Справа № 819/559/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7014/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Обрізка І.М., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського оружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської районної державної адміністрації ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_3 про визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

03.04.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділу з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської районної державної адміністрації ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_3, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської районної державної адміністрації ОСОБА_2 від 02.02.2017 року №33688246 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

зобов'язати Відділ з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок по вул. Бережанська № 26 «А» в м. Тернополі загальною площею 127,5 кв.м., житловою площею 79,8 кв.м.

Постановою Тернопільського оружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що при винесенні даного рішення державним реєстратором встановлено, що заявником (ОСОБА_1В.) не дотримано послідовність державної реєстрації об'єкта нерухомого майна (надалі ОНМ) житлового будинку за адресою Тернопільська обл., м. Тернопіль, вулиця Бережанська, будинок 26А. Заявник не зареєстрував право власності на нерухоме майно, 1/2 частини житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою Тернопільська область, м. Тернопіль, вулиця Бережанська, будинок 26, що належить йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстрованого в реєстрі за №2-569 від 03.01.2004 року. Водночас за результатом пошуку інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта встановлено відомості про державну реєстрацію житлового будинку ОНМ з реєстраційним номером 30202528, за адресою Тернопільська області, м. Тернопіль, вулиця Бережанська, будинок 26, одночасно встановлено суперечність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах щодо загальної та житловій площі. У Реєстрі прав власності на нерухоме майно значиться загальна площа (кв.м): 117,0, житлова площа (кв.м): 75, у Свідоцтві про право на спадщину за заповітом загальна площа (кв.м): 104,2 житлова (кв.м): 42,6.

Суд першої інстанції звертає увагу на те, що позивачем не надано, а судом не здобуто доказів наявності у позивача нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинком або письмової згоди співвласника будинку на проведення поділу майна, що перебуває у спільній власності.

Таким чином, позивач не довів факту порушення його прав чи інтересів повязаних з державною реєстрацією права власності на новостворений обєкт шляхом поділу спільної часткової власності, а Державний реєстратор прав на нерухоме майно Тернопільської районної державної адміністрації ОСОБА_2 при винесенні рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №33688246 від 02.02.2017 року діяв у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, прийнятою з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тернопільського оружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що документами які підтверджували факт наявності у відповідача майна, а саме 1/2 частини житлового будинку по вул. Бережанська, 26 в м. Тернополі є свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.01.2004 року, в якому зазначається, що спадкове майно складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою м. Тернопіль вул. Бережанська №26 загальною площею 104,2 кв.м, жилою 42,6 кв.м. Позивачем, згідно вказаного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, було успадковано: коридор 1-1 пл.3.7 кв.м, коридор 1-2 пл. 3.4 кв.м, кухня 1-3 пл. 9.9 кв.м,кімната 1-4 пл. 17.0 кв.м, кладова 1-7 пл. 3.0 кв.м, ванна 1-8 пл. 3.2 кв.м, паливна 1-9 пл. 7.0 кв.м, вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», 1/г огорожі 1-3 і мощення I- II. Також позивачем надано технічний паспорт на садибний будинок по вул. Бережанська, 26 «А» в м. Тернополі, розпорядження Тернопільської міської ради про присвоєння адресного номера 1/2 частини житлового будинку по вул. Бережанська, 26, а також Декларацію про готовність обєкта до експлуатації, а саме житлового будинку по вул. Бережанська, 26 в м. Тернополі.

Апелянт стверджує, що вказані документи і є доказом того, що в позивача вказаними матеріалами вже встановлений порядок користування 1/2 частини житлового будинку по вул. Бережанська, 26 в м. Тернополі, а тому вона і звернулась до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської районної державної адміністрації ОСОБА_2 для реєстрації права власності на житловий будинок по вул. Бережанська, 26 «а» в м. Тернополі загальною площею 127,5 кв.м, житловою 79,8 кв.м.

Крім того, апелянт вказує на те, що ОСОБА_3 не може давати якусь згоду на поділ 1/2 частини житлового будинку по вул. Бережанська, 26 «а» в м. Тернополі, відтак як йому належить ? частини житлового будинку по вул. Бережанська 26 в м. Тернополі.

Таким чином вважає, що відмовляючи в державній реєстрації права власності на житловий будинок по вул. Бережанська, 26 в м. Тернополі Державним реєстратором прав на нерухоме майно Тернопільської районної державної адміністрації ОСОБА_2 фактично було порушено його законне право на отримання у власність майна яке належить йому і яким він вже користується з 2004 року.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 15.12.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської районної державної адміністрації ОСОБА_2 із заявою для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок по вул. Бережанська № 26 «а» в м. Тернополі, утворений шляхом поділу майна, а саме: житлового будинку з надвірними будовами за адресою вулиця Бережанська, будинок 26, м. Тернопіль зазначеного в технічному під літерою «А», житловий будинок, рік побудови 1962. Право власності на частини житлового будинку з надвірними спорудами виникло в позивача на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.01.2004 року та реєстроване міським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №11, за реєстровим номером №3113.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Тернопільської районної державної адміністрації ОСОБА_2 02.02.2017 року розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 15.12.2016 р. 15:19:49 за реєстраційним номером 20104095, яку подала ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований Тернопільська обл., м. Тернопіль, вулиця Бережанська, будинок 26А, та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, і встановивши, що після завершення 30 робочих днів строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення, виніс рішення про відмову у державні реєстрації прав та їх обтяжень №33688246.

