Справа № 816/229/17
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

06 вересня 2017 рокум. ПолтаваСправа № 816/229/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Скорика С.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_2
до відповідача третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду 08.02.2017 надійшов позов ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михалівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у якому позивач просить:

- визнати бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Банк Михалівський" щодо невключення ОСОБА_2 до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, протиправною;

- визнати протиправним дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михалівський" щодо повідомлення ОСОБА_2 про нікчемність переказів коштів (транзакцій), здійснених 19.05.2016 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" () та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" () на поточні рахунки НОМЕР_2 та НОМЕР_3, що належать ОСОБА_2, відкриті в ПАТ "Банк Михалівський" у сумі 15000,00 грн з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-024-000240809 від 17.05.2016"; 8000,00 грн з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-024-000234853 від 06.05.2016"; 10000,00 грн з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-024-000240817 від 17.05.2016"; 15355,00 грн з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-024-000216675 від 05.04.2016"; 10200,00 грн з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-024-000212322 від 29.03.2016" та переказу коштів (транзакцій) щодо оплати процентів на загальну суму 379,30 грн;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михалівський" Волкова Олександра Юрійовича включити (внести зміни та доповнення) до списку (переліку) рахунків дані про рахунок НОМЕР_2 та НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) за Договором банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" №980-024-000000087 від 16.09.2014 на загальну суму 58934,30 грн, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та надати таку інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2017, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2017, відмовлено у відкритті провадження у справі № 816/229/17 у зв'язку з непідсудністю справи Полтавському окружному адміністративному суду та роз'яснено право на звернення з цим адміністративним позовом до господарського суду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.07.2017 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено: ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2017 скасовано; справу направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалами Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 06.09.2017 судом поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження у справі № 816/229/17 у зв'язку з непідсудністю справи Полтавському окружному адміністративному суду.

Представник позивача проти закриття провадження у справі № 816/229/17 заперечував.

Розглянувши питання про закриття провадження у справі, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог статті 4 цього Кодексу правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас, суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. У деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Суд зазначає, що відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 № 124-рш "Про відкликання банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства "Банк Михалівський" та ліквідацію виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 №1213, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михалівський" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михалівський" з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михалівський", визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень у частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Юрію Петровичу з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно (інформація розміщена на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб).

З матеріалів справи вбачається, що 22.07.2016 ОСОБА_2 звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михалівський" із заявою про включення позивача до переліку вкладників (клієнтів), які мають право на відшкодування коштів за вкладами (рахунками) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_2, як про особу, яка має право на відшкодування коштів у ПАТ "Банк Михалівський" /а.с. 126/.

Листом від 01.09.2016 № ЗГ-ЕП/1108/1 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михалівський" повідомлено позиву, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 у розмірі 15000,00 грн, з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-024-000240809 від 17.05.2016" на рахунок № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2; ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 у сумі 8000,00 грн з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-024-000234853 від 06.05.2016" на рахунок № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2; ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 у сумі 10000,00 грн з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-024-000240817 від 17.05.2016" на рахунок № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2; ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" 19.05.2016 у сумі 15355,00 грн з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-024-000216675 від 05.04.2016" на рахунок № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2; ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" 19.05.2016 у сумі 10200,00 грн з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-024-000212322 від 29.03.2016" на рахунок № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 є нікчемним.

Також вказано, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов'язані з його недійсністю /а.с. 132/.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 3 Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI (надалі - Закон № 4452-VI) Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Частиною другою статті 37 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду, зокрема діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку (частина четверта статті 37 цього Закону).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що уповноважена особа Фонду в частині реалізації своїх повноважень щодо управління банком, до якого застосовано тимчасову адміністрацію та/або ліквідацію банку є, по суті керівником банківської установи, оскільки після призначення тимчасової адміністрації керівництво банку втрачає свої повноваження, а в правовідносинах банку, які виникають з договорів, ним укладених, уповноважена особа Фонду діє як представник сторони договірних відносин.

Отже, юрисдикція спорів, однією зі сторін яких є Фонд, визначається виходячи зі змісту правовідносин та функцій Фонду або його уповноваженої особи.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналогічні висновки зазначені в постанові Верховного Суду України від 15.05.2017 у справі № 758/11078/14-ц.

Таким чином, у даному випадку, у зв'язку з тим, що позивач звернувся за захистом порушених прав, що виникли у зв'язку з укладенням цивільно - правової угоди, цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що цей адміністративний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України, натомість може бути розглянутий місцевим загальним судом згідно з нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 157, статтями 158, 160, 165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі № 816/229/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михалівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дії та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до місцевого загального суду із відповідним позовом в порядку, встановленому цивільним судочинством.

Роз'яснити позивачеві, що повторне звернення до адміністративного суду з цими самими позовними вимогами не допускається.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 11.09.2017.

Суддя Т.С. Канигіна