Справа № 815/2501/17
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2501/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання - Любімова О.Є.

за участю сторін: представника позивача - Василіна В.В. (за довіреністю)

представника позивача - Зосько О.Є. (за довіреністю)

представника відповідача - Караханяна А.М. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні cправу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-будівельна група Інтобуд» до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислово-будівельна група Інтобуд» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень № від 13 січня 2017 року, № від 13 січня 2017 року, № від 13 січня 2017 року, № від 13 січня 2017 року, № від 13 січня 2017 року, № від 24 квітня 2017 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням ДФС в Одеській області проведено планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-будівельна група Інтобуд», результати якої відображені в акті перевірки від 23 грудня 2016 року №387/15-32-14-01/32316457, у висновках якого зазначено про порушення позивачем вимог податкового законодавства. За результатами даної перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, № від 13 січня 2017 року, № від 24 квітня 2017 року. Позивач не погоджується із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, прийнятими на підставі акту перевірки, висновки якого, на його думку, ґрунтуються на припущеннях перевіряючих та спростовуються наступним. Підставою для висновків про порушення позивачем податкового законодавства в акті перевірки зазначено те, що у ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» виникли господарські взаємовідносини з ПП «Вега-Ремстрой», ТОВ «БК «Пробуд-2014», ТОВ «ПРОФІСІТІСТРОЙ» та ФОП ОСОБА_4, які на думку перевіряючи є фіктивними та не підтверджуються первинними документами. Однак, позивач вважає, що господарські операції з даними контрагентами підтверджуються усіма необхідними первинними документами, зокрема укладеними договорами поставки, субпідряду, надання послуг, складеними актами виконаних робіт, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями про перерахування грошових коштів, тощо, які були надані під час перевірки. Як стверджує позивач, реальність операцій по договорам з контрагентами підтверджується первинними документами, фактом їх виконання та використання позивачем у межах своєї господарської діяльності. Всі первинні документи ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» складені в письмовій формі, мають обов'язкові реквізити та є підставою для формування бухгалтерського та податкового обліку. Натомість висновки податкового органу в акті перевірки вцілому ґрунтуються на податковій інформації щодо підприємств-контрагентів, що є неприпустимим та суперечить презумпції правоти платника податків.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що відповідачем зроблено помилковий висновок про порушення ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» вимог податкового законодавства та заниження грошових зобов'язань з податку на прибуток, податку на додану вартість, не сплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Під час судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав заперечення відповідно до яких зазначив, що проведеною перевіркою встановлено, що в порушення вимог пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» за рахунок сум по документах, отриманих від ПП «Вега-Ремстрой», ТОВ «БК «Пробуд-2014» завищено витрати та податковий кредит. Посилаючись на висновки акту перевірки, відповідач зазначив, що задекларовані позивачем показники по операціям з придбання будівельно-монтажних робіт у ПП «Вега-Ремстрой» та ТОВ «БК «Пробуд-2014» не підтверджуються належним чином. Вказані висновки відповідач мотивує тим, що по контрагентам-постачальникам наявна податкова інформація, яка свідчить про неможливість виконання контрагентами позивача тих робіт, які оформлені первинними документами, у зв'язку з відсутністю будь-яких ресурсів (трудових, технологічних, тощо). Також перевіркою встановлено факт безпідставної сплати за рахунок коштів ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» витрат на інформаційно-консультативні послуги, які згідно складених документів надавались на замовлення директора підприємства ФОП ОСОБА_4 У зв'язку із викладеним, перевіркою констатовано не утримання та не перерахування позивачем, як податковим агентом, податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

З огляду на зазначене, податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, № від 13 січня 2017 року, № від 24 квітня 2017 року відповідач вважає обґрунтованими, прийнятими відповідно до положень чинного законодавства, а також, встановлених за результатами перевірки порушень, у зв'язку із чим підстави для задоволення позову відсутні.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступні обставини та факти.

