Справа № 817/1123/17
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року 12 год. 15 хв. РівнеСправа № 817/1123/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Мідліка А.В.; позивача - ОСОБА_1; представників відповідача - Анікіна М.Ю. та Дмитрук І.В.; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Городищенська виправна колонія №96» про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинення певних дій та стягнення моральної шкоди.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Державної установи «Городищенська виправна колонія №96» (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження користування послугами глобальної мережі «Інтернет»; зобов'язати відповідача виконати вимоги частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України, статті 5, частини 2 статті 7 Кримінально-виконавчого кодексу України та розділу ХІV пункту 3 абзацу 3 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань; стягнути моральну шкоду у розмірі 100000 грн. 00 коп. (адміністративна справа №817/1123/17).

Також, до Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Державної установи «Городищенська виправна колонія №96» (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження телефонних переговорів; зобов'язати відповідача виконати вимоги частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України, статті 5, частини 2 статті 7, частини 1 статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України та розділу ХІV пункту 2 абзацу 4 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань; стягнути моральну шкоду у розмірі 100000 грн. 00 коп. (адміністративна справа №817/1166/17).

Ухвалою суду від 31.08.2017 у справі №817/1166/17, клопотання Державної установи «Городищенська виправна колонія №96» про об'єднання в одне провадження адміністративних справ №817/1123/17 та №817/1166/17 - задоволено; об'єднано в одне провадження адміністративні справи №817/1123/17 та №8171166/17 шляхом приєднання адміністративної справи №817/1166/17 до адміністративної справи №817/1123/17; постановлено провадити розгляд позовних вимог ОСОБА_1 до Державної установи «Городищенська виправна колонія №96» про визнання протиправними дій щодо обмеження користування послугами мережі «Інтернет» і телефоном, зобов'язання відповідача виконати вимоги ч. 2 ст. 19, ч.1 ст. 68 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України та розділу ХІV п.3 абз. 3, п.2 абз. 4 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, та стягнення моральної шкоди, в межах адміністративної справи №817/1123/17; об'єднаній адміністративній справі присвоєно номер №817/1123/17.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем грубо порушуються вимоги Конституції України, Кримінально-виконавчого кодексу України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань в частині обмеження права позивача на користування послугами глобальної мережі Інтернет та телефонними переговорами у зручний для нього час. Позивач вказує, що графіки користування такими послугами обмежують його право на вільне спілкування з близькими та родичами, що є втручанням (обмеженням) у його особисте сімейне життя.

У судовому засіданні, призначеному на 07.09.2017, приймав участь позивач в режимі відеоконференції, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити такі вимоги у повному обсязі.

До суду прибули представники відповідача заперечили проти позову та просили суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог повністю.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 07.09.2017.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 відбуває покарання у Державній установі «Городищенська виправна колонія №96» у вигляді довічного позбавлення волі за частиною 2 статті 115 Кримінального кодексу України «умисне вбивство».

Начальником Державної установи «Городищенська виправна колонія №96» затверджено Графік проведення телефонних розмов від 05.04.2017 та Графік надання послуг користування інтернет-мережею від 23.01.2017 (а.с. 50, 51).

Позивач вказує, що Державною установою «Городищенська виправна колонія №96» грубо порушуються його права на користування глобальною мережею Інтернет та надання можливості для телефонних переговорів, оскільки визначені графіки обмежують його права щодо можливості для спілкування з близькими та родичами у зручний для позивача час. Також, позивач вказує на те, що спілкування по телефону протиправно обмежено у часі 15 хвилин, чого не достатньо для налагодження та підтримання стосунків з близькими людьми та соціалізації засудженого.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу оскаржуваних дій, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Кримінально-виконавчого кодексу України №1129-IV від 11.07.2003 (далі іменується - КВК України), кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

За правилами частини 1 статті 7 КВК України, держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду (частина 2 статті 7 КВК України).

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання (частина 4 статті 7 КВК України).

Дискримінація засуджених за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками забороняється (частина 5 статті 7 КВК України).

За приписами частини 1 статті 102 КВК України, режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов'язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених.

Відповідно до частини 2 статті 150 КВК України, засуджені до довічного позбавлення волі тримаються окремо від інших засуджених, крім тих, які після відбуття десяти років покарання у приміщеннях камерного типу переведені до звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 151 КВК України, на осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, поширюються права і обов'язки засуджених до позбавлення волі, передбачені статтею 107 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 107 КВК України встановлено, що засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України, зокрема, користуватися послугами, які надаються в місцях позбавлення волі, в тому числі додатковими, оплачуваними; здійснювати листування з особами, які знаходяться за межами колоній, вести з ними телефонні розмови, у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв'язку, користуватися глобальною мережею Інтернет; розпоряджатися вільним часом, який відведений розпорядком дня, не порушуючи при цьому правил поведінки.

Відповідно до пункту 1 розділу I Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» №2186/5 від 29.12.2014 (далі іменується - Правила №2186/5) (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.12.2014 за №1656/26433), ці Правила регулюють порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі.

Пунктом 2 розділу ХIV «Порядок надання засудженим побачень та телефонних розмов з родичами, адвокатами та іншими особами. Користування глобальною мережею Інтернет» Правил №2186/5, встановлено, що адміністрація установи виконання покарань забезпечує надання засудженим телефонних розмов без обмеження їх кількості у визначений розпорядком дня час. З метою реалізації права на телефонні розмови усіх засуджених, які відбувають покарання в установі, тривалість розмови одного засудженого не повинна перевищувати 15 хвилин.

Телефонні розмови проводяться за рахунок засудженого і під контролем представника адміністрації протягом дня у вільний від роботи час та поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну.

У разі якщо засуджений набирає телефонний номер абонента, який не зазначений у заяві, а також вживає під час телефонної розмови нецензурні слова, телефонна розмова припиняється, про що робиться відмітка на заяві засудженого.

Факт телефонної розмови засудженого реєструється у журналі обліку телефонних розмов засуджених.

Телефонні розмови між засудженими, які перебувають в установах виконання покарань, не дозволяються.

В матеріалах справи міститься Графік проведення телефонних розмов, затверджений начальником 05.04.2017, яким встановлено години дня для можливості здійснення таких телефонних розмов «Дільниця посиленого контролю, приміщення камерного типу як вид утримання, сектор для тримання засуджених до довічного позбавлення волі» - понеділок - п'ятниця: з 08:00 до 11:00, з 13:00 до 17:10, з 19:00 до 21:30; субота: з 08:00 до 11:00, з 13:00 до 17:10, з 19:00 до 22:30; вихідні (святкові) дні: з 09:00 до 11:00, з 12:30 до 17:00, з 19:00 до 21:30.

У даному Графіку міститься примітка: телефонні переговори засудженим надаються з урахуванням графіку надання послуг користування інтернет-мережею, відвідування представниками релігійних та громадських організації, адвокатів, режимних та соціальних заходів та при умові наявності достатньої кількості персоналу; телефонні розмови надаються без обмеження їхньої кількості, однак час на телефонну розмову у зв'язку з вищенаведеним може встановлюватися в межах 15 хвилин.

Позивач зазначає, що відповідач обмежує його право на телефонні переговори, оскільки він не може їх здійснювати у зручний йому час та тривалістю більше 15 хвилин.

Проте, суд критично оцінює такі доводи позивача, з огляду на наступне.

