Справа № 809/382/17
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7245/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Глушка І.В., Коваля Р.Й.

за участю секретаря судового засідання - Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС України на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року у справі №809/382/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування картки відмови №206000006/2017/00100 та рішення №20600000/2017/000100/2 від 09.02.2017,-

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці ДФС України в якому просив визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці ДФС м/п «Івано-Франківськ - центральний» №206000006/2017/000100/2 від 09.02.2017 року. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів призначення Івано-Франківської митниці ДФС м/п «Івано-Франківськ - центральний» №206000006/2017/000100/2 від 09.02.2017 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправною і скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці ДФС №206000006/2017/00100 від 09.02.2017 року.

Визнано протиправним і скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці ДФС №206000006/2017/000100/2 від 09.02.2017 року.

Стягнуто з Івано-Франківської митниці ДФС () за рахунок бюджетних асигнувань даного суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1) сплачений судовий збір в розмірі 1280 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, Івано-Франківська митниця ДФС України оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.02.2017 року позивачем придбано за 5200,00 EUR у нерезидента транспортний засіб - легковий автомобіль марки "Volkswagen", модель "TOURAN", що був в експлуатації, тип кузова - Універсал, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_2, тип двигуна - дизель, об'єм двигуна - 1598 см3, потужність двигуна - 77 КВТ, календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік виготовлення - 2013, що підтверджується рахунком-фактурою №20170094 від 01.02.2017 року.

06.02.2017 року представником позивача фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (декларантом) для здійснення митного оформлення вказаного транспортного засобу відповідачу подано в електронній формі митну декларацію №206050001.2017.400988 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено митну вартість автомобіля в розмірі 5200,00 EUR, визначену за основним методом - за ціною договору.

Для підтвердження митної вартості товару вказаної митної декларації декларантом долучено: акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 04.02.2017 року №209090401/2016/00399; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 03.09.2012 року НОМЕР_3; платіжний документ, що підтверджує вартість товару №85 від 01.02.2017 року; рахунок-фактуру (інвойс) №20170094 від 01.02.2017 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №0380 від 04.06.2013 року; декларацію про походження товару №0380 від 01.02.2017 року; паспорт громадянина України; копію митної декларації країни відправлення VRN 17ВЕЕЕ288 від 01.02.2017 року; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів №20605001/2017/400988 від 06.02.2017 року.

06.02.2017 року посадовою особою митного поста "Івано-Франківськ-Центральний" направлено електронне повідомлення декларанту про необхідність надання додаткових документів, які підтверджують якісні та вартісні характеристики товару, однак декларантом не було подано відповідачу додаткових документів мотивуючи тим, що крім документів, визначених Митним кодексом України, інших документів у нього немає змоги надати (а.с. 72).

09.02.2017 року відповідач за результатами розгляду поданої декларантом митної декларації №206050001.2017.400988 та доданих до неї документів, відмовив позивачеві у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю оформивши картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №206000006/2017/00100 від 09.02.2017 року у зв'язку з розбіжностями в документах, які подані до митного оформлення, а саме: невідповідністю вартості, вказаної у копії митної декларації країни відправлення, вартості, вказаній у фактурі, платіжному документі; також, що платіжний документ не містить реквізитів фактури, по якій сплачені кошти за транспортний засіб. Крім того, декларантом не подано додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу - висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленого спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На підставі вказаного вище, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товарів №206000006/2017/000100/2 від 09.02.2017 року, яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 9389 евро.

Відповідно до ст. 49 Кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Кодексу митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Кодексу митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 57 Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст. 57 Кодексу).

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Кодексу кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ч.4 ст. 57 Кодексу застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Кодексу метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1)немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2)щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3)жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4)покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч.2 ст. 58 Кодексу метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (ч. 3 ст. 58 Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно із ч.2 ст. 52 Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ст. 53 Кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 Кодексу).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч.2 ст. 54 Кодексу).

Відповідно до п.2 ч. 6 ст. 54 Кодексу орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Судом першої інстанції встановлено, що митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації №206050001/2017/400988 від 06.02.2017 року, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору. Наведене також підтверджується актом про проведення митного огляду (переогляду) транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 04.02.2017 року №209090401/2017/00399.

Суд першої інстанції в судовому засіданні встановив, що коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено у зв'язку з розбіжностями у наданих документах, а саме: невідповідність вартості, вказаної в копії декларації країни відправлення, фактурі, платіжному документу, який не містив реквізитів фактури (а саме: в рахунку-фактурі вказана вартість товару 5200 євро, а в експортній декларації - 5250 євро).

Відповідно до ч.3 ст. 53 Кодексу у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації^) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Суд апеляційної інстанції проаналізувавши норми ч. 1 та ч.2 ст. 53 Митного кодексу України зазначає, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Взявши до уваги та проаналізувавши усі матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною угоди.

При цьому, в платіжному документі - поштовій оплаті від імені третіх осіб (отримання) № від 01.02.2017 року зазначено про оплату ОСОБА_1 5200 евро на користь фірми потриманих автомобілів «Poole Position Cars» із вказанням в додатковій інформації «ІНФОРМАЦІЯ_1» (a.c.12, 59). Квитанція касового апарату підтверджує проведення даної оплати (а.с. 12, 60).

Суд першої інстанції вірно врахував той факт, що позивач з 07.03.2016 року зареєстрований організацією Bpost в системі приватних клієнтів, що давало йому право проводити платіжні операції в Бельгії (а.с.84,111).

З рахунку-фактури № від 01.02.2017 року видно, що фірма потриманих автомобілів «Pole Position Cars» продала ОСОБА_1 автомобіль марки "Volkswagen", модель "TOURAN". При цьому даний рахунок-фактура містить всі дані щодо автомобіля, який продавався, зокрема, і НОМЕР_4 та номер шасі автомобіля НОМЕР_5. Вказані дані співпадають з тими, які зазначені у платіжному документі в додатковій інформації: ІНФОРМАЦІЯ_1, і свідчать про те, що оплата здійснена саме за придбання даного автомобіля (а.с.11, 58).

Щодо розбіжностей в числових значеннях вартості автомобіля, вказаних в рахунку- фактурі та експортній декларації (а саме: в рахунку-фактурі вказана вартість товару 5200 євро, а в експортній декларації - 5250 євро), суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції в судовому засіданні взято до уваги пояснення позивача а саме, що вказана розбіжність зумовлена тим, що кошти в розмірі 50 євро включені брокером як вартість доставки автомобіля до установи брокера, який заповнював європейську декларацію (а.с.15, 68), однак жодних квитанцій про оплату цих коштів останній позивачу на надав, а тому у МД, поданій до оформлення, було зазначено ціну, за якою автомобіль було придбано - 5200 євро.

З електронної переписки представника позивача та бельгійським брокером Уапdегbiest nv видно, що кошти в розмірі 50 євро (зазначені в європейській декларації до вартості автомобіля - 5250 євро) стосуються транспортних витрат в розмірі 46,50 євро (а.с.121-123).

Взявши до уваги вказане вище, суд апеляційної інстанції зазначає, що автомобіль був придбаний саме за ціною 5200 євро, а 50 євро стосувалися транспортних витрат, зазначених європейським брокером.

Щодо винесеного відповідачам рішення про коригування митної вартості товару, суд зазначає, що митний орган користувався каталогом SchwackeListe 08/2016 ст. 1034 (а.с.78), взявши за основу вартість ідентичного автомобіля в розмірі 14200 євро та з урахуванням поправки на дату оформлення, наявних пошкоджень та пробігу автомобіля відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів визначив вартість автомобіля в розмірі 9186 євро.

При цьому дефекти лакофарбового покриття автомобіля згідно даної Методики були використані в найменшому допустимому значенні зниженні вартості в розмірі 1% ( проти 3%), в той час як по інших пошкодженнях (пошкодження скла, забруднення салону, пошкодження кузовних складових, пробіг) відповідачем застосовано допустиме найбільше зниження вартості автомобіля.

Проаналізувавши інформацію з бази даних митного органу щодо розмитнених автомобілів видно, що митна вартість автомобілів вказаної марки і року випуску була значно нижчою, ніж вартість, визначена митним органом в оскаржуваному рішенні.

Судом першої інстанції також зазначено, що інформація з інтернет-ресурсів стосовно вартості автомобілів, які продаються, подана і представником позивача, і представниками відповідача, суттєво відрізняється одна від одної, і може слугувати лише інформацією про цінові пропозиції при купівлі автомобіля.

Відповідачем було зазначено у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішенні про коригування митної вартості товарів про відсутність в поданих декларантом документах всіх відомостей про складові митної вартості транспортного засобу із витребуванням перед цим документів, які слід подати для підтвердження митної вартості товару (а саме: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини), які суд першої інстанції розцінив як зобов'язання позивача самостійно визначити митну вартість автомобіля за резервним методом (шостим методом).

Позивачем подано рахунок та платіжну квитанцію про здійснену оплату за придбаний автомобіль декларантом митному органу разом з митною декларацією для митного оформлення. Інших документів, які би підтверджували заявлену митну вартість авто, у нього не було.

Взявши до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем недотримано вимог ч.2 ст. 53 Митного кодексу України при здійсненні перевірки правильності визначення митного вартості товару за основним методом - ціною договору.

Суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем в порушення ст. 58 Митного кодексу України здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59- 63 Митного кодексу України.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС України залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року у справі №809/382/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: І.В. Глушко

Р.Й. Коваль

Повний текст ухвали складений 07 вересня 2017 року.