У період з 14 листопада 2016 року по 16 грудня 2016 року згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України та відповідно до плану-графіку проведення планових перевірок на 4 квартал 2016 року, на підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 26 жовтня 2016 року №1720, а також направлень від 10 листопада 2016 року №2588/14-01, №2582/14-01, №2583/14-01, №2584/14-01, №2585/14-01, №2586/14-01, №2587/14-01, посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області проведена документальна планова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-будівельна група Інтобуд» щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.05.2015 року по 30.09.2016 року.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 23 грудня 2016 року №387/15-32-14-01/32316457 «Про результати планової виїзної документальної перевірки перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «ПБГ Інтобуд», код за з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.05.2015 року по 30.09.2016 року» (а.с. 75-110, том 1).

Відповідно до акту, перевіркою встановлено наступні порушення: 1) п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в результаті чого занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету, усього на суму 5 223 258, 00 грн., у т.ч. за 2015 рік - 2 722 506, 00 грн., 2016 рік - 2 500 752, 00 грн.;

2) п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню на 3 213 364, 00 грн., у т.ч. за липень 2015 року - 811 827, 00 грн., серпень 2015 року - 1 040 540, 00 грн., січень 2016 року - 1 158 139, 00 грн., лютий 2016 року - 202 858, 00 грн.; завищення від'ємного значення ПДВ, яке включається до складу податкового кредиту наступного періоду на 389 916, 00 грн. (станом на кінець перевіреного періоду);

3) пп. 14.1.47, пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14, пп. 162.1.1, пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1, пп. 163.1.2 п. 163.1 ст. 163, пп. 163.2.1, пп. 163.2.2 п. 163.2 ст. 163, пп. 164.1.2 п. 164.1, пп. 164.2.17 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.2 п. 168.1, п. 168.3, пп. 168.4.1, пп. 168.4.2, пп. 168.4.3, пп. 168.4.4, пп. 168.4.5, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України, в результаті чого не утримано та не перераховано податок на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 року по 30.09.2016 року на загальну суму 588 379, 52 грн.;

4) пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ Податкового кодексу України, п. 162.1 ст. 162, п. 163.1 ст. 163, п. 164.5 ст. 164, пп. 167.5.3 п. 167.5 ст. 167, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено зобов'язання з військового збору за 2016 рік у сумі 4903, 62 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 23 грудня 2016 року №387/15-32-14-01/32316457, Головним управлінням ДФС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № від 13 січня 2017 року, яким ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 989 352, 94 грн., з яких 588 379, 52 грн. за податковим зобовязанням та 400 973, 42 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 17, том 1);

- № від 13 січня 2017 року, яким ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» визначено суму грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 82 446, 08 грн., з яких 49 031, 63 грн. за податковим зобов'язанням та 33 414, 45 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 18, том 1);

- № від 13 січня 2017 року, яким ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 6 473 634, 00 грн., з яких 5 223 258, 00 грн. за податковим зобов'язанням та 1 250 376, 00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 19, том 1);

- № від 13 січня 2017 року, яким ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму у розмірі 389 916, 00 грн. (а.с. 20, том 1);

- № від 13 січня 2017 року, яким ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 4 820 046, 00 грн., з яких 3 213 364, 00 грн. за податковим зобов'язанням та 1 606 682, 00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 21, том 1);

- № від 13 січня 2017 року про застосування до ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» штрафних (фінансових санкцій) з податку на додану вартість у розмірі 492 939, 00 грн. (а.с. 22, том 1).

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Головного управління ДФС в Одеській області та Державної фіскальної служби України (а.с. 24-61, том 1).

За результатами оскарження в адміністративному порядку, податкові повідомлення-рішення №, № від 13 січня 2017 року рішенням Державної фіскальної служби України від 28 березня 2017 року №6238/6/99-99-11-02-01-15 залишені без змін (а.с. 34-37 том 1).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 28 березня 2017 року №6215/6/99-99-11-01-01-25 також залишені без змін податкові повідомлення-рішення №, №, № від 13 січня 2017 року. Проте даним рішенням ДФС скасовано податкове повідомлення-рішення № від 13 січня 2017 року в частині донарахувань по операціям за 2015 рік щодо яких підтверджено здійснення оплати скаржником на користь ПП «Вега-Ремстрой», ТОВ «БК «Профбуд-2014» і не встановлено наявність дебіторської заборгованості за 2015 рік та в частині донарахувань по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_4 і у відповідній частині штрафні санкції, в іншій частині податкове повідомлення-рішення № залишено без змін (а.с. 55-61, том 1).

На підставі акту перевірки від 23 грудня 2016 року №387/15-32-14-01/32316457 та рішення ДФС України від 28 березня 2017 року №6215/6/99-99-11-01-01-25, Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 24 квітня 2017 року, яким ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 1 973 418, 00 грн., з яких 1 315 612, 00 грн. за податковим зобов'язанням та 657 806, 00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 23, том 1).

Однак, не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, після їх адміністративного оскарження, позивач звернувся до суду з вимогами про їх скасування, як протиправних, з підстав наведених в адміністративному позові.

Надаючи оцінку правомірності донарахувань позивачу податкових зобов'язань та штрафних санкцій з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість згідно податкових повідомлень-рішень № , № , № від 13 січня 2017 року та № від 24 квітня 2017 року, суд виходить з наступного.

Як зазначено в акті перевірки, в порушення пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, п.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» за рахунок сум по документам, отриманим від ПП «Вега-Ремстрой» та ТОВ «БК «Пробуд-2014» завищено у 2015 році витрати, що обчислюються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Також в акті перевірки зазначено, що в порушення п. 198.3 ст. 198 ПК України ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, отриманим від ПП «Вега-Ремстрой» та ТОВ «БК «Пробуд-2014» завищено податковий кредит .

З матеріалів справи судом встановлено, що 12 листопада 2014 року між ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» (Підрядник) та ПП «Вега-Ремстрой» (Субпідрядник) укладено Договір субпідряду №1255, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Субпідрядник зобов'язується власними силами, на власний ризик виконати будівельно-монтажні роботи на об'єктах Підрядника. Роботи виконуються як з матеріалів Підрядника, так і з власних матеріалів Субпідрядника. Ціна договору - договірна. Відповідно до додаткової угоди №1 від 02 лютого 2015 року Підрядник починає виконання робіт після отримання 100 % передоплати (а.с. 208-213, том 1).

На підтвердження виконання та реальності даного договору позивачем надано до суду копії наступних документів:

- актів приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2) за березень 2015 року, квітень 2015 року, травень 2015 року, червень 2015 року, липень 2015 року;

- довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3);

- підсумкові відомості ресурсів (витрати по факту) (а.с. 214-250 - том 1, 1-250 - том 2, 1-210 - том 3).

На підтвердження надання на користь ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» послуг (будівельно-монтажні роботи) по Договору субпідряду №1255 від 12 листопада 2014 року, ПП «Вега-Ремстрой» було складено податкові накладні, які надавались до перевірки, перелічені в акті та в Додатку №4 до акту перевірки (а.с. 111, том 1).

Форма оплати за договором - безготівкова, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Субпідрядника.

На підтвердження розрахунків позивачем надано до суду копії платіжних доручень, з яких вбачаються операції по перерахуванню коштів на користь ПП «Вега-Ремстрой», призначення платежу: оплата за будівельно-монтажні роботи згідно Договору субпідряду №1255 від 12 листопада 2014 року (а.с. 2-7, 11-27, том 4).

Також судом встановлено, що між ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» (Покупець) та ПП «Вега-Ремстрой» (Постачальник) було укладено Договір купівлі-продажу від 02 березня 2015 року №1503/КП щодо постачання будівельних матеріалів (а.с. 211-221, том 3).

Вказаний договір та первинні документи до нього позивач надав до суду для підтвердження сталих господарських відносин з контрагентом ПП «Вега-Ремстрой».

02 лютого 2015 року ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» (Підрядник) укладено Договір субпідряду за №0102 з ТОВ «БК «Пробуд-2014» (Субпідрядник). Відповідно до умов даного договору, Субпідрядник бере на себе зобов'язання власними силами та на власний ризик виконати будівельно-монтажні роботи на об'єктах Підрядника. Роботи виконуються як з матеріалів Підрядника, так і з власних матеріалів Субпідрядника. Ціна договору - договірна. Підрядник починає виконання робіт після отримання 100 % передоплати (а.с. 222-226, том 3).

На підтвердження виконання робіт та реальності даного договору позивачем надано до суду копії наступних документів:

- акти приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2) за березень 2015 року;

- довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3);

- підсумкові відомості ресурсів (витрати по факту); локальний кошторис на будівельні роботи (а.с. 227-244, том 3).

Як вбачається з акту та Додатку №4 до акту перевірки, до перевірки були надані податкові накладні, виписані ТОВ «БК «Пробуд-2014» щодо надання ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» послуг (будівельно-монтажні роботи) по Договору субпідряду №0102 від 02 лютого 2015 року (а.с. 111, том 1).

Форма оплати за договором - безготівкова, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Субпідрядника.

На підтвердження розрахунків позивачем надано до суду копії платіжних доручень, з яких вбачаються операції по перерахуванню коштів на користь ТОВ «БК «Пробуд-2014», призначення платежу: оплата за будівельно-монтажні роботи згідно Договору субпідряду №0102 від 02 лютого 2015 року (а.с. 8-10, том 4).

Як встановлено судом, основним видом економічної діяльності ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» є (41.20) Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Так, здійснюючи свою господарську діяльність, ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» виступає Генпідрядником на замовлення КП «Міське капітальне будівництво».

З метою виконання зобов'язань Генпідрядника, ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» було укладено договори субпідряду №1255 від 12 листопада 2014 року з ПП «Вега-Ремстрой» та №0102 від 02 лютого 2015 року з ТОВ «БК «Пробуд-2014» на виконання будівельно-монтажних робіт.

Як вбачається з акту перевірки та пояснень представника відповідача, відповідач щодо фактичного виконання будівельно-монтажних робіт, описаних в наданих первинних документах не заперечує, проте наполягає на тому, що ці роботи виконувались не ПП «Вега-Ремстрой» та ТОВ «БК «Пробуд-2014», якими складені податкові накладні та акти виконаних робіт, по якими ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» сформовано спірний податковий кредит та витрати, а невстановленими третіми особами або власними силами підприємства.

Однак суд з такими висновками відповідача не погоджується, з огляду на наступне.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків, зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду, згідно вимог п. 198.3 ст. 198 ПК України, визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності з п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

В свою чергу, об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств, згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, є первинний документ, який складається під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" на даних бухгалтерського обліку базуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності.

Отже, первинні документи по відображенню господарської операції є підставою й для податкового обліку.

Дослідивши надані позивачем документи, суд вважає, що вони відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" до первинних документів, оскільки містять відомості про укладені угоди, замовника послуг та виконавця, розкривають зміст наданих послуг, який відповідає умовам договорів, період надання послуг, вартість наданих послуг, а також місця де зазначені послуги були надані. Тобто підтверджують здійснення господарських операцій та розкривають їх зміст та обсяг у достатньому для формування обліку об'ємі.

З акту перевірки вбачається, що позивач на підтвердження господарських відносин з ПП «Вега-Ремстрой» та ТОВ «БК «Пробуд-2014» надавав первинні документи, перелік яких відображений в акті.

Тобто, під час перевірки позивачем на підтвердження господарський відносин з ПП «Вега-Ремстрой» та ТОВ «БК «Пробуд-2014» надано необхідні первинні документи, проте відповідачем вони не враховані як підтвердження реальності взаємовідносин між ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» та вказаними контрагентами, з огляду на наявну щодо цих контрагентів податкову інформацію.

Так, в розд. 3.6.3 акту перевірки «Перевірка фінансово-майнових операцій з метою запобіганнята протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом» йдеться про те, що підприємство позивача мало взаємовідносини з контрагентами постачальниками ПП «Вега-Ремстрой» та ТОВ «БК «Пробуд-2014».

Фахівцями Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Киїівській області складено податкову інформацію від 29.05.2015 року «По взаємовідносинам ТОВ «БК «Пробуд-2014» з підприємствами постачальниками та покупцями за лютий 2015 року», згідно якої встановлено відсутність ТОВ «БК «Пробуд-2014» за податковою адресою, відсутність реального здійснення господарської діяльності, виробничого обладнання, складських приміщень для здійснення основного виду діяльності та формування податкового кредиту. Згідно даних інформаційних систем ДФС України встановлено, що у 2015 році ПП «Вега-Ремстрой» не придбавало послуги з будівельно-монтажних робіт у сторонніх організацій, а на підприємстві відповідно до звіту форми 1 ДФ обліковується 8 осіб (а.с. 105-106, том 1).

З огляду на наявність зазначеної податкової інформації, відповідач дійшов висновків про відсутність реально вчиненої господарської операції між ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» та ПП «Вега-Ремстрой», ТОВ «БК «Пробуд-2014».

Відповідно до положень ст. 83 ПК України, для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Отже, в силу приписів пп. 83.1.2 п. 83.1 ст. 83 ПК України податкова інформація є однією, але не єдиною підставою для висновків під час проведення перевірок.

Таким чином, суд зазначає, що сама по собі наявність податкової інформації щодо контрагентів позивача може свідчити лише про можливі порушення ними норм Податкового кодексу України, цивільного та/чи господарського законодавства, однак не спростовувати реальність господарських операцій з ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд».

Натомість, висновки в акті перевірки від 23 грудня 2016 року №387/15-32-14-01/32316457 в частині дослідження взаємовідносин позивача з ПП «Вега-Ремстрой» та ТОВ «БК «Пробуд-2014» фактично ґрунтуються лише на аналізі податкової інформації відносно вказаних контрагентів, без належної оцінки наданих позивачем первинних документів, що свідчить про їх необґрунтованість.

При цьому, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 31.01.2011 року по справі № 21-47а10.

Вирішуючи питання правомірності декларування позивачем витрат та формування податкового кредиту по взаємовідносинам з ПП «Вега-Ремстрой» та ТОВ «БК «Пробуд-2014», судом встановлено, що під час перевірки позивачем на підтвердження придбання послуг з виконання будівельно-монтажних робіт надано усі необхідні первинні документи, зауважень до яких або про їх невідповідність вимогам законодавства, в акті перевірки не йдеться. Вказані первинні документи досліджувались судом та підтверджують здійснення ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» господарських операцій та правомірність формування ним витрат та податкового кредиту по операціям з придбання послуг з виконання будівельно-монтажних робіт у ПП «Вега-Ремстрой», ТОВ «БК «Пробуд-2014».

Податкова інформація стосовно контрагентів позивача не свідчить про відсутність реальних господарських відносин та дефектність первинних документів, як зазначено в акті перевірки.

Крім того, слід врахувати, що рішенням ДФС України скасовано податкове повідомлення-рішення № від 13 січня 2017 року в частині донарахувань податку на прибуток по операціям за 2015 рік, щодо яких підтверджено здійснення оплати скаржником на користь ПП «Вега-Ремстрой», ТОВ «БК «Профбуд-2014» і не встановлено наявність дебіторської заборгованості за 2015 рік.

Проте, в рішенні ДФС не вказано суми донарахувань, які визнані підтвердженими, ГУ ДФС також не наведено розрахунку, прийнятого на підставі рішення ДФС України від 28 березня 2017 року №6215/6/99-99-11-01-01-25 повідомлення-рішення № від 24 квітня 2017 року, яким ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 1 973 418, 00 грн., з яких 1 315 612, 00 грн. за податковим зобов'язанням та 657 806, 00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями

Також в акті перевірки (розділ 3.2.2 Податковий кредит) зазначено, що в порушення п. 198.3 ст. 198 ПК України ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» за рахунок сум ПДВ по податковій накладній, отриманій від ТОВ «ПРОФІСІТІСТРОЙ» завищено податковий кредит у червні 2015 року на суму 98714, 00 грн.

До вказаних висновків відповідач дійшов з огляду на те, що до перевірки надано податкову накладну, отриману від ТОВ «ПРОФІСІТІСТРОЙ», включено до реєстру отриманих податкових накладних червня 2015 року, номенклатура послуг: ремонт опалубки 9-поверхового житлового будинку з інженерними мережами. Проте, інших документів на підтвердження понесених витрат, а саме договір, акти приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3) до перевірки не надано.

З приводу зазначеного, судом встановлено наступне.

Так, позивачем надано до суду Договір №0106 від 28 травня 2015 року, укладений між ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» (Замовник) та ТОВ «ПРОФІСІТІСТРОЙ» (Виконавець) про надання послуг з ремонту опалубки для 9-поверхового житлового будинку з інженерними мережами (а.с. 125-129, том 4).

На підтвердження виконання робіт та реальності даного договору позивачем надано до суду копії наступних документів: акту приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2) за червень 2015 року; довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3); підсумкову відомість ресурсів (витрати по факту); локальний кошторис на будівельні роботи (а.с. 130-139, том 4).

На підтвердження сформованого по взаємовідносинам з ТОВ «ПРОФІСІТІСТРОЙ» податкового кредиту, позивач надав податкову накладу №221 від 18 червня 2015 року разом з квитанцією про її реєстрацію, а також розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (а.с. 140-151, том 4).

Що стосується ненадання позивачем до перевірки вищевказаних документів та доводів відповідача стосовно неприйнятності цих документів в суді, суд зазначає наступне.

У судовому засіданні позивач зазначив, що вказані документи були надані до перевірки, проте підписаного переліку документів, що наддавались до перевірки він не має.

Разом із тим, суд враховує, що платнику податків надається право заперечувати щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 23 листопада 2015 року у справі №815/735/15 (К/800/27142/15), від 12 лютого 2015 року у справі № 2а/1570/1827/2011 (К/9991/10759/12).

Отже, суд вважає необхідним прийняти вказані документи до уваги, оскільки не може обмежити право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки.

За таких обставин, судом прийнято до уваги долучені до справи копії первинних документів по взаємовідносинам ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» з ТОВ «ПРОФІСІТІСТРОЙ», якими спростовуються висновки акту перевірки про порушення позивачем п. 198.3 ст. 198 ПК України та завищення податкового кредиту у червні 2015 року на суму 98714, 00 грн.

На підставі викладеного, суд вважає, що податковою безпідставно збільшено позивачу за перевіряємий період податкові зобов'язання та нараховано штрафні санкції з податку на прибуток приватних підприємств та податку на додану вартість, зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість, відтак, податкові повідомлення-рішення № , № , № від 13 січня 2017 року та № від 24 квітня 2017 року підлягають скасуванню.

Також, в акті перевірки відповідачем поставлено під сумнів взаємовідносини ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» з ФОП ОСОБА_4

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» віднесено до адміністративних витрат вартість робіт (послуг) отриманих від ФОП ОСОБА_4

Однак, рішенням Державної фіскальної служби України від 28 березня 2017 року №6215/6/99-99-11-01-01-25 скасовано податкове повідомлення-рішення № від 13 січня 2017 року про збільшення податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в частині донарахувань по операціям за 2015 рік щодо яких підтверджено здійснення оплати скаржником на користь ПП «Вега-Ремстрой», ТОВ «БК «Профбуд-2014» і не встановлено наявність дебіторської заборгованості за 2015 рік та в частині донарахувань по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_4 і у відповідній частині штрафні санкції, в іншій частині податкове повідомлення-рішення № залишено без змін (а.с. 55-61, том 1).

Відповідно до висновків Акту перевірки, перевіркою встановлено, що позивачем не утримано та не перераховано податок на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 року по 30.09.2016 року на загальну суму 588 379, 52 грн. та занижено зобов'язання з військового збору за 2016 рік у сумі 49031, 62 грн.

На підставі вказаних висновків, Головним управлінням ДФС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення № від 13 січня 2017 року про визначення ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 989 352, 94 грн., з яких 588 379, 52 грн. за податковим зобов'язанням та 400 973, 42 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, а також № від 13 січня 2017 року щодо визначення грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 82 446, 08 грн., з яких 49 031, 63 грн. за податковим зобов'язанням та 33 414, 45 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

З матеріалів справи судом встановлено, що вказані донарахування стосуються взаємовідносин ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» з ФОП ОСОБА_4

В акті перевірки зазначено, що за рахунок коштів ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» директор підприємства ОСОБА_6 отримав інформаційно-консультативні послуги від ФОП ОСОБА_4

Відповідач вважає, що з наданих до перевірки актів наданих послуг не можливо встановити суть та об'єм виконаних робіт, а також пов'язаність цих послуг з господарською діяльністю підприємства.

З огляду на зазначене відповідач дійшов висновків про безпідставну сплату за рахунок коштів ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» витрат на інформаційно-консультативні послуги та визначив їх (сплачені кошти) як додаткове благо, яке підлягає оподаткуванню. ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» відповідач визначив податковим агентом.

Так, судом встановлено, що між ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» (Замовник) та ФОП ОСОБА_4 (Виконавець) укладено Договір №2 від 02 липня 2014 року про надання послуг з продажу об'єктів будівництва, відповідно до умов якого Замовник надає Виконавцю право на пошук фізичних та юридичних осіб (Клієнти) для дольової участі в будівництві багатоповерхових житлових будинків, вбудовано-добудованих до них приміщень, об'єктів соцкультпобуту в мкр. 111-4-1 ж/Кд Котовський у місті Одесі, будівництво яких здійснює Замовник.

Щодо ціни договору сторони домовились про встановлення Виконавцю винагороди у вигляді відсотку від суми виплачених грошових коштів покупцями (пайовиками) житлових та нежитлових приміщень на користь Замовника; базовий відсоток Виконавця складає 3 % від отриманих грошових коштів Замовником від продажу приміщень. Оплата послуг здійснюється на підставі результатів виконання щомісячного плану продаж протягом 3 банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на розрахунковий рахунок Виконавця або внесення в касу Виконавця (157-160, том 1).

01 липня 2015 року сторонами договору було укладено Додаткову до Договору №2 від 02 липня 2014 року про надання послуг з продажу об'єктів будівництва, якою абз. 2 п. 4.1 Договору (Ціна договору) викладено у такій редакції, а саме: базовий відсоток Виконавця складає 6 % від отриманих грошових коштів від покупців (пайовиків) (а.с. 161, том 1).

На підтвердження виконання робіт по договору про надання послуг з продажу об'єктів будівництва Замовником та Виконавцем складено акти надання послуг, а саме надання виконавцем замовнику інформаційно-консультативних послуг (а.с. 162-186, том 1).

Вказані акти були надані до перевірки та досліджені в акті перевірки. Проте відповідачем зазначено, що інших (додаткових) документів на підтвердження понесених витрат щодо змісту інформаційно-консультативних послуг, відповідності умовам Договору №2 від 02 липня 2014 року про надання послуг з продажу об'єктів будівництва до перевірки не надано.

Однак, в спростування зазначення та на підтвердження реальності Договору №2 від 02 липня 2014 року позивачем надано до суду підписані Замовником та Виконавцем Переліки наданих робіт (послуг), у яких наведено дані про залучених інвесторів, номери та дати договорів із ними, назва робіт (послуг): «пошук, консультування та продаж дольової участі у будівництві багатоповерхових будинків», а також ціна цих послуг. Своїми підписами сторони підтвердили, що роботи виконані повністю, сторони претензій один до одного не мають (а.с. 187-194, том 1).

При цьому, судом встановлено, що вказані Переліки наданих робіт (послуг) надавались позивачем до Головного управління ДФС в Одеській області разом зі скаргами на спірні податкові повідомлення-рішення (а.с. 24-32, 38-53, том 1).

Згідно положень ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 9 вказаного закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" ( 852-15 ), або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Дослідивши зміст актів надання послуг разом з переліками наданих робіт, які розкривають зміст наданих позивачу інформаційно-консультаційних послуг, суд вважає, що вказані документи відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" до первинних документів, оскільки містять усі обов'язкові реквізити первинного документу.

З огляду положення наведених норм, витрати на придбання інформаційно-консультаційних послуг, які підтверджені відповідними первинними документами та необхідні для забезпечення господарської діяльності підприємства, можуть бути віднесені до складу від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 ПК України (у редакції, яка діяла до 01.01.2015 року) було визначено, що до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, відносяться адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема (підпункт "г"), витрати на винагороди за консультаційні, інформаційні, аудиторські та інші послуги, що отримує платник податку для забезпечення господарської діяльності.

Тобто, витрати на придбання інформаційно-консультаційних послуг відносяться до адміністративних витрат, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування.

З огляду на викладене, суд не погоджується з висновками відповідача про те, що акти прийому-передачі наданих позивачу інформаційно-консультаційних послуг не мають доказової бази, оскільки не містять детального змісту і обсягу господарських операцій.

Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача про те, що придбання у ФОП ОСОБА_4 інформаційно-консультаційних послуг не пов'язано з господарською діяльністю ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд».

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вже було зазначено, основним видом діяльності ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» є: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель. ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» виступає Генпідрядником міського будівництва на замовлення КП «Міське капітальне будівництво».

Предметом укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_4 договору є надання останнім послуг з продажу об'єктів будівництва, шляхом пошуку клієнтів для дольової участі в будівництві багатоповерхових житлових будинків, вбудовано-добудованих до них приміщень, об'єктів соцкультпобуту, будівництво яких здійснює ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд».

З огляду на зазначене, придбані позивачем послуги по залученню інвесторів для будівництва, пов'язані з господарською діяльністю ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд».

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи відповідача відносно не підтвердження витрат позивача на інформаційно-консультаційні послуги, отримані від ФОП ОСОБА_4 спростовуються наявними в матеріалах справи документами, які досліджувались судом, підтверджують вказані витрати та правомірність формування позивачем податкових зобов'язань.

Отже, витрати ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» на інформаційно-консультативні послуги відповідач безпідставно визначив як додаткове благо, яке підлягає оподаткуванню. Оскільки додаткове благо, відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України, - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з п. 164.1 ст. 64 ПК України, базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом "е" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

У відповідності з пп. 168.1.1 пю 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Разом із тим, судом встановлено, що витрати ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» на інформаційно-консультативні послуги безпосередньо пов'язані з його господарською діяльністю, підтверджуються належними первинними доказами, отже не є додатковим благом, виплаченим за рахунок ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд», відтак у позивача не виникло обов'язку податкового агента щодо утримання податку на доходи фізичних осіб із суми, сплаченої за отримані послуги.

Таким чином, з огляду на непідтвердженість під час судового розгляду справи висновків відповідача щодо неутримання позивачем податку на доходи фізичних осіб при виплаті додаткового блага, судом не встановлено порушень з боку позивача вимог пп. 14.1.47, пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14, пп. 162.1.1, пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1, пп. 163.1.2 п. 163.1 ст. 163, пп. 163.2.1, пп. 163.2.2 п. 163.2 ст. 163, пп. 164.1.2 п. 164.1, пп. 164.2.17 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.2 п. 168.1, п. 168.3, пп. 168.4.1, пп. 168.4.2, пп. 168.4.3, пп. 168.4.4, пп. 168.4.5, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України, отже прийняте на підставі таких висновків податкове повідомлення-рішення № від 13 січня 2017 року є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Щодо висновків податкової про заниження позивачем зобов'язання зі сплати військового збору та прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 13 січня 2017 року про визначення ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 82 446, 08 грн., з яких 49 031, 63 грн. за податковим зобов'язанням та 33 414, 45 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. 1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. 1.2. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. 1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. 1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. 1.5. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Відповідно до абз. «а» п. 171.2 ст. 171, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Відповідач визначив ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд» податковим агентом при виплаті додаткового блага, чим також поклав на підприємство обов'язки щодо утримання при виплаті цих доходів військового збору.

Отже, підставою прийняття податкового повідомлення-рішення № від 13 січня 2017 року стали висновки відповідача щодо витрат ТОВ «Промислово-будівельна група Інтобуд», які податкова визначила як додаткове благо. Однак, вказані висновки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення № від 13 січня 2017 року також підлягає скасуванню.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, суд, у відповідності до приписів ст. 94 КАС України, здійснює розподіл судових витрат на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 11, 69, 71, 72, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-будівельна група Інтобуд" до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 13 січня 2017 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 13 січня 2017 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 13 січня 2017 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 13 січня 2017 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 13 січня 2017 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 24 квітня 2017 року.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-будівельна група Інтобуд" () витрати на оплату судового збору у розмірі 131 221, 77 грн. (сто тридцять одна тисяча двісті двадцять одна гривня 77 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано судом 04 вересня 2017 року.

Суддя О.В. Глуханчук

.