Справа № 802/1156/17-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 вересня 2017 р. Справа № 802/1156/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

представника позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача: Богатира С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4.) до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Вінницькій області) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

У позовній заяві позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 29.06.2017 року № форма "Р", № форма "Р", № форма "Р", № форма "ПС", вимогу про сплату боргу № Ф- та рішення № від 29.06.2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, за наслідками проведеної документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, податковий номер НОМЕР_5, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.04.2014 року по 31.12.2016 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області прийнято Акт від 02.06.2017 року №565/13/НОМЕР_5. На підставі Акту відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 29.06.2017 року № форма "Р", яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, а саме за податковим зобов'язанням 478662,33 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 119665,58 грн., податкове повідомлення-рішення від 29.06.2017 року № форма "Р", яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів за податковими зобов'язаннями 595006 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 148751,5 грн., податкове повідомлення-рішення від 29.06.2017 року № форма "Р", яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір, а саме за податковими зобов'язаннями 34905,89 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 8726,47 грн., податкове повідомлення-рішення від 29.06.2017 року № форма "ПС", яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 510 грн., вимогу про сплату боргу № Ф- від 29.06.2017 року на загальну суму 254646,14 грн., та рішення № від 29.06.2017 року, яким застосовано суму штрафних санкцій в сумі 37966,24 грн.

Представники позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримали та просили його задовольнити на підставі та в межах заявлених позовних вимог.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на обґрунтування письмових заперечень.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 в Тячівській райдержадміністрації 04.04.1995 року отримала свідоцтво про державну реєстрацію, номер запису про реєстрацію 0004988 та перебуває на обліку в Калинівській ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

На підставі наказу ГУ ДФС у Вінницькій області від 03.05.2017 року №733 та плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на II квартал 2017 року, старшим державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Вінницькій області Кучером Д.С., проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2014 року по 31.12.2016 року відповідно до затвердженого плану перевірки.

Вказаною перевіркою встановлено наступні порушення відповідно до висновків:

- порушення п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся на 478662,33 грн., в т.ч. за 2014 р. на 48563,50 грн., за 2015 р на 171179,39 грн., за 2016 р. на 258919,44 грн.

- порушення п. 57.1 ст. 57, п.п. 177.5.1 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу в результаті несвоєчасної сплати податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, в тому числі авансових платежів.

- порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-УІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого занижено єдиний соціальний внесок, нарахований з чистого оподатковуваного доходу, в сумі 254646,14 грн., в т.ч. за 2014 рік - 80641,80 грн., 2015 рік - 84695,34 грн., за 2016 рік - 89309,00 грн.

- порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, ч. 8 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-УІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті несвоєчасної сплати єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 22% за 2016 рік.;

- порушення п.п. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового_кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся на загальну суму 595006 грн., в т.ч. за грудень 2014 р. - 37447 грн., за січень 2015р. - 7342 грн., за лютий 2015 р. - 33633 грн., за березень 2015 р. - 9806 грн., за квітень 2015 р. - 19336 грн., за грудень 2015 р. - 103519 грн., за грудень 2016р. - 383923 грн.;

- порушення п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, в результаті несвоєчасної сплати податку на додану вартість за 2016 р.;

- порушення п.п. 1.2, 1.3 п. 16 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму військового збору у періоді, що перевірявся, на загальну суму 34905,89 грн., в т.ч. за 2015 рік на 13329,27 грн., за 2016 р. на 21576,62 грн.;

- порушення п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, в результаті несвоєчасної сплати військового збору за 2016 р.;

- за порушення п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.3 ст. 44, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме: незабезпечення платником податків зберігання книги обліку доходів і витрат та включення до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014, 2015, 2016 р.р. перекручених даних;

- за порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме: порушення порядку нарахування єдиного соціального внеску за 2014, 2015, 2016 р.р..

