Справа № 711/2508/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 711/2508/17 Головуючий у 1-й інстанції: Шипович В.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника третьої особи Тараненка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Черкаській області на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Національна поліція України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Національна поліція України про:

- визнання протиправною відмови ГУ НП у Черкаській області щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням ІІ-ї групи інвалідності;

- зобов'язання ГУ НП у Черкаській області розглянути заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням ІІ-ї групи інвалідності;

- зобов'язання ГУ НП у Черкаській області призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності в сумі 290000,00 грн.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2017 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме: визнано протиправною відмову ГУ НП у Черкаській області щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги та зобов'язано відповідача призначити і виплатити позивачу зазначену допомогу у 200-кратному розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, тобто в сумі 290000,00 грн. у зв'язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, так як, на його думку, оскаржувана постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 12.04.1995 р. по 06.11.2015 р. позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України.

07.11.2015 р. позивач прийнятий на службу до НП України.

Відповідно до свідоцтва про хворобу від 15.04.2016 р. № 84 позивач визнаний військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» у позивача виявлені захворювання, пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

29.04.2016 р. наказом ГУ НП в Черкаській області № 58 о/с позивач був звільнений зі служби в поліції з посади молодшого інспектора - кінолога кінологічного центру ГУ НП в Черкаській області на підставі п. 2 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Висновком МСЕК від 19.10.2016 р. позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювань, пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зі ступенем втрати працездатності 75%.

10.11.2016 р. позивач звернувся до ГУ НП в Черкаській області із заявою про виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням ІІ-ї групи інвалідності.

До заяви позивачем було додано: довідка МСЕК, копію свідоцтва про хворобу від 15.04.2016 р. № 84, копію паспорту, довідки про ідентифікаційний номер та довідку банку.

Листом від 17.11.2016 р. № 29/Л-161 відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті йому одноразової грошової допомоги з тих підстав, що ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено можливості виплати поліцейському одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач, вважаючи, що йому було протиправно відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням ІІ-ї групи інвалідності, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колгеія встановила, що задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення та отримання вищезазначеної допомоги у розмірі 290000,00 грн. і відмова відповідача у задоволенні його вимог є протиправною.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про міліцію» від 20.12.1990 р. № 565-XII, який був чинним на момент отримання позивачем травми (далі - Закон № 565-XII), «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» від 11.01.2016 р. № 4 (далі - Порядок № 4).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У ч.6 ст. 23 Закону № 565-XII закріплено, що в разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності виплачується одноразова грошова допомога, зокрема в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІII групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

У п. 5 розділу І Порядку № 4 в редакції, чинній до 07.10.2016 р., було закріплено, що значення термінів, що визначають випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського:

1) під час виконання службових обов'язків (пункти 1, 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов'язаний з виконанням поліцейським службових обов'язків, спрямованих на реалізацію повноважень та основних завдань поліції, у тому числі під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

2) під час проходження поліцейським служби (пункт 2 частини першої статті 97 Закону) - випадок, який не пов'язаний із безпосереднім виконанням поліцейським службових обов'язків, зазначених у підпункті 1 цього пункту;

3) пов'язаного з проходженням служби в поліції (пункти 4, 6 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок отриманого захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного з проходженням поліцейським служби, крім випадків, зазначених у підпункті 1 цього пункту.

Наказом МВС України від 12.09.2016 № 916, який набув чинності з 07.10.2016 р., пункт 5 розділу І Порядку № 4 було доповнено підпунктом 4, яким передбачено, що значення термінів, що визначають випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ, п.п. 1, 2 розділу ІV Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє:в апараті Національної поліції - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у міжрегіональних органах Національної поліції - начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій;у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві -начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що працівник поліції, який під час проходження служби в органах внутрішніх справ, отримав травму, пов'язану з виконанням службових обов'язків, внаслідок чого йому встановлено інвалідність та відповідний відсоток втрати професійної працездатності, має право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку № 4, яка призначається на підставі його заяви і визначеного законодавством пакету документів, поданих за останнім місцем служби.

Аналогічна правова позиція наведена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 12.04.2017 р. № К/800/11393/17 та від 11.05.2017 р. № К/800/8678/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, діючи згідно з вимогами ст. 23 Закону № 565-XII, п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII та Порядку № 4, звернувся до відповідача, як роботодавця за останнім місцем проходження служби в органах Нацполіції, із заявою і повним пакетом документів для призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням йому інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов'язків.

Разом з тим, відповідачем було безпідставно відмовлено позивачу у призначенні вказаної допомоги, чим порушено вищезазначені норми законодавства.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо порушення відповідачем права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням йому інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов'язків, та наявності правових підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій ГУ НП в Черкаській області щодо відмови в призначенні такої допомоги та зобов'язання ГУ НП в Черкаській області призначити і виплатити позивачу відповідну допомогу.

Доводи апелянта про те, що законодавством не передбачено виплату одноразової грошової допомоги поліцейському внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на вищевикладене, і такими, що звужують право позивача на соціальне забезпечення.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі іншій доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання відповідної одноразової грошової допомоги.

Посилання апелянта на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, є необґрунтованими, оскільки, як було правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач дізнався про порушення його права на призначення спірної допомоги 17.11.2016 р., а до суду з адміністративним позовом у цій справі звернувся 31.03.2017 р., тобто у межах шестимісячного строку, регламентованого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Твердження апелянта про те, що в даному випадку строк позовної давності визначається ч. 5 ст. 99 КАС України та становить один місяць, є безпідставними, оскільки вказаною нормою регламентовано правовідносини, які є відмінними від виниклих між сторонами у цій справі.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що задовольняючи вищезазначені позовні вимоги, суд першої інстанції повно встановив обставини справи та правильно застосував норми матеріального і процесуального права, а тому, постанова суду, відповідно до ст. 200 КАС України, в цій частині підлягає залишенню без змін.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції було чітко визначено коефіцієнт - 200-кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та суму одноразової грошової допомоги 290000,00 грн., яка підлягає призначенню на користь позивача, що у відповідності до Порядку № 4, є дискреційними повноваженнями ГУ НП у Черкаській області, які на даній стадії правовідносин відповідачем реалізовані не були.

При цьому, у відповідності до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги в частині визначення чіткої суми одноразової грошової допомоги, яка підлягає призначенню позивачу, задоволенню не підлягають, що помилково не було встановлено судом першої інстанції та призвело до порушення вимог ст. 2 КАС України, а тому відповідно до ст. 202 КАС України, рішення суду першої інстанції в частині їх задоволення підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції України в Черкаській області підлягає задоволенню частково, постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2017 року в частині задоволення позовних вимог щодо визначення одноразової грошової допомоги, на яку позивач має право, у 200-кратному розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності в сумі 290000,00 грн. - скасуванню, а адміністративний позов в цій частині позовних вимог - залишенню без задоволення. В решті постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Черкаській області - задовольнити частково.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про визначення одноразової грошової допомоги, на яку позивач має право, у 200-кратному розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності в сумі 290000,00 грн. (двісті дев'яносто тисяч гривень) - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову в цій частині позовних вимог - відмовити.

В іншій частині постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 06 вересня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.