Справа № 334/3273/16-а (2-а/334/183/16)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Колесник С.Г.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 вересня 2017 рокусправа № 334/3273/16-а (2-а/334/183/16)
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Юрко І.В. Шальєвої В.А. , секретар судового засідання - Лащенко Р.В., з участю представника позивача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17 лютого 2017 року у справі №334/3273/16-а (2-а/334/183/16) за позовом ОСОБА_3 до Запорізької митниці ДФС про визнання дій неправомірними, скасування постанови по справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просив поновити строк на оскарження постанови від 22.04.2016 року №0326/11200/15, визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 22.04.2016 року №0326/11200/15 про притягнення його, громадянина України, директора ТОВ «САРКІНЕН» до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач при розгляді справи про порушення митних правил, всупереч ст.486 МК України, не врахував усі обставини проведеної перевірки, а також положення діючого законодавства, яким керувався суб'єкт господарювання, як при митному оформленні товарів (інвестиції), так і в подальшому. Посилання відповідача в оскаржуваних постановах на те, що у підприємства існує обов'язок здійснити реєстрацію інвестицій після митного оформлення товарів - не ґрунтується на нормах діючого законодавства. Cтаття 485 МК України, за якою притягнено до відповідальності позивача, не містить положень щодо відповідальності особи за не реєстрацію іноземної інвестиції. Посилання відповідача на порушення позивачем порядку цільового використання обладнання як іноземної інвестиції, є необґрунтованим з огляду на те, що іноземна інвестиція у вигляді обладнання з часу митного оформлення - не відчужена і використовується підприємством у власній господарській діяльності. Відповідач необґрунтовано розповсюджує на правовідносини, які регулюються митним законодавством, інші правовідносини у сфері іноземного інвестування та норми Господарського законодавства.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Поновлено позивачу строк на оскарження постанови в.о.начальника Запорізької митниці ДФС Бєлінського О.П. №0326/11200/15 від 22.04.2016 року.

Скасовано постанову №0326/11200/15 від 22.04.2016 року, винесену в.о. начальника Запорізької митниці ДФС Бєлінським О.П. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.485 Митного кодексу України, як незаконну.

Стягнуто з Запорізької митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процессуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 залишити без задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що на момент складання протоколу про порушення митних правил №0326/11200/15 від 19.11.2015 року, а також на момент винесення постанови в справі про порушення митних правил №0326/11200/15 від 22.04.2016 року посадові особи митного органу керувалися і діяли виключно на підставі чинних на той момент нормативних актів, якими були врегульовані питання ввезення на митну територію України, митного оформлення, реєстрації іноземних інвестицій.

Звільнення відповідачем товару від сплати ввізного мита під час його митного формлення не позбавляло ТОВ «САРКІНЕН» обов'язку здійснити державну реєстрацію цієї іноземної інвестиції. Право на використання ТОВ «САРКІНЕН» товару, ввезеного на митну територію України та оформленого у митному відношенні за митною декларацією у якості інвестиції, не виникло, а тому використання вказаного товару у підприємницькій діяльності, використовуючи при цьому пільгу зі сплати ввізного мита, враховуючи відсутність державної реєстрації інвестиції, порушувало умови надання звільнення від оподаткування митними платежами, встановлені ст.ст. 287, 300 Митного кодексу України. Таке право виникло у підприємства лише 17.06.2016 року - з моменту проведення державної реєстрації інвестиції у встановленому порядку.

Стаття 395 Господарського кодексу України була виключена лише 31.05.2016 року, Порядок державної реєстрації іноземних інвестицій та її анулювання, затверджений постановою КМУ №661 від 06.03.2013 року №139, втратив чинність лише 07.10.2016 року. Тобто, під час провадження у справі про порушення митних правил відповідачем була надана належна оцінка доказам, доведена наявність вини в діях позивача, а саме директор ТОВ «САРКІНЕН» порушив умови надання звільнення від оподаткування митними платежами і тим самим здійснив протиправні дії щодо використання товарів, стосовно яких було надано такі пільги, що спричинило несплату митних платежів.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що 19.11.2015 року Запорізькою митницею ДФС відносно ОСОБА_3 - директора ТОВ «САРКІНЕН», складено протокол про порушення митних правил №0326/11200/15 за ознаками, передбаченими ст. 485 МК України.

Підставою для складання вищезазначеного протоколу став лист від 07.09.2015 року №825/20-01-12 Управління зовнішніх зносин та зовнішньоекономічної діяльності Запорізької обласної державної адміністрації про те, що ТОВ «САРКІНЕН» не здійснювало реєстрацію інвестицій, а саме промислового обладнання ввезеного 12.03.2014 року згідно з митною декларацією ІМ 40 ДЕ 112050000/2014/005052, як інвестиції до статутного фонду підприємства з іноземними інвестиціями ТОВ «САРКІНЕН» здійсненої його засновником - іноземним інвестором Компанією з обмеженою відповідальністю «ЛевітіоСаркінен Ой», юридичною особою зареєстрованою за законодавством Фінляндії.

22.04.2016 року відповідно до вищезазначеного протоколу, було винесено постанову в справі про порушення митних правил №0326/11200/15 про визнання позивача винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ст. 485 МК України.

Вказана постанова була отримана позивачем лише 16.05.2016 року з зв'язку з тим, що він під час винесення оскаржуваної постанови, а саме 22.04.2016 року і до 15.05.2016 року перебував за межами м.Запоріжжя.

Товар ввезений 12.03.2014 року згідно з митною декларацією ІМ 40 ДЕ 112050000/2014/005042 несено до статутного фонду ТОВ «САРКІНЕН», як внесок іноземного інвестора і використовується як виробниче обладнання згідно з призначенням.

Митним кодексом України від 13.03.2012 року № 4495-VI, який набрав чинності з 01.06.2012 року, було внесено ряд суттєвих змін нормативного регулювання з метою спрощення і гармонізацію митних процедур і такі дії законодавця були покликані забезпечити відповідність правового регулювання даного питання вимогам частини 1 статті 3 Податкового кодексу України № 2755 від 02.12.2010 року.

У тому числі були внесені зміни і до Закону України «Про режим іноземного інвестування» № 93/96 від 19.03.1996 року.

Нова редакція статті 18 Закону «Про режим іноземного інвестування» передбачає, що порядок митного оформлення інвестованого майна визначається Митним кодексом, а саме: «Оподаткування митом майна, що ввозитися в Україну як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємств з іноземними інвестиціями (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов'язаною з провадженням підприємницької діяльності), здійснюється у порядку, встановленому Митним кодексом України.»

Відповідно до ч.2 ст.287 Митного кодексу України «Товари (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов'язаною з провадженням підприємницької діяльності), що ввозяться на митну територію України на строк не менше трьох років іноземними інвесторами відповідно до Закону України "Про режим іноземного інвестування" з метою інвестування на підставі зареєстрованих договорів (контрактів) або як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства з іноземними інвестиціями, звільняються від сплати ввізного мита. При відчуженні таких товарів раніше трьох років з часу зарахування їх на баланс ввізне мито сплачується на загальних підставах.

В ст.1 Закону України «Про режим іноземного інвестування» наведено такий термін: іноземні інвестиції - цінності, що вкладаються іноземними інвесторами в об'єкти інвестиційної діяльності відповідно до законодавства України з метою отримання прибутку або досягнення соціального ефекту, і відсутні якісь додаткові умови для того щоб вкладені інвестором цінності стали вважатися інвестиціями в тому числі і їх державна реєстрація .

Підприємство набирає статусу підприємства з іноземними інвестиціями з дня зарахування іноземної інвестиції на його баланс.

Частина 1 статті 13 Закону «Про режим іноземного інвестування», яка передбачала, що «Державна реєстрація іноземних інвестицій здійснюється в обов'язковому порядку» було виключено ще згідно із Законом України від 27.04.2010 року №2155-VI і до теперішнього часу державна реєстрація іноземних інвестицій є правом, а не обов'язком іноземного інвестора, яка відповідно до частини 2 даної статті здійснюється в семиденний строк з дня подання іноземним інвестором документів для реєстрації іноземних інвестицій.

Це підтверджується і тим, що відповідно до пунктів 2 та 4 Порядку державної реєстрації (перереєстрації) іноземних інвестицій та її анулювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2013 року №139 державна реєстрація іноземних інвестицій здійснюється за зверненням та поданням іноземного інвестора або уповноваженою ним особою.

Таким чином, ТОВ «САРКІНЕН» згідно чинного законодавства не має права на здійснення державної реєстрація іноземних інвестицій, що в свою чергу є правом, а не обов'язком іноземного інвестора Компанії з обмеженою відповідальністю «ЛевітіоСаркінен Ой», юридичної особи зареєстрованої за законодавством Фінляндії.

Не взявши до уваги дані обставини в.о. начальника Запорізької митниці ДФС Бєлінським О.П. 22.04.2016 року була винесена постанова в справі про порушення митних правил.

Отже, при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України, не було з'ясовано всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил та невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.

Так, диспозиція ст. 485 Митного кодексу України передбачає, такі протиправні дії, як заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Отже, як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_3, як директор ТОВ «САРКІНЕН» «…здійснив протиправні дії, щодо використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги…», що спричинило несплату митних платежів.

Однак, крім цього твердження в оскаржуваній постанові відсутні посилання на те в яких саме інших цілях ТОВ «САРКІНЕН» використовуються товари, стосовно яких надано пільги.

Відповідачем, не наведено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в діях позивача наявна об'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України і ТОВ «САРКІНЕН» використовує товари стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів в інших цілях, а не як внесок до статутного фонду товариства.

Навпаки відповідно до Статуту ТОВ «САРКІНЕН» даний товар входить до переліку майна, що внесено до Статутного капіталу Товариства (пп. 16п. 9.2. розділу 9 Статуту), перебуває на балансі Товариства та використовується у виробничій діяльності.

Відповідно до ст.531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, в тому числі, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з тим, що постанова в справі про порушення митних правил, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України, не відповідає вимогам закону (ст.ст. 3, 255, 485, 494 МК України), не підтверджує наявність у діях позивача складу вказаного в ній адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За приписами ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів не вбачає в діях позивача подію адміністративного правопорушення передбаченого ст.485 МК України, що є підставою для закриття провадження по справі.

Згідно з ч. 1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанціх дійшов вірного висновку, що відповідачем не доведено правомірність висновків зроблених в оскаржувальній постанові від 22.04.2016 року у справі про порушення митних правил та їх обґрунтованість, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального прав.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з огляду на доводи апеляційної скарги відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17 лютого 2017 року у справі №334/3273/16-а (2-а/334/183/16) за позовом ОСОБА_3 до Запорізької митниці ДФС про визнання дій неправомірними, скасування постанови по справі про порушення митних правил - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 06 вересня 2017 року, в повному обсязі ухвала складена 06 вересня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді І.В.Юрко

В.А.Шальєва