На підставі Акту від 02.06.2017 року №565/13/НОМЕР_5 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 29.06.2017 року № форма "Р", яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, а саме за податковим зобов'язанням 478662,33 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 119665,58 грн., податкове повідомлення-рішення від 29.06.2017 року № форма "Р", яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів за податковими зобов'язаннями 595006 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 148751,5 грн., податкове повідомлення-рішення від 29.06.2017 року № форма "Р", яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір, а саме за податковими зобов'язаннями 34905,89 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 8726,47 грн., податкове повідомлення-рішення від 29.06.2017 року № форма "ПС", яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 510 грн., вимогу про сплату боргу № Ф- від 29.06.2017 року на загальну суму 254646,14 грн., та рішення № від 29.06.2017 року, яким застосовано суму штрафних санкцій в сумі 37966,24 грн.

Визначаючись щодо правомірності прийнятих рішень, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Положеннями ст. 21 ПК України визначені обов'язки органів фіскальної служби, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Отже, органи фіскальної служби та їх посадові особи при прийнятті рішень, у т.ч. наказів про проведення позапланової перевірки, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений ПК України.

У відповідності до приписів підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Так, підставою для донарахувань податків та зборів слугує висновок перевіряючого про невірне визначення собівартості реалізованих товарів та включення до витрат вартості товарів, що були не реалізовані та відповідно за які не було отримано дохід.

Так, суд встановив, що 03 січня 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ТОВ "Фірма"АОМ"" укладено договір про виконання робіт по виробництву з наданої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 давальницької сировини готової продукції. В свою чергу, ТОВ "Фірма"АОМ"" виконує роботи по виробництву готової продукції на підставі замовлень, що є додатками до договору від 03 січня 2014 року.

Відповідно до замовлень за період 2014-2016 рр., а саме виготовлення сухого молока з давальницької сировини відповідно до договору від 03 січня 2014 року та актів приймання-передачі давальницької сировини для переробки та акти приймання-передачі робіт (готової продукції) за 2014 - 2016 рр., дані документи мають усі необхідні реквізити первинного документу бухгалтерського обліку, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 46-77).

В свою чергу, представник відповідача зазначив, що до перевірки не було надано жодних первинних документів, що підтверджують фінансово-господарські відносини з ТОВ "Фірма "АОМ"", в зв'язку з чим були прийняті відповідні рішення.

Відтак, слід зазначити, що предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Отже, будь-які документи (договори, податкові, видаткові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатись первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Враховуючи викладене, для підтвердження даних податкового обліку необхідно брати до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Так, суд зазначає, що норми податкового законодавства не обмежують період подання платником необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки.

Пункт 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, передбачає, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Разом з тим, наведена норма Кодексу лише визначає статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежує право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки.

Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Суд зазначає, що надані позивачем документи є первинними документами в розумінні вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та у своїй сукупності повністю підтверджують факт здійснення спірних господарських операцій. Характер спірних операцій відповідає звичайній господарській діяльності позивача та її основним видам. При цьому співставленням даних, зазначених у таких документах, судом не встановлено істотних розбіжностей щодо обсягу, виду, дати та вартості придбаного та реалізованого товару.

Отже, сукупність первинних, платіжних та інших документів, які зазвичай супроводжують відповідні господарські операції, підтверджують фактичне виконання умов договорів позивача і не дають підстав для сумніву у їх реальності.

Відтак, відповідачем не були взяті до уваги первинні документи по взаємовідносинах з ТОВ "Фірма "АОМ"", що в свою чергу призвело до протиправного донарахування податку з доходів фізичних осіб, податку на додану вартість, військового збору та єдиного соціального внеску з відповідними фінансовими санкціями.

Суд звертає увагу, що у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначено, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання про наявність підстав для визнання протиправними і скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у Вінницькій області від 29.06.2017 року № форма "Р", № форма "Р", № форма "Р", № форма "ПС", вимоги про сплату боргу № Ф- та рішення № від 29.06.2017 року.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням позову, підлягають відшкодуванню у повній мірі.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 29.06.2017 року № форма "Р", № форма "Р", № форма "Р", № форма "ПС", вимогу про сплату боргу № Ф- та рішення № від 29.06.2017 року.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (ідент. код НОМЕР_5) 8420 (вісім тисяч чотириста двадцять гривень) грн. судовий збір, що був сплачений згідно квитанції №0.0.805092490.1 від 13.07.2017 року за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області Державної фіскальної служби.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна