає, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За змістом ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки ОСОБА_5 в день звільнення - 01.03.2017 року працював повний робочий день, а належні йому при звільненні суми були виплачені лише 06.04.2017 року та не був виплачений середній заробіток за час затримки розрахунку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності в діях позивача порушень вимог ч.1 ст. 47, ч.1 ст. 116 та ч.1 ст. 117 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Підсумовуючи наведені обставини, колегія суддів апеляційного судді визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо правомірності оскаржених постанов відповідача, оскільки під час проведення перевірки та прийняття оскаржених постанов Управління Держпраці у Тернопільській області діяло в межах своїх повноважень та у відповідності до приписів наведених вище нормативно-правових актів.

Вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ,,ТІР-Сервіс Тернопіль залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року у справі № 819/758/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_11

Ухвала в повному обсязі складена 04 вересня 2017 року.