Зі змісту Журналу обліку засуджених СМРБ ДПВ, яким надаються платні телефонні розмови (по мобільному телефону) №10-36 вбачається, що позивач користувався послугами телефонних розмов у наступному порядку: 25.04.2017 - початок 18:15 - тривалість 10 хвилин; 26.04.2017 - початок 11:55 - тривалість 65 хвилин; 27.04.2017 - початок 18:10 - тривалість 15 хвилин; 28.04.2017 - початок 16:30 - тривалість 60 хвилин; 29.04.2017 - початок 18:25 - тривалість 15 хвилин; 30.04.2017 - початок 14:10 - тривалість 40 хвилин; 01.05.2017 - початок не зазначено - тривалість - не зазначено; 02.05.2017 - початок 11:45 - тривалість 60 хвилин; 03.05.2017 - початок 14:37 - тривалість 5 хвилин; 04.05.2017 - початок 14:00 - тривалість 45 хвилин, 15 хвилин; 06.05.2017 - початок 14:16 - тривалість 60 хвилин; 07.05.2017 - початок не зазначено - тривалість - 15 хвилин; 08.05.2017 - початок 11:50 - тривалість - 60 хвилин; 09.05.2017 - початок 13:05 - тривалість - 50 хвилин; 10.05.2017 - початок 12:10 - тривалість - 10 хвилин; 11.05.2017 - початок 16:25 - тривалість - 55 хвилин; 12.05.2017 - початок 14:05 - тривалість - 10 хвилин; 13.05.2017 - початок 16:04 - тривалість - 40 хвилин; 14.05.2017 - початок не зазначено - тривалість - 15 хвилин; 15.05.2017 - початок 16:05 - тривалість - 30 хвилин, 30 хвилин; 16.05.2017 - початок 15:40 - тривалість - 5 хвилин; 18.05.2017 - початок не зазначено - тривалість - 18 хвилин; 19.05.2017 - початок 17:50 - тривалість - 60 хвилин; 20.05.2017 - початок 13:50 - тривалість - 10 хвилин; 21.05.2017 - початок 13:22 - тривалість - 15 хвилин; 22.05.2017 - початок не зазначено - тривалість - 20 хвилин, 40 хвилин; 23.05.2017 - початок 18:15 - тривалість - 25 хвилин; 24.05.2017 - початок 17:55 - тривалість - 30 хвилин; 25.05.2017 - початок 17:55 - тривалість - 2 хвилини; 26.05.2017 - початок 11:15 - тривалість - 10 хвилин, 50 хвилин; 27.05.2017 - початок 11:30 - тривалість - 12 хвилин; 28.05.2017 - початок 14:05 - тривалість - 40 хвилин; 29.05.2017 - початок 19:20 - тривалість - не зазначено; 30.05.2017 - початок не зазначено - тривалість - 60 хвилин; 31.05.2017 - початок 10:50 - тривалість - 10 хвилин; 01.06.2017 - початок 17:15 - тривалість - 60 хвилин; 02.06.2017 - початок 12:00 - тривалість - 4 хвилини; 03.06.2017 - початок 13:50 - тривалість - 60 хвилин; 05.06.2017 - початок не зазначено - тривалість - 60 хвилин; 07.06.2017 - початок 14:00 - тривалість - 20 хвилин; 09.06.2017 - початок 13:45 - тривалість - 35 хвилин; 11.06.2017 - початок 12:45 - тривалість - 45 хвилин; 12.06.2017 - початок 12:55 - тривалість - 5 хвилин; 13.06.2017 - початок 16:15 - тривалість - 60 хвилин; 14.06.2017 - початок 13:30 - тривалість - 3 хвилини; 15.06.2017 - початок 10:30 - тривалість - 40 хвилин, 20 хвилин; 16.06.2017 - початок 14:05 - тривалість - 7 хвилин; 17.06.2017 - початок 14:15 - тривалість - 60 хвилин; 18.06.2017 - початок 11:55 - тривалість - 5 хвилин; 20.06.2017 - початок 11:55 - тривалість - 20 хвилин; 21.06.2017 - початок 16:20 - тривалість - 40 хвилин; 22.06.2017 - початок 16:15 - тривалість - 5 хвилин; 23.06.2017 - початок 14:10 - тривалість - 30 хвилин, 30 хвилин; 24.06.2017 - початок 10:45 - тривалість - 15 хвилин; 25.06.2017 - початок 13:35 - тривалість - 60 хвилин; 27.06.2017 - початок 16:15 - тривалість - 20 хвилин, 47 хвилин; 28.06.2017 - початок 14:10 - тривалість - 4 хвилини; 29.06.2017 - початок 16:45 - тривалість - 15 хвилин, 10 хвилин; 01.07.2017 - початок не зазначено - тривалість - 60 хвилин; 02.07.2017 - початок 11:00 - тривалість - 15 хвилин; 03.07.2017 - початок 16:40 - тривалість - 60 хвилин; 04.07.2017 - початок 10:45 - тривалість - 15 хвилин; 05.07.2017 - початок 17:05 - тривалість - 20 хвилин, 40 хвилин; 06.07.2017 - початок 14:40 - тривалість - 15 хвилин; 08.07.2017 - початок 11:17 - тривалість - 15 хвилин; 17.07.2017 - початок 15:50 - тривалість - 30 хвилин; 18.07.2017 - початок 14:20 - тривалість - 15 хвилин; 19.07.2017 - початок 16:00 - тривалість - 50 хвилин, 2 хвилини; 20.07.2017 - початок 16:50 - тривалість - 15 хвилин; 22.07.2017 - початок 18:00 - тривалість - 15 хвилин; 23.07.2017 - початок 19:10 - тривалість - 40 хвилин; 24.07.2017 - початок 11:40 - тривалість - 20 хвилин; 25.07.2017 - початок 15:25 - тривалість - 60 хвилин; 26.07.2017 - початок 11:00 - тривалість - 5 хвилин; 27.07.2017 - початок 15:45 - тривалість - 60 хвилин; 28.07.2017 - початок 15:30 - тривалість - 15 хвилин; 28.07.2017 - початок 19:00 - тривалість - 40 хвилин; 30.07.2017 - початок 11:00 - тривалість - 15 хвилин; 31.07.2017 - початок 15:30 - тривалість - 40 хвилин; 31.07.2017 - початок 17:10 - тривалість - 60 хвилин; 01.08.2017 - початок 12:10 - тривалість - 15 хвилин.

