Справа № 816/327/17
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/327/17
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_1
до відповідача Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області
про визнання протиправними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В:

02.03.2017 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (надалі - Кременчуцького об'єднаного УПФУ, відповідач) про скасування рішень, а саме просить:

- скасувати рішення заступника Кременчуцького об'єднаного УПФУ № 81 від 02.12.2016 ;

- скасувати рішення заступника Кременчуцького об'єднаного УПФУ № 90 від 13.12.2016 .

В обґрунтування адміністративного позову ОСОБА_1 вказав, що оскаржувані рішення прийняті на підставі пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", проте, за твердженням позивача, вказана норма на момент прийняття рішень втратила чинність. При цьому, позивач акцентував увагу на тому, що був на спрощеній системі оподаткування, у зв'язку з чим позивач не мав заборгованості перед державою.

У судовому засіданні 05.09.2017 за клопотанням позивача суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідач надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника.

У письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач зазначив, що органами Пенсійного фонду застосовано фінансові санкції до ОСОБА_1, передбачені законами, що діяли на момент вчинення правопорушення, а саме вчинені до 01.01.2011. Так, відповідач вказав, що у зв'язку з несплатою ОСОБА_1 наявною за позивачем заборгованості у розмірі 70688,94 грн, термін сплати якої настав - 24.02.2009, відповідачем правомірно прийнято рішення про застосування до позивача фінансових санкцій /а.с. 45/.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2016 Кременчуцьким об'єднаним УПФУ прийнято рішення № 81 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органами Пенсійного фонду, відповідно до якого до ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховано пеню в розмірі 59749,00 грн за період з 24.02.2009 по 07.11.2016 /а.с. 52/.

13.12.2016 Кременчуцьким об'єднаним УПФУ прийнято рішення № 90 про астосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органами Пенсійного фонду, відповідно до якого до ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховано пеню в розмірі 125724,48 грн за період з 24.02.2009 по 12.12.2016 /а.с. 54/.

За результатами розгляду скарги позивача на рішення № 81 від 02.12.2016 Кременчуцького об'єднаного УПФУ Головним управління Пенсійного фонду України у Полтавській області скаргу позивача залишено без задоволення, рішення без змін /а.с. 17-19/.

За результатами розгляду скарги позивача на рішення № 90 від 13.12.2016 Кременчуцького об'єднаного УПФУ Головним управління Пенсійного фонду України у Полтавській області скаргу позивача залишено без задоволення, рішення без змін /а.с. 15-16а/.

За результатами розгляду скарги позивача на рішення № 81 від 02.12.2016 Кременчуцького об'єднаного УПФУ Пенсійним фондом України скаргу позивача залишено без задоволення, рішення без змін /а.с. 20-21/.

За результатами розгляду скарги позивача на рішення № 90 від 13.12.2016 Кременчуцького об'єднаного УПФУ Пенсійним фондом України скаргу позивача залишено без задоволення, рішення без змін /а.с. 22-23/.

Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями Кременчуцького об'єднаного УПФУ, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній на дату виникнення заборгованості) страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закон.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхувальник зобов'язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Суд зазначає, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2010 у справі № 2а-43944/09/1670, яка набрала законної сили 06.12.2011, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та зобов'язаний подавати до органу Пенсійного фонду звітність у строки, в порядку та формою, встановленими Пенсійним фондом.

Також у ході судового розгляду справи встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області 10.02.2009 за неподання розрахунку сум страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у строки, визначені законодавством, прийняті рішення №№ 47, 48, 49 на загальну суму фінансових санкцій 70688,94 грн. Указані рішення позивачем отримано 10.02.2009.

Суд зазначає, що згідно з частиною третьою статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

Таким чином, період сплати недоїмки, визначеної указаними рішеннями, настав - 24.02.2009.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Так, вказаною постановою Полтавського окружного адміністративного суду у зв'язку з несвоєчасним поданням позивачем до пенсійних органів розрахунку сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області загальний борг з фінансових санкцій у розмірі 70688,94 грн.

Суд зазначає, що наявність указаного боргу не заперечується позивачем.

Також, судом встановлено, що позивачем вказана сума фінансових санкцій сплачувалася частково, починаючи з 27.09.2013 по 07.11.2016, що підтверджується відомостями особової картки ОСОБА_1 /а.с. 49/.

Відповідно до частин першої та другої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній до 01.01.2011) у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Згідно з частиною п'ятою статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Частиною дев'ятою статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції, зокрема за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Суд зазначає, що 01.01.2011 набув чинності Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Так, вказаним Законом виключено частини першу - дев'яту статті 106 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Водночас згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 01.01.2011 не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

З аналізу норм законодавства вбачається, що заборгованість у зв'язку з несплатою страхових внесків та накладені фінансові санкції, які виникли у позивача з 24.02.2009, відповідно до вимог абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", мають бути застосовані (стягнуті) і після 01.01.2011, оскільки вказані фінансові санкції виникли в період дії пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тобто відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення зазначено заборгованості.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 03.12.2013 у справі № 21-414а13.

Таким чином, суд не бере до уваги доводи позивача щодо неправомірного винесення оскаржуваних рішень відповідачем на підставі пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з листом Кременчуцької об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 31.07.2017 № 5186/10 ФОП ОСОБА_1 перебував на обліку в Горішньоплавнівському відділенні Кременчуцької об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Полтавській області з 30.03.2004 по 12.06.2016 та здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування /а.с.112/. Указане спростовує доводи позивача про перебування його на спрощеній системі оподаткування.

Враховуючи несвоєчасну сплату позивачем фінансових санкцій, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно прийняті оскаржувані рішення.

Щодо посилань позивача на неналежну форму оскаржуваних рішень, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 9.3.2 розділу 9 Фінансові санкції Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Правління фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.04.2004 за № 64/8663, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення за формою згідно з додатком 14. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний базовий звітний період незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.

Так, суд зазначає, що оскаржувані рішення містять реквізити визначені вказаною Інструкцією, а також містять зазначення періоду, за який проводиться нарахування фінансових санкцій.

Також суд вважає необґрунтованими посилання позивача щодо незаконності рішень відповідача у зв'язку з виготовленням рішень у низькій якості.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, при цьому, матеріалами у справі підтверджується, що відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, визначених законом. Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про скасування рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна