Справа № 621/2445/16-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 р.Справа № 621/2445/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 27.04.2017р. по справі № 621/2445/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Заступника начальника Харківської митниці ДФС - Начальника управління боротьби з митними правопорушеннями Волокітіна Євгена Петровича

про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з адміністративним позовом Заступника начальника Харківської митниці ДФС - Начальника управління боротьби з митними правопорушеннями Волокітіна Євгена Петровича (далі по тексту - відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати незаконною та скасувати постанову Заступника начальника Харківської митниці ДФС - Начальника управління боротьби з митними правопорушеннями Волокітіна Євгена Петровича у справі про порушення митних правил №788/80700/16 від 24 листопада 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн..

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 27.04.2017 року по справі № 621/2445/16-а відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до заступника начальника Харківської митниці ДФС - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями Волокітіна Євгена Петровича про визнання незаконної та скасування постанови відповідача у справі про порушення митних правил №788/80700/16 від 24 листопада 2016 року про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Зміївського районного суду Харківської області від 27.04.2017 року по справі № 621/2445/16-а та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилаючись на положення ч.2 ст.469 Митного кодексу України, Рішення Конституційного Суду України №1-рп/2015 від 31.03.2015 року, вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що транспортний засіб "Renault Scenis", реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN: НОМЕР_2, яким він користувався, не відноситься до товарів, митне оформлення яких не закінчено, а також і до товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі. Наголошує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.2 ст. 469 МК України.

У надісланому клопотанні просив розгляд справи провести без участі позивача.

Відповідач, у надісланому запереченні на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Зміївського районного суду Харківської області від 27.04.2017 року по справі № 621/2445/16-а - залишити без змін.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 12.09.2016 року співробітниками управління патрульної поліції м. Харкова о 17:20 год. за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, 20, був зупинений транспортний засіб іноземної реєстрації "RENAULT SCENIC", реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN: НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який для перевірки надав документи, серед яких було й свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане у республіці Литва, НОМЕР_3.

Під час перевірки документів на зазначений транспортний засіб було встановлено, що згідно бази даних АСМО "Інспектор", автомобіль RENAULT SCENIC, реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN: НОМЕР_2, був ввезений на митну територію України 05.08.2016 року в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС ОСОБА_1 в митному режимі "транзит".

На момент зупинки автомобіля ОСОБА_1 в ньому був відсутній, керував транспортним засобом ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою з'ясування обставин справи на адресу ОСОБА_1 Харківською митницею ДФС був направлений рекомендований лист з повідомленням про вручення №4994/20/20-70-20-04 від 15.09.2016 року з пропозицією з'явитися о 12.00 годині 22.09.2016 року для надання пояснень та можливої участі у складанні протоколу про порушення митних правил. Однак, на зазначений виклик митниці позивач не з'явився.

Рекомендованим листом з повідомленням від 26.09.2016 року №5224/20/20-70-20-04 Харківська митниця ДФС повторно запропонувала ОСОБА_1 з'явитись о 12.00 годині 18.10.2016 року для надання пояснень та можливої участі у складанні протоколу про порушення митних правил, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення зазначений лист митниці був отримано позивачем 29.09.2016 року, однак у призначений час останній до митниці не з'явився.

З урахуванням вищевикладеного, відповідно до положень ст. ст. 490, 494, 508 МК України, у зв'язку з встановленням факту розпорядження ОСОБА_1 товаром, митне оформлення якого не завершено, а саме транспортним засобом, ввезеним на митну територію України в режимі "транзит", без дозволу органу доходів і зборів, 18.10.2016 року уповноваженою особою Харківської митниці ДФС складено відносно нього протокол про порушення митних правил №788/80700/16 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України.

У вказаному протоколі про порушення митних правил було зазначено, що розгляд справи відбудеться 24.11.2016 року о 15:00 годині.

Примірник протоколу ОСОБА_1 було направлено рекомендованим листом з повідомленням від 19.10.2016 року №5681/00-5/20-70-20-04.

24.11.2016 року ОСОБА_1 не прибув у визначений час для участі у розгляді справи про порушення митних правил відносно нього та не надав клопотання про перенесення розгляду справи.

24.11.2016 року за результатом всебічного, повного та об'єктивного розгляду матеріалів справи про порушення митних правил №788/80700/16 уповноваженою особою Харківської митниці ДФС, яка діяла на підставі та в межах наданих повноважень, при додержанні вимог законодавства та забезпеченні прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, було винесено оскаржувану постанову по справі про порушення митних правил №788/80700/16. Відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення в рамках вказаної статті МК України у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом про скасування останньої.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до вимог статті 321 МК України, товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом. У разі ввезення на митну територію України товарів митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Згідно п.1 ч.6 ст.321 МК України, у разі ввезення на митну територію України товарів митний контроль закінчується після закінчення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Відповідно до ч.4 ст.255 МК України, митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму.

Митний режим транзиту, відповідно до ч.1 ст.102 МК України завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Таким чином, як правильно зазначено судом першої інстанції, з огляду на положення ст.ст. 90, 93, 102 МК України, при ввезенні з метою транзиту транспортний засіб, що переміщується через митний кордон України громадянином, перебуває під митним контролем з моменту перетину митного кордону України до вивезення за межі митної території України.

Відповідно до ч.2 ст.93 МК України, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; 4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Згідно ст.325 МК України, користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

З огляду на положення норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що станом на 12.09.2016 року автомобіль марки RENAULT SCENIC, реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN: НОМЕР_2, який ввезений на митну територію України 05.08.2016 року ОСОБА_1, не було вивезено за межі митної території України, вищезазначений автомобіль є товаром, митне оформлення якого не закінчено.

Відповідно до ч.2 ст. 469 МК України, зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів, а так само невжиття передбачених частиною четвертою статті 204 цього Кодексу заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Словосполученню "користування та розпорядження", що міститься в положеннях частини другої статті 469, дано офіційне тлумачення Рішенням Конституційного Суду України від 31.03.2015 року № 1-рп/2015, відповідно до якого Конституційний Суд України вирішив:

1. Словосполучення "користування та розпорядження", що міститься в положеннях частини другої статті 469 Митного кодексу України, згідно з якою адміністративним правопорушенням визнається, зокрема, зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів, необхідно розуміти так, що адміністративним правопорушенням є окремо як користування, так і розпорядження без дозволу органу доходів і зборів товарами, митне оформлення яких не закінчено або які перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем чи поміщені в режим митного складу.

2. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, в діях позивача ОСОБА_1 вбачається порушення митних правил, передбачене ч.2 ст. 469 МК України - неправомірні операції з товарами, митне оформлення яких не закінчено, а саме розпорядження на митній території України транспортним засобом марки RENAULT SCENIC, реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN: НОМЕР_2, без дозволу органу доходів і зборів. Доводи апелянта стосовно відсутності складу правопорушення, є безпідставними.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 у справі №1-рп/2015, згідно якого визначено, що користування або розпорядження транспортними засобами особистого користування, які поміщені в митний режим тимчасового ввезення на митну територію України не є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.469 МК України, оскільки автомобіль марки RENAULT SCENIC ввезений на митну територію України в митному режимі «транзит», а не в режимі «тимчасове ввезення».

Так, види митних режимів визначено ст.70 МК України, безпосередньо в тому числі передбачені такі митні режими, як: 5) транзит; 6) тимчасове ввезення.

Відповідно до статті 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно зі ст.103 МК України - тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Враховуючи положення ст.70 МК України, митний режим тимчасового ввезення та митний режим транзиту є різними видами митних режимів, які мають свої особливості: транзит врегульовано положеннями глави 17 МК України, а тимчасове ввезення - положеннями глави 18 МК України.

Отже виключення Конституційним Судом України складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України, відносно користування або розпорядження транспортними засобами особистого користування, які поміщені в митний режим тимчасового ввезення, не призводить до виключення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України, відносно користування або розпорядження транспортними засобами особистого користування, які поміщені в митний режим транзиту. Такої ж правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України, що підтверджується судовою практикою і ухвала ВАСУ від 04 жовтня 2016 по справі №К/800/7626/16.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач, приймаючи постанову у справі про порушення митних правил №788/80700/16 від 24 листопада 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн., діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Зміївського районного суду Харківської області від 27.04.2017 року по справі № 621/2445/16-а відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 27.04.2017р. по справі № 621/2445/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Калитка О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 22.08.2017 р.