Справа № 826/19451/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Горяйнова А.М.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2017 року у справі за позовом Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» до Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи», третя особа: Львівська міська рада про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Міжнародна благодійна організація «Екологія-Право-Людина» звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи», третя особа: Львівська міська рада та просила:

- визнати протиправною відмову Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» (далі - ДП «Укрдержбудекспертиза») у наданні відповіді на інформаційний запит від 31.08.2016;

- зобов'язати відповідача надати повну інформацію на означений інформаційний запит від 31.08.2016, а саме: надати копію експертного звіту №00-0861-13/ІЗ проекту рекультивації сміттєзвалища, підготовленого ТзОВ «Гірхімпром».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2017 року позов задоволено частково: визнано протиправною відмову ДП «Укрдержбудекспертиза» у наданні відповіді на інформаційний запит Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» від 31.08.2016 з підстав, наведених у листі від 09.09.2016 №1394, та зобов'язано повторно розглянути зазначений запит з урахуванням висновків даної постанови суду. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що запит позивача був сформований у надто загальному вигляді, оскільки з його змісту неможливо встановити, яка саме інформація цікавить позивача, а тому вважає оскаржувану відмову правомірною.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Міжнародна благодійна організація «Екологія-Право-Людина» звернулась до ДП «Укрдержбудекспертиза» з інформаційним запитом від 31.08.2016 №607, в якому просила надати копію експертного звіту №00-0861-13/ІЗ проекту рекультивації сміттєзвалища, підготовленого ТзОВ «Гірхімпром».

У відповідь на вказаний запит ДП «Укрдержбудекспертиза» листом від 09.09.2016 №1394 повідомила позивача про те, що у 2013 році ДП «Укрдержбудекспертиза» на замовлення Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради проводило експертизу проекту «Комплексний проект з рекультивації полігону, с. Грибовичі, Жовківського району Львівської області». За результатами проведення експертизи вказаного проекту був складений експертний звіт №00-0861-13/ІЗ. При цьому, у вказаному листі відповідачем наголошено, що ДП «Укрдержбудекспертиза» не є розпорядником публічної інформації у розумінні ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Крім того, запитувана інформація захищена умовами договору про конфіденційність, на виконання якого і складено запитуваний експертний звіт.

Вважаючи таку відмову у наданні запитуваної інформації необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач як запитувач інформації, діяв у межах положень Закону України «Про доступ до публічної інформації», а тому відмова у її наданні є протиправною.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Таким чином, перегляду в апеляційному порядку підлягає лише та частина позовних вимог, які були задоволені судом першої інстанції та стали підставою до звернення апелянта зі скаргою.

Приписами ст. 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Нормативно-правовим актом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами (ч. 3 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що обов'язок з надання доступу до запитуваної інформації покладено не лише на суб'єктів владних повноважень, а й на суб'єктів господарювання, які володіють інформацією про стан довкілля та інформацією, що становить суспільний інтерес.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про інформацію» інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення.

Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

При цьому, згідно зі ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про інформацію» інформація про стан довкілля (екологічна інформація) - відомості та/або дані про: стан складових довкілля та його компоненти, включаючи генетично модифіковані організми, та взаємодію між цими складовими; фактори, що впливають або можуть впливати на складові довкілля (речовини, енергія, шум і випромінювання, а також діяльність або заходи, включаючи адміністративні, угоди в галузі навколишнього природного середовища, політику, законодавство, плани і програми); стан здоров'я та безпеки людей, умови життя людей, стан об'єктів культури і споруд тією мірою, якою на них впливає або може вплинути стан складових довкілля; інші відомості та/або дані.

Інформація про стан довкілля, крім інформації про місце розташування військових об'єктів, не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом (ч. 3 ст. 13 Закону України «Про інформацію»).

Як вбачається з матеріалів справи, ДП «Укрдержбудекспертиза» (виконавець) на виконання умов договору на виконання експертизу проекту будівництва від 23.07.2013 №00-0861-13/ІЗ, укладеного з Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (замовник), складено експертний звіт №00-0861-13/ІЗ.

Зі змісту вказаного договору вбачається, що замовник доручає виконавцю провести експертизу проекту будівництва щодо дотримання вимог до міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, пожежної безпеки, техногенної безпеки, охорони праці, а також кошторисної частини.

Пунктом 8.1 зазначеного Договору передбачено, що сторони зобов'язуються не передавати третім особам інформацію, пов'язану з укладенням та виконанням умов цього договору, крім випадків, передбачених чинним законодавством, або якщо цього потребує виконання договору.

З аналізу викладеного та виходячи зі змісту договору на виконання експертизу проекту будівництва від 23.07.2013 №00-0861-13/ІЗ вбачається, що ДП «Укрдержбудекспертиза» у межах спірних правовідносин є розпорядником інформації про стан довкілля та інформації, яка становить суспільний інтерес щодо шкідливих екологічних наслідків.

Стосовно посилань апелянта на те, що запитувана позивачем інформація не містить інформації, яка становить суспільний інтерес, а означений експертний звіт, окрім іншого, містить інформацію, яка не пов'язана із впливом на довкілля, колегія суддів зазначає таке.

Положеннями ч. 7 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

З аналізу викладеного, запитуючи копію документа, особа не зобов'язана наводити конкретну інформацію, яку вона має намір з його допомогою отримати, а повинна вказати вид, назву, реквізити чи зміст документа, якщо їй це відомо. Такий документ або його частина, доступ до якої не обмежений, є самостійним предметом запиту на інформацію (п. 9.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» від 29.09.2016 №10).

Таким чином, запитувана позивачем інформації в частині стану довкілля та інформації, яка становить суспільний інтерес щодо шкідливих екологічних наслідків, не може бути віднесена до конфіденційної, у тому числі з урахуванням умов вказаного договору.

Доводи апелянта про те, що на нього не поширюються вимоги про необхідність надання витягів з документів в частині інформації, яка не є інформацією з обмеженим доступом, необґрунтовані та не ґрунтуються на положеннях законодавства.

Так само необґрунтованими є посилання апелянта на те, що запит позивача був сформований у надто загальному вигляді, а тому відмова у наданні інформації є правомірною та відповідає положенням п.3 ч.4 Орхуської конвенції, з огляду на те, що запит позивача від 31.08.2016 №607 про надання копії експертного звіту №00-0861-13/ІЗ проекту рекультивації сміттєзвалища, підготовленого ТОВ «Гірхімпром», було оформлено у відповідності до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Крім того, він містить конкретні ідентифікуючи ознаки запитуваного документа, а тому позивач як запитувач інформації, діяв у межах положень Закону.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови ДП «Укрдержбудекспертиза» у наданні відповіді на інформаційний запит Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» від 31.08.2016 з підстав, наведених у листі від 09.09.2016 №1394.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2017 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 27 липня 2017 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Парінов А.Б.

Горяйнов А.М.