Справа № 812/1020/17
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1020/17

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецького міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24 липня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі № 812/1020/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Сєвєродонецького міського відділу ГУМВС України у Луганській області (далі - відповідач), в якому позивач просить стягнути на свою користь винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з жовтня 2014 року по грудень 2014 року в сумі 12527,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу в органах внутрішніх справ. У період часу з 22.07.2014 по 30.09.2014 та в період з 01.10.2014 по 06.11.2015 позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції на підставі наказів першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 13.12.2014 № 98 та від 07.06.2015 № 158, про що свідчать довідки від 19.01.2015 № ВДЗ/1342/А та від 12.08.2015 № ВДЗ/8752/А.

Всупереч вимог пункту 2 постанови КМУ від 04.06.2014 № 158 відповідачем за період з жовтня 2014 року по грудень 2014 року позивачу не виплачувалась винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення. Згідно з довідкою відповідача від 19.06.2017 № 54/17467 розмір грошового забезпечення за період з липня 2014 року по грудень 2014 року склав: у липні 2014 року - 2364,86 грн, у серпні 2014 року - 2364,86 грн, у вересні 2014 року - 2571,03 грн, у жовтні 2014 року - 2995,49 грн, у листопаді 2014 року - 4511,43 грн, у грудні 2014 року - 5020,79 грн, а всього - 19828,46 грн. Винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції позивачу була виплачена у розмірі 6967,74 грн, а саме: у липні 2014 року - 967,74 грн, у серпні 2014 року - 3000,00 грн, у вересні 2014 року - 3000,00 грн. З урахуванням положень пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" позивачу повинна була бути виплачена винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції за жовтень 2014 року у розмірі 2995,49 грн, за листопад 2014 року - 4511,43 грн, за грудень 2014 року - 5020,79 грн, а всього - 12527,71 грн.

У судове засідання позивач не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (арк. спр. 18, 29, 39), в заяві від 31.07.2017 б/н просив розглянути справу за його відсутності (арк. спр. 22).

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, про що надав письмові заперечення проти позову від 01.08.2017 б/н, у яких зазначив, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення) лише у межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах. Відповідно до вимог бюджетного законодавства кошторис видатків бюджетних установ затверджується тільки на відповідний рік. Таким чином, неможливо здійснити виплати у поточному році за зобов'язаннями минулих років. Також зазначив, що наказом АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 позивач був включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення з 01.10.2014. Однак, оскільки зазначений наказ виданий вже по закінченню бюджетного періоду, у відповідача відсутні законні підстави щодо виплати винагороди за участь в АТО за спірний період (арк. спр. 32-33).

У судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (арк. спр. 21, 40), у запереченнях проти позову заявив клопотання про розгляд адміністративної справи за його відсутності.

Враховуючи положення частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 КАС України, суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 04 серпня 2010 року по 25 червня 2015 року проходив службу в Сєвєродонецькому міському відділі ГУМВС України у Луганській області на посаді оперуповноваженого сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю, про що свідчить довідка від 01.08.2017 № 54/17495, видана Сєвєродонецьким міським відділом ГУМВС України у Луганській області (арк. спр. 35).

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області по особовому складу від 06.11.2015 № 405 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого міжрайонного відділу № 1 Управління протидії злочинності у сфері економіки, звільнено з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) (арк. спр. 5).

Наказом Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 17.11.2015 № 321 позивача виключено зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення до пункту постійної дислокації Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області з 07 листопада 2015 року (арк. спр. 49-51).

Відповідно до наказів Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 13.12.2014 № 98 та від 07.06.2015 № 158, довідок Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 19.01.2015 № ВДЗ/1342/А, від 12.08.2015 № ВДЗ/8752/А про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, та довідки Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 26.07.2017 № 6/4-289лк позивач дійсно брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення в період з 22.07.2014 по 30.09.2014, з 01.10.2014 по 06.11.2015 (арк. спр. 8, 9, 34, 43-45, 46-48).

На підставі довідки від 18.09.2015 № ВДЗ/10152/А про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та наказу Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 07.06.2015 № 158 комісією Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України прийнято рішення від 29.10.2015 № 20/І/ХІІІ/286 про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій (арк. спр. 25).

Згідно з довідками про грошове забезпечення від 19.06.2017 № 54/17467 та від 31.07.2017 № 54/17490, виданими Сєвєродонецьким міським відділом ГУМВС України у Луганській області, загальний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року складав 12527,71 грн, а саме: за жовтень 2014 року - 2995,49 грн; за листопад 2014 року - 4511,43 грн, за грудень 2014 року - 5020,79 грн (арк. спр. 6, 37).

Довідками Сєвєродонецького міського відділу ГУМВС України у Луганській області від 01.06.2017 № 54/17449, від 01.08.2017 № 54/17491 підтверджено, що у період з 01.10.2014 по 31.12.2014 позивач у відпустці та на лікарняному не перебував (арк. спр. 7, 36).

З наявних у матеріалах справи документів та заперечень відповідача судом встановлено, що відповідачем не заперечується факт безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення у період з жовтня 2014 року по грудень 2014 року. Спірним питанням є можливість виплати відповідачем позивачу в поточному році такої винагороди поза межами відповідного бюджетного періоду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" (далі - Постанова № 158), у редакції, чинній у спірному періоді, було визначено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

На виконання Постанови № 158 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ від 23.07.2014 № 719 "Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України" (далі - Наказ № 719), яким передбачено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, починаючи з 01 травня 2014 року, винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць.

Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди) за займаною особою вказаних вище категорій штатною посадою (останньою займаною штатною посадою) на час участі в зазначених операціях і заходах.

Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

Пунктом 3 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" (далі - Наказ № 499) установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних підвищень посадового окладу, надбавок, доплат, винагород, які мають постійний характер, премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Також Наказом № 499 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, положеннями якої, зокрема, визначено, що:

- при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата (підпункт 1.7);

- грошове забезпечення, виплачене особі рядового чи начальницького складу несвоєчасно або виплачене їй у меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, що передував моменту звернення за одержанням недоотриманого грошового забезпечення, протягом якого особа мала на нього право (підпункт 1.12).

З системного аналізу наведених вище нормативних актів (Постанова № 158 та Наказ № 719) можна дійти висновку, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях обчислюється у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000 грн. При цьому, враховуючи положення Наказу № 719, обчислення цієї винагороди здійснюється з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі, тобто винагорода виплачується особам за відповідні місяці із дня фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі. Зазначеним Наказом № 719 передбачена виплата винагороди за минулий період без будь-яких обмежень.

Таким чином, посилання відповідача на неможливість виплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за минулі періоди є безпідставними.

Що стосується посилань на відсутність у кошторисі відповідача видатків на виплату такої винагороди за минулі періоди, суд вважає їх також необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно частин першої, другої статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, який застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у справі "Кечко проти України", заява № 63134/00, пар. 23, 26, рішення від 08.11.2005, зазначив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Бурдов проти Росії", № 59498/00, пар. 35, ECHR 2002-ІІІ).

Отже можна зробити висновок, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Наведеними вище наказами Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 13.12.2014 № 98, від 07.06.2015 № 158 та довідками Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 19.01.2015 № ВДЗ/1342/А, від 12.08.2015 № ВДЗ/8752/А, від 26.07.2017 № 6/4-289лк підтверджується, що позивач в період з 01.10.2014 по 31.12.2014 брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області і має право на отримання винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, передбаченої пунктом 2 Постанови № 158, а відповідач безпідставно не нарахував та не виплатив позивачу винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 01.10.2014 по 31.12.2014.

З огляду на розмір грошового забезпечення позивача у періоді з жовтня 2014 року по грудень 2014 року, підтверджений довідками про доходи від 19.06.2017 № 54/17467 та від 31.07.2017 № 54/17490, судом встановлено, що розмір винагороди позивача за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 01.10.2014 по 31.12.2014 складає: за жовтень 2014 року - 3000,00 грн (мінімальний розмір винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції згідно з пунктом 2 Постанови № 158); за листопад 2014 року - 4511,43 грн; за грудень 2014 року - 5020,79 грн, а всього - 12532,22 грн, з відрахуванням установлених законом податків та інших обов'язкових платежів.

Судом встановлено, що позивачем при здійсненні розрахунку винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції безпідставно не враховано, що у жовтні 2014 року розмір його грошового забезпечення був меншим ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць, що призвело до обчислення позивачем винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за жовтень 2014 року у розмірі меншому, ніж розмір винагороди, обчислений судом з дотриманням положень Наказу № 719 та Наказу № 499.

Разом з тим, ця помилка, допущена позивачем, не змінює суті його позовних вимог, які є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З метою повного захисту права позивача на отримання винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, про захист якого він просить, керуючись частиною другою статті 11 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції у розмірі більшому, ніж визначений у позовній заяві.

Питання про розподіл судових витрат за приписами статті 94 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 11, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сєвєродонецького міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції задовольнити повністю.

Стягнути з Сєвєродонецького міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Сєвєродонецького міського відділу ГУМВС України у Луганській області (ідентифікаційний код 08670711, місцезнаходження: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Партизанська, будинок 16) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 93400, АДРЕСА_1) винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 01 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року в сумі 12532,22 грн (дванадцять тисяч п'ятсот тридцять дві грн 22 коп.), з відрахуванням установлених законом податків та інших обов'язкових платежів.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.І. Чернявська