Вказане рішення державного реєстратора мотивоване тим, що заявником (ОСОБА_1В.) не дотримано послідовність державної реєстрації об'єкта нерухомого майна (надалі ОНМ) житлового будинку за адресою Тернопільська обл., м. Тернопіль, вулиця Бережанська, будинок 26А. Заявник не зареєстрував право власності на нерухоме майно 1/2 частини житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою Тернопільська область, м. Тернопіль, вулиця Бережанська, будинок 26, що належить йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №2-569 від 03.01.2004 року. Водночас за результатом пошуку інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта встановлено відомості про державну реєстрацію житлового будинку ОНМ з реєстраційним номером 30202528, за адресою Тернопільська область, м. Тернопіль, вулиця Бережанська, будинок 26, одночасно встановлено суперечність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах щодо загальної та житловій площі. У Реєстрі прав власності на нерухоме майно значиться загальна площа (кв.м): 117,0, Житлова площа (кв.м): 75, у Свідоцтві про право на спадщину за заповітом Загальна площа (кв.м): 104,2 Житлова (кв.м): 42,6.

Згідно приписів статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

В силу ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає, зокрема, право власності.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Процедура державної реєстрації прав та перелік документів, необхідних для її проведенню визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року (далі Порядок).

Підпунктами 54, 55 Порядку державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого обєкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше обєктів, або обєднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або обєднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного обєкта цивільних правовідносин.

Для державної реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або обєднання, подаються: документ, що посвідчує право власності на обєкт нерухомого майна до його поділу або обєднання (крім випадків, коли право власності на такий обєкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта (крім випадків, коли обєкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або обєднання без: проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення); технічний паспорт на новостворений обєкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або обєднання таких обєктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо).

Для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу або об'єднання майна, що перебуває у спільній власності, крім документів, передбачених пунктом 54 цього Порядку, також подається письмова згода всіх співвласників на проведення поділу або об'єднання майна, що перебуває у спільній власності. У разі коли в результаті поділу або обєднання майна, що перебуває у спільній власності, змінюється розмір часток у такому праві спільної власності, також подається письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно. При цьому право спільної власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу або обєднання майна, не припиняється.

Із рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19.09.2008 року та додаткових рішень від 19.02.2010 року та 17.06.2010 року у справі №2-6282/2008 видно, що за співвласником житлового будинку по вул. Бережанська,26 в м.Тернополі Даньків ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину вказаного будинку загальною площею 117,0 кв.м, житловою площею 75,3 кв.м.

Частинами 1, 2 ст.367 Цивільного кодексу України визначено, що майно, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

В силу ч.3 ст.367 Цивільного Кодексу України визначено форму договору щодо поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності і встановленого, що він укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно п.2.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 р. (далі Інструкція) поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

У відповідності до п.2.5 Інструкції при підготовці документів про поділ нерухомого майна суб'єкти господарювання проводять такі дії: уточнюється кількість основних будинків і допоміжних будівель, що входять до складу об'єкта нерухомого майна, виявляються і вносяться до матеріалів технічної інвентаризації поточні зміни в будинках, будівлях, спорудах; за відсутності нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами беруться до уваги заяви всіх співвласників, підписи яких засвідчені нотаріально.

Пунктом 6 Глави №1 Розділу №2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що договори про виділ частки в натурі майна (поділ), право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються нотаріусом на підставі документів, що встановлюють право власності на таке майно.

Укладення договору про виділ частки в натурі припиняє спільну часткову власність для особи, частка якої виділяється за цим договором. Такий договір є окремим новим правовстановлюючим документом на домоволодіння.

Отже, отримавши у натурі певну частину нерухомого майна, кожен співвласник стає одноособовим власником своєї частини самостійного об'єкта нерухомого майна, якому присвоюється адресний номер.

Абзацами 2, 6 п.1 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, а також відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом.

В матеріалах справи відсутні докази наявності у позивача нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинком або письмової згоди співвласника будинку на проведення поділу майна, що перебуває у спільній власності.

Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Згідно ч.2 ст.24 вказаного Закону за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

З аналізу вказаних норм та обставин справ, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач не довів факту порушення його прав чи інтересів повязаних з державною реєстрацією права власності на новостворений обєкт, шляхом поділу спільної часткової власності.

Отже, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Тернопільської районної державної адміністрації ОСОБА_2 при винесенні рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №33688246 від 02.02.2017 року діяв у межах та у спосіб визначений чинним законодавством України.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської районної державної адміністрації ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_3 про визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії є безпідставними, відтак судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні таких вимог.

З огляду на викладене, на думку апеляційного суду, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського оружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у справі №819/559/17 за позовом ОСОБА_1 до Відділу з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської районної державної адміністрації ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_3 про визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7

Повний текст судового рішення виготовлено 05.09.2017 року.