Справа № 804/6183/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2017 р. Справа № 804/6183/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю"Саркар" про стягнення заборгованості, -
До суду надійшла позовна заява Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Саркар" із позовними вимогами щодо стягнення податкового боргу на загальну суму 648 814, 63 грн., у т.ч.: по орендній платі з юридичних осіб в сумі 42 410, 28 грн., по податку на додану вартість в сумі 568 895, 15 грн., по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 37 509, 20 грн.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Саркар" перебуває на податковому обліку у Криворізькій південній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як платник податків, зборів та обов'язкових платежів та має податковий борг на загальну суму 648 814, 63 грн., у т.ч.: по орендній платі з юридичних осіб в сумі 42 410, 28 грн., по податку на додану вартість в сумі 568 895, 15 грн., по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 37 509, 20 грн., який у встановлені законодавством строки залишається непогашеним.
У судове засідання призначене на 07.06.2017р. представники позивача та відповідача не з'явились.
Ухвалою суду від 07.06.2017р. відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно із наявною у матеріалах справи Довідкою про відкриті розрахункові рахунки в установах банків згідно облікових даних контролюючого органу станом на 02.09.2016р. у ТОВ «Саркар» обліковуються наступні відкриті розрахунокові рахунки (далі-р/р) у банківських установах:
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, заявлена Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до стягнення у примусовому порядку податкова заборгованість ТОВ «Саркар» у загальному розмірі 648 814, 63 грн. виникла внаслідок несплати товариством узгоджених грошових зобов'язань:
- по орендній платі з юридичних осіб в сумі 42 410, 28 грн.;
- по податку на додану вартість в сумі 568 895, 15 грн.;
-по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 37 509, 20 грн.
У зв'язку з несвоєчасною сплатою узгоджених грошових зобов'язань по орендній платі з юридичних осіб, контролюючим органом у відповідно до п.п.129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України нараховано ТОВ «Саркар» пеню у загальному розмірі 15 191, 87 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком суми боргу.
Підставами нарахування грошових зобов'язань ТОВ «Саркар», за яким рахується податковий борг з податку на додану вартість (далі-ПДВ) у загальному розмірі 568 895, 15 грн. є:
податкові декларації з ПДВ за:
Податкові повідомлення-рішення за:
-№001741201 від 30.05.2016р., яким збільшено грошове зобов'язання ТОВ «Саркар» з ПДВ шляхом застосування штрафних санкцій (штраф 20%) у розмір 95 915, 23 грн., яке сформоване контролюючим органом на підставі Акту камеральної перевірки за №293/12-01/31123611 від 20.05.2016р. та отримане відповідачем згідно копії супровідного листа.
Доказів оскарження в адміністративному чи судовому порядку вищезазначених податкових повідомлень-рішень відповідачем до суду не надано.
У зв'язку з несвоєчасною сплатою узгоджених грошових зобов'язань з ПДВ, контролюючим органом у відповідності до п.п.129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України нараховано ТОВ «Саркар» пеню у загальному розмірі 20 694, 24 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком суми боргу.
Підставами нарахування грошових зобов'язань ТОВ «Саркар», за яким рахується податковий борг з податку на прибуток у загальному розмірі 37 509, 20 грн. є:
Податкові повідомлення-рішення за:
Доказів оскарження в адміністративному чи судовому порядку вищезазначених податкових повідомлень-рішень відповідачем до суду не надано.
У зв'язку з несвоєчасною сплатою узгоджених грошових зобов'язань з ПДВ, контролюючим органом у відповідності до п.п.129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України нараховано ТОВ «Саркар» пеню у загальному розмірі 28 763, 07 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком суми боргу, у зв'язку з несплатою вищезазначених сум зазначені грошові зобов'язання відповідача набули статусу податкового боргу.
На виконання вимог ст.59 Податкового кодексу України Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області сформовано та направлено на податкову адресу ТОВ «Саркар» податкову вимогу форми «Ю» за №423-25 від 01.10.2014 року на загальну суму 74 806, 04 грн., яка була отримана представником відповідача особисто 22.10.2014р., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Доказів оскарження вищезазначеної податкової вимоги в адміністративному чи судовому порядку вимоги відповідачем до суду не надано.
Згідно із ст. 67 Конституції України встановлено - кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Стаття 68 Конституції України ж передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі-ПК), встановлено обов'язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п.36.1 ст. 36 ПК - податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Згідно з п.46.1 ст. 46 ПК, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Відповідно до п.49.1 ст. 49 ПК, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Пунктом 49.2 ст. 49 ПК передбачено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема: календарному місяцю протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця або календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу (п. 49.18 ст.49 ПК).
Згідно із п.п. 9.1.1 та п.п.9.1.3 п. 9.1 ст.9 ПК - податок на додану вартість та податок на прибуток підприємств належать до загальнодержавних податків і зборів.
Звітним (податковим) періодом для податку на додану вартість є один календарний місяць (п. 202.1 ст.202 ПК).
Відповідно до п. 203.2 ст. 203 ПК - сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Згідно з п.п.9.1.10 п. 9.1 ст.9 ПК - плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів.
Згідно