З даного Журналу вбачається, що позивачу надавалася можливість телефонних переговорів понад 15 хвилин, та на його вимогу. Тому, посилання позивача на обмеження його права на телефонні переговори в межах 15 хвилин є безпідставними.

Представник відповідача пояснив, що у виправній колонії перебуває близько 30 осіб в секторі посиленого контролю (зокрема, за довічним позбавленням волі), яким надається право на телефонні розмови відповідно до Графіка та розпорядку дня. Також вказав, що у секторі для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, де утримується позивач, є чотири мобільних телефони та один стаціонарний таксофонний апарат. На вимогу засуджених, працівники колонії забезпечують їм доступ до телефону.

Разом з тим, позивач жодним чином не довів того факту, що відповідачем було відмовлено у наданні можливості здійснення телефонних переговорів на його вимогу.

Окрім того, суд звертає увагу на той факт, що позивачу надавалася можливість здійснення телефонних переговорів поза межами встановленого Графіка, що свідчить про забезпечення з боку відповідача права користування такими послугами на вимогу засудженого у зручний для нього час, з урахуванням розпорядку дня.

За приписами пункту 3 розділу ХIV «Порядок надання засудженим побачень та телефонних розмов з родичами, адвокатами та іншими особами. Користування глобальною мережею Інтернет» Правил №2186/5, для забезпечення права засуджених, які тримаються у дільницях ресоціалізації виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівнів безпеки, користуватися глобальною мережею Інтернет обладнуються в окремих приміщеннях цих виправних колоній комп'ютерні класи (місця), які розташовуються поза межами локальних дільниць відділень соціально-психологічної служби.

Для засуджених, які тримаються у дільницях посиленого контролю виправних колоній, ПКТ виправних колоній (секторів) максимального рівня безпеки, комп'ютерні класи (місця) обладнуються безпосередньо на території цих дільниць та секторів.

У комп'ютерних класах (місцях) в обов'язковому порядку блокується доступ до послуг електронної пошти, соціальних мереж, а також сайтів, що пропагують жорстокість, насильство, еротичного або порнографічного змісту.

Користуватися глобальною мережею Інтернет засуджені можуть у вільний від роботи час та поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну. Оплата послуг за користування глобальною мережею Інтернет здійснюється засудженими з особистих коштів.

В матеріалах справи міститься Графік надання послуг інтернет-мережею, затверджений начальником 23.01.2017, «Дільниця посиленого контролю, приміщення камерного типу як вид утримання, сектор для тримання засуджених до довічного позбавлення волі» - понеділок - п'ятниця: з 08:00 до 11:00, з 13:00 до 17:10, з 19:00 до 21:30; субота: з 08:00 до 11:00, з 13:00 до 17:10, з 19:00 до 22:30; вихідні (святкові) дні: з 09:00 до 11:00, з 12:30 до 17:00, з 19:00 до 21:30.

Даний Графік містить примітку: користування засудженими глобальною мережею надається з урахуванням графіку проведення телефонних розмов, графіку відвідування представниками релігійних та громадських організацій, адвокатів, режимних та соціальних заходів, при умові наявності достатньої кількості персоналу.

На реалізацію статті 107 КВК України, Міністерством юстиції України винесено наказ «Про затвердження Порядку організації надання засудженим до позбавлення волі доступу до глобальної мережі Інтернет» №1275/5 від 01.08.2014 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.08.2014 за № 991/25768) (далі іменується - Порядок №1275/5), відповідно до якого, у структурних дільницях установ виконання покарань, де передбачено тримання засуджених у приміщеннях камерного типу, для надання засудженим доступу до мережі Інтернет у відокремлених приміщеннях обладнуються ізольовані робочі місця (пункт 3 розділу I).

Роботу інтернет-класу забезпечує посадова особа відділу інженерно-технічних засобів охорони, зв'язку та інформатизації, яка відповідно до розподілу функціональних обов'язків організовує роботу з питань доступу засуджених до глобальної мережі Інтернет (далі - адміністратор) (пункт 6 розділу I Порядку №1275/5).

Для упорядкування користування глобальною мережею Інтернет адміністратором складається графік роботи інтернет-класу, затверджений начальником установи, відповідно до поданих засудженими заяв та кількості робочих місць (пункт 3 розділу II Порядку №1275/5).

За приписами пункту 5 розділу II Порядку №1275/5, засуджені користуються глобальною мережею Інтернет у вільний час, відведений розпорядком дня, згідно з графіком роботи інтернет-класу.

На реалізацію Порядку №1275/5, у секторі максимального рівня безпеки Державної установи «Городищенська виправна колонія №96» функціонує кімната, яка обладнана персональним комп'ютером з налаштуванням відповідного програмного забезпечення для доступу до глобальної мережі Інтернет.

Користування глобальною мережею Інтернет проходить під контролем представників адміністрації та з урахуванням встановлених законодавством обмежень: забороняється доступ засуджених до веб-ресурсів, не включених до переліку, таких, що демонструють жорстокість, насильство, агресію, носять еротичний або порнографічний зміст тощо, а також до соціальних мереж та користування електронною поштою.

В матеріалах справи міститься копія Журналу обліку засуджених, яким надавалися платні послуги користування глобальною мережею Інтернет №08-21, зі змісту якого вбачається, що позивачу надавалася можливість користуватися такою послугою 17 разів (а.с. 56).

Представник відповідача вказав, що можливість користування глобальною мережею Інтернет надавалася позивачу на його вимогу.

Разом з тим, позивачем не надано суду жодних доказів того, що йому було відмовлено у наданні таких послуг.

З аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що установа виконання покарань забезпечує надання засудженим можливості користування глобальною мережею Інтернет та можливість здійснення телефонних переговорів у визначений Розпорядком дня час.

Надання засудженим таких послуг з урахуванням Розпорядку дня на законодавчому рівні забезпечує дотримання режиму відбування покарання.

В матеріалах справи міститься копія Розпорядку дня для засуджених в дільниці посиленого контролю, дільниці з тримання засуджених в приміщеннях камерного типу та секторі для тримання засуджених до довічного позбавлення волі Городищенської виправної колонії (№96), затверджений наказом від 06.02.2015 №54 (а.с. 52).

Розпорядок дня містить наступний графік: підйом засуджених - 06:00; ранкова перевірка, огляд - 06:25 до 06:45; прогулянка - 06:25 до 08:45 (ДПК), 08:45 до 14:45 (ПКТ, ДУ); туалет, заправка ліжок - 06:05 до 06:10; сніданок - 06:45 до 08:00; розвід на роботу - 08:00 до 08:15; робочий час - 08:15 до 16:45; обідня перерва (не більше 30 хвилин для однієї камери) - 11:00 до 13:00; зняття з роботи - 16:45 до 16:55; вечірня перевірка - 16:55 до 17:10; вечеря - 17:10 до 19:10; проведення телефонних розмов - за окремим графіком; користування глобальною мережею «Інтернет» - за окремим графіком; соціально-виховна робота - до однієї години; вільний час - 19:10 до 21:30; вечірній туалет - 21:30 до 21:45; підготовка до сну - 21:45 до 22:00; сон (безперервний) - 22:00 до 06:00.

З матеріалів справи вбачається, що Графік проведення телефонних розмов, затверджений начальником 05.04.2017, та Графік надання послуг Інтернет-мережею, затверджений начальником 23.01.2017, складені у повній відповідності та з урахуванням Розпорядку дня, що є запорукою дотримання виправною колонією режиму відбування покарання.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що надання послуг Інтернет-мережею здійснюється лише з 09:00 до 16:00, що вбачається зі змісту Розрахунку вартості однієї години Інтернету (а.с. 5), оскільки визначення часу користування такою послугою встановлено Графіком надання послуг Інтернет-мережею. Наявний в матеріалах справи Розрахунок стосується лише визначення вартості послуги користування глобальною мережею Інтернет.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «ТРОСІН ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF TROSIN v. UKRAINE) (Заява № 39758/05) зазначив: «Суд повторює, що тримання під вартою або будь-який захід, яким особа позбавляється свободи, тягне за собою невід'ємні обмеження щодо приватного та сімейного життя. Проте, важливим елементом права ув'язненого на повагу до його сімейного життя є надання йому державними органами можливості або, за потреби, допомоги у підтриманні зв'язків зі своїми близькими. Обмеження, які стосуються кількості побачень з родичами, нагляду за такими побаченнями або, якщо це виправдовується характером злочину, застосування до ув'язненого спеціального режиму ув'язнення, становлять втручання у його права за статтею 8 Конвенції, але самі по собі не є порушенням зазначеного положення. Тим не менш, подібне обмеження повинно застосовуватися «згідно із законом» та переслідувати одну або більше легітимних цілей, перелічених у пункті 2, та, на додаток, повинно бути виправдане тим, що воно є «необхідним у демократичному суспільстві» (див. рішення від 9 жовтня 2008 року у справі «Моїсеєв проти Росії» (Moiseyev v. Russia), заява № 62936/00, п. 246)».

У рішенні також зазначено: «Суд зазначає, що коли відповідно до тимчасово застосованого до ув'язненого режиму кількість його побачень з родичами обмежувалась одним побаченням на шість місяців, питання за Конвенцією не поставало. Проте, у вищезазначеному випадку національні органи та Суд врахували конкретні міркування, на яких ґрунтувалися подібні обмеження (див. рішення у справі «Мессіна проти Італії (№ 2)» (Messina v. Italy (no. 2)), заява № 25498/94, пп. 62-74, ECHR 2000-X). У той же час, у цій справі відповідні положення національного законодавства запроваджували автоматичні обмеження частоти та тривалості побачень для всіх засуджених до довічного позбавлення волі, та не передбачали будь-якого рівня гнучкості при визначенні того, чи були такі суворі обмеження доцільними та дійсно необхідними у кожному конкретному випадку, навіть якщо вони застосовувались до осіб, засуджених до найсуворішої за кримінальним законодавством міри покарання. Суд вважає, що регулювання таких питань не повинно здійснюватись шляхом запровадження негнучких обмежень та що держави мають розробити власні системи оцінювання пропорційності, які нададуть державним органам змогу збалансувати інтереси особи та держави та врахувати особливості кожного конкретного випадку (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Діксон проти Сполученого Королівства» (Dickson v. the United Kingdom) [ВП], заява № 44362/04, пп. 82-85, ECHR 2007-V)». «Отже, Суд вважає, що держава не вжила необхідних заходів для забезпечення балансу між особистими інтересами заявника та інтересами держави щодо обмеження контактів засуджених із зовнішнім світом. Суд також вважає, що оскаржувані обмеження не були виправдані у тому, що стосується частоти та тривалості побачень з родичами, кількості осіб, яким одночасно дозволялося побачення, та способу проведення цих побачень. За цих підстав мало місце порушення статті 8 Конвенції».

З даного приводу суд зазначає, що встановлені нормами чинного законодавства України обмеження щодо користування позивачем (засудженим до довідного позбавлення волі) мережею Інтернет та телефонними переговорами за своєю суттю є втручанням у право позивача на повагу до сімейного життя згідно статті 8 Конвенції, але самі по собі не є порушенням зазначеного положення.

Суд також зазначає, що таке втручання здійснювалося згідно із законом, оскільки ґрунтувалося на відповідних положеннях КВК України та Правил внутрішнього розпорядку та переслідувало легітимну мету, що полягала у запобіганні заворушенням та злочинам, дотриманням режиму відбування покарань.

Також, суд звертає увагу на той факт, що встановлення графіків користування глобальною мережею Інтернет та телефонними переговорами та фактичне надання позивачу можливості користування такими послугами здійснювалося шляхом запровадження гнучких обмежень, які надавали змогу збалансувати інтереси особи та держави та врахувати особливості кожного конкретного випадку. Дане підтверджується тим, що позивач мав можливість користуватися такими послугами поза встановленими графіками, тобто відповідач у повній мірі забезпечив засудженого правом на спілкування з близькими та родичами у зручний для нього час.

Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача завданої моральної шкоди у розмірі 200000 грн. 00 коп. внаслідок протиправних дій відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 21 КАС України, не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що за загальним правилом, не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різних видів судочинства (адміністративного, конституційного, цивільного, господарського чи кримінального), якщо інше не встановлено законом.

Виняток з такого правила міститься лише в частині 2 статті 21 КАС України.

Питання про відшкодування шкоди, завданої рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, розглядає адміністративний суд, якщо вимога про це заявлена одночасно з вимогою про протиправність такого рішення, дії чи бездіяльності. В інших випадках це питання може вирішувати суд цивільної чи господарської юрисдикції.

Можливість об'єднання цих двох вимог в одному провадженні дозволяє досягти процесуальної економії: особа має можливість вирішити питання про протиправність рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень й одночасно питання про відшкодування шкоди в одному суді.

Проте, якщо таку майнову вимогу заявлено окремо від оскарження акта, дій чи бездіяльності, її належить вирішувати за правилами цивільного (господарського) судочинства за наявності преюдиційного рішення адміністративного суду про протиправність акта, дії чи бездіяльності в частині правової оцінки поведінки суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, зважаючи на попередній висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача, позовна вимога про стягнення моральної шкоди також є безпідставною та не підлягає задоволенню.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем у повній мірі доведено правомірність його дій в порядку статті 71 КАС України, а відтак заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Городищенська виправна колонія №96» про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинення певних дій та стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська