Справа № 826/3677/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

07 вересня 2017 року 10:06 №826/3677/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової А.В., за участю секретаря судових засідань Огнивого Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
доДержавної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про визнання протиправною та скасування вимоги,

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 07 вересня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, у якій просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу від 08.02.2017 №Ф-7У про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 175 198, 63 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві були відсутні правові підстави для винесення вимоги від 08.02.2017 №Ф-7У про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 175 198, 63 грн..

Відповідач в судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову не надав.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

Перевіркою встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме: ненараховано та несплачено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу, у розмірі 175 198,63 грн.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт від 06.12.2016 №14606/26-58-13-06-17- та винесено вимогу від 20.12.2016 №ф-70У, в якій контролюючий орган вимагав від фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штраф та пеню на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 175 198,63 грн.

Позивач не погоджуючись із вимогою від 20.12.2016 №ф-70У оскаржив її до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 30.01.2017 №692/Ш/26-15-10-02-16 скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено частково: скасовано податкову вимогу від 20.12.2016 №ф-70У, а в іншій частині скарги - відмовлено.

Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві 08.02.2017 винесено нову вимогу №Ф-7У про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 175 198, 63 грн..

Вважаючи вказану податкову вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Як вбачається з акта перевірки Державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 06.12.2016 №14606/26-58-13-06-17- висновки щодо порушення позивачем приписів пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ґрунтуються на тому, що за період з 01.07.2013 по 31.12.2015, позивач надавав послуги платникам податків КП по утриманню зелених насаджень Голосіївського району міста Києва (код ЄДРПОУ 3359799), ТОВ «Рост Агро» (), ТОВ «Квартет» ЛТД (), ПТ «Алдан» (), ТОВ «Методика Паблішинг» (), ТОВ «Габасист Україна» () та не нарахував єдиний внесок з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 %.

Згідно тверджень позивача із вище зазначеним переліком контрагентів у нього не було фінансово-господарських відносин.

Постановою Окружного адміністративного суду від 27.04.2017 №826/4725/17, яка набрала законної сили 26.06.2017, встановлено, що здійснення взаємовідносин позивача з платниками податків, які не є платниками єдиного податку, а саме: КП по утриманню зелених насаджень Голосіївського району міста Києва (код ЄДРПОУ 3359799), ТОВ «Рост Агро» (), ТОВ «Квартет» ЛТД (), ПТ «Алдан» (), ТОВ «Методика Паблішинг» (), ТОВ «Габасист Україна» () в акті перевірки перевіряючим не відображено.

Відтак відповідні висновки акта зроблені без належного обґрунтування та доказів.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до статті 129 Конституції України одним із основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду. З конституційною нормою кореспондуються приписи статей 7, 14 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є, зокрема, обов'язковість судових рішень, що набрали законної сили.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що контролюючим органом не доведено факту наявності фінансово-господарських відносин із вище зазначеними контрагентами, а тому у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 були відсутні підстави для нарахування та сплати єдиного внеску.

Отже, суд приходить до висновку, що вимога Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 08.02.2017 №Ф-7У є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 72, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 08.02.2017 №Ф-7У про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 175 198, 63 грн..

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 08.09.2017.