Справа № 295/7728/17
Суддя: Гумен Н. В.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/7728/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2017 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Гумен Н.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира про визнання дій неправомірними та виплату державної допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

17.07.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати незаконною відмову Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира у призначенні тимчасової державної допомоги, передбаченої ч. 8 ст. 181 Сімейного кодексу України; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира призначити тимчасову державну допомогу, передбачену ч. 8 ст. 181 Сімейного кодексу України у розмірі, визначеному чинним законодавством, згідно поданої заяви; стягнути з управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира на моральну шкоду в сумі 10 000 гривень, а також з урахуванням доповнення до адміністративного позову, просила стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 15.06.2017 року вона звернулася із заявою до відповідача про призначення тимчасової державної допомоги, передбаченої частиною 8 статті 181 Сімейного кодексу України, однак у прийнятті заяви було відмовлено, оскільки позивач додала до заяви довідку з поліції про те, що її чоловік ОСОБА_2 перебуває у розшуку з 21.07.2008 року та на даний час його місцезнаходження не встановлено, а потрібно було надати повідомлення органу внутрішніх справ про те, що місце проживання (перебування) батька дитини не встановлено. Крім того, 22.06.2017 року відповідачем надана відповідь про те, оскільки заява на призначення допомоги була надіслана до управління поштовим переказом, можливість перевірити особу, яка вказана як одержувач допомоги, відсутня, та рекомендовано позивачу особисто звернутися до управління із заявою про призначення допомоги, а також зазначено, що для призначення тимчасової державної допомоги на дітей, місце проживання батьків яких не відоме, до наданого пакету документів необхідно долучити повідомлення органу внутрішніх справ про те, що місце проживання (перебування) батька дитини не встановлено.

Такі дії відповідача, позивач вважає неправомірними та такими що порушують її права та права її дитини на соціальний захист та достатній рівень життя .

18.08.2017 року представником відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира подано до суду письмові заперечення проти позову, в яких останній не погоджуючись з позовом, просив відмовити у його задоволені, посилаючись на те, що відповідно до п. 6 «Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості отримувати дитину або місце проживання їх не відоме», для призначення допомоги заяву та необхідні документи подає одержувач. Оскільки заява на призначення допомоги була надіслана до управління поштовим переказом, можливість перевірити особу, яка вказана як одержувач допомоги, відсутня, та було рекомендовано ОСОБА_1 особисто звернутися до управління із заявою про призначення допомоги. Крім того, для призначення тимчасової державної допомоги на дітей, місце проживання батьків яких не відоме, до наданого пакету документів необхідно долучити повідомлення органу внутрішніх справ про те, що місце проживання (перебування) батька дитини не встановлено. Також відповідач у запереченні зазначає, що 31.07.2017 року рішенням Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_2 оголошено померлим, тому ОСОБА_1 втратила право на тимчасову державну допомогу на дітей, місце проживання батьків яких не відоме. Також відповідач у запереченні зазначає, що управління є неприбутковою організацією, а являється розпорядником коштів Державного бюджету України лише в межах бюджетних асигнувань, тому не має можливості сплатити позивачці заявлену у позові моральну шкоду.

На підставі ст. 183-2 КАС України розгляд справи проводиться у скороченому провадженні, без виклику сторін, які беруть участь у справі, та без проведення судового засідання.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, подані відповідачем заперечення на позов, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно частини 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 її матір'ю є позивач ОСОБА_1, батьком - ОСОБА_2.

Згідно довідки № 354 від 14.06.2017 року, виданої начальником Житомирського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває в розшуку з 21.07.2008 року за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як особа, що ухиляється від виконання вироку та на даний час місце знаходження ОСОБА_2 не встановлено.

15.06.2017 року ОСОБА_1 надіслала до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира заяву, у якій просила призначити тимчасову держану допомогу відповідно до п. 8 ст. 181 Сімейного кодексу України та «Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості отримувати дитину або місце проживання їх не відоме», також до заяви додала наступні документи: заповнену заяву встановленого зразка, затвердженого наказом Мінсоцполітики України 21.04.2015 року № 441; декларацію про доходи; копію свідоцтва про народження ОСОБА_3; довідку Житомирського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області № 354 від 14.06.2017 року.

Листом № Ш-521 від 22.06.2017 року відповідачем надана відповідь про те, що оскільки заява на призначення допомоги була надіслана до управління поштовим переказом, можливість перевірити особу, яка вказана як одержувач допомоги, відсутня, а тому рекомендовано позивачу особисто звернутися до управління із заявою про призначення допомоги, крім того зазначено, що для призначення тимчасової державної допомоги на дітей, місце проживання батьків яких не відоме, до наданого пакету документів необхідно долучити повідомлення органу внутрішніх справ про те, що місце проживання (перебування) батька дитини не встановлено.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 8, 9 ст. 181 Сімейного кодексу України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме визначає порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, встановлений Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. N 189 (далі Порядок).

