Справа № 825/1230/17
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 вересня 2017 року м. Чернігів Справа № 825/1230/17

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Манойлика Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області про скасування припису,

В С Т А Н О В И В:

11.08.2017 ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області про скасування припису головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області Савеко Любові Миколаївни від 29.07.2016 №86.

У судовому засіданні 11.09.2017, з ініціативи суду, поставлено на вирішення питання щодо залишення позовної заяви ОСОБА_3 без розгляду на підставі пункту 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача у судовому засіданні проти залишення адміністративного позову без розгляду заперечував у повному обсязі, оскільки про існування оскаржуваного припису позивачці стало відомо лише 11.07.2017 (з моменту отримання листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області № 40-1025-7/1386-17). При цьому, зазначив, що, з урахуванням похилого віку позивачки, остання не пам'ятає факту ознайомлення з оскаржуваним приписом та отримання його копії саме 29.07.2016.

Представник відповідача у судовому засіданні проти залишення адміністративного позову без розгляду не заперечував.

Проаналізувавши матеріали адміністративного позову, заслухавши думку представників сторін, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_3 підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з частиною 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Дані строки обмежують час, протягом якого вказані правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно з частиною 2 статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу, як вбачається з матеріалів адміністративного позову, про порушення своїх прав позивачка дізналась 29.07.2016, а саме з моменту отримання нею припису головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області Савеко Любові Миколаївни від 29.07.2016 №86.

При цьому, факт отримання позивачкою оскаржуваного припису саме 29.07.2016 підтверджується її особистим підписом, наявним на копії припису (а.с.31,32).

Вищевказана обставина, у свою чергу, спростовує твердження представника позивача про ознайомлення ОСОБА_3 з оскаржуваним приписом лише 11.07.2017 (з моменту отримання листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області № 40-1025-7/1386-17).

Разом з тим, до суду з адміністративним позовом ОСОБА_3 звернулась лише 08.08.2017, що підтверджується відбитком штемпелю, наявному на конверті (а.с.16), тобто з пропущенням шестимісячного строку, встановленого частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду з адміністративним позовом.

При цьому, суд зазначає, що дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Виходячи з вищевикладеного, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що «…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави».

Частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд звертає увагу на те, що позивачкою як у адміністративному позові, так і її представником у судовому засіданні не наведено будь-яких поважних причин, які б об'єктивно та непереборно перешкоджали б їй своєчасно звернутись до суду із вищезазначеною вимогою.

Згідно частини другої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За таких обставин та з урахуванням відсутності доказів поважності причин пропуску строку звернення ОСОБА_3 до суду з адміністративним позовом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області про скасування припису, підлягають залишенню без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України, сплачена сума судового збору, у разі залишення позовної заяви без розгляду, повертається виключно за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 160, 165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області про скасування припису - залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Падій