Згідно абз. 3 п. 2 Порядку, тимчасова допомога призначається у разі, коли місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено. Пунктом 3 Порядку встановлено, що тимчасова допомога призначається дитині віком до 18 років.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що для призначення тимчасової допомоги одержувач подає органу соціального захисту населення за місцем проживання (перебування): заяву за формою, затвердженою Мінсоцполітики; копію свідоцтва про народження дитини; декларацію про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї). Інформація про склад сім'ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, додатково подаються такі документи: рішення суду (виконавчий лист) про стягнення з одного з батьків аліментів на дитину; довідка державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення; довідка відповідної установи про здійснення стосовно одного з батьків кримінального провадження або про його перебування на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, визнання його в установленому порядку недієздатним, а також перебування на строковій військовій службі ; повідомлення органу внутрішніх справ про те, що місце проживання (перебування) одного з батьків дитини не встановлено.

Отже, у Порядку вказано, що для призначення тимчасової допомоги одержувач подає документи до органу соціального захисту населення, при цьому не визначено, що заявник має особисто з'являтися для подачі заяви про призначення допомоги, тому твердження відповідача про те, що оскільки заява на призначення допомоги була надіслана до управління поштовим переказом, можливість перевірити особу, яка вказана як одержувач допомоги відсутня, є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Також, Порядком встановлено, що залежно від підстав призначення допомоги заявник до заяви про призначення допомоги долучає повідомлення органу внутрішніх справ про те, що місце проживання (перебування) одного з батьків дитини не встановлено, однак Порядком не визначено обов'язкової форми такого повідомлення, тому суд вважає відмову у призначенні допомоги на тій підставі, що надано довідку про те, що місце проживання батька дитини не відоме, а не повідомлення, такою, не відповідає вимогам законодавства.

Виходячи з обсягу доказів, які долучено позивачем до позовної заяви, позивач звернулася до відповідача з питанням призначення допомоги у належний спосіб та при зверненні із заявою про призначення допомоги надала всі необхідні документи для її призначення.

Також суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що оскільки рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 31.07.2017 року ОСОБА_2 оголошено померлим, тому ОСОБА_1 втратила право на тимчасову державну допомогу на дітей, місце проживання батьків яких не відоме, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Так як рішення суду про оголошення ОСОБА_2 померлим на момент подачі заяви до відповідача про призначення допомоги та розгляду даної справи у суді законної сили не набрало, то ОСОБА_1 має право на призначення допомоги на дитину, місце проживання батька якої не відоме.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу Адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Позивач при зверненні з позовом до суду, не вказувала з якої дати слід зобов'язати відповідача призначити тимчасову допомогу на дитину, місце проживання батька якої не відоме, однак враховуючи, що судом було встановлено про порушення законних прав позивача та для повного захисту її прав, свобод та інтересів, суд приходить до висновку про можливість встановлення дати з якої має призначатись тимчасова допомога.

Відповідно до п. 7 Порядку Тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами. У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє одержувачу про те, які документи повинні бути подані протягом місяця.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення допомоги 15.06.2017 року, тому допомога має бути призначена з червня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому, відповідач не довів суду правомірності своїх дій та рішень.

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди на користь позивача, то відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» із змінами і доповненнями та ст. 1167 ЦК України, позивачем не надано доказів на підтвердження розміру спричиненої шкоди, з яких міркувань позивач виходив визначаючи цей розмір, а саме не зазначено характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань, їх наслідків, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем дані факти нічим не підтверджені, хоча відповідно до ст. 10-11 ЦПК України це є його обов'язком.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в межах даного спору позивачем доведено факт порушення її права на призначення тимчасової державної допомоги, передбаченої ч. 8 ст. 181 Сімейного кодексу України, тому визначаючи спосіб відновлення порушених прав позивача, суд зобов'язує Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира призначити ОСОБА_1 тимчасову державну допомогу, передбачену ч. 8 ст. 181 Сімейного кодексу України, з 01.06.2017 року та відмовляє у задоволенні позову у частині стягнення моральної шкоди.

Статтею 94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог із відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

На підставі ст. 181 Сімейного кодексу України, Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. N 189 , керуючись ст. ст. 8, 9, 11, 17, 71, 160-163, 183-2, 244-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира про визнання дій неправомірними та виплату державної допомоги задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира у призначенні тимчасової державної допомоги, передбаченої ч. 8 ст. 181 Сімейного кодексу України.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира призначити ОСОБА_1 тимчасову державну допомогу, передбачену ч. 8 ст. 181 Сімейного кодексу України у розмірі та порядку, передбаченому Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. N 189, починаючи з 01.06.2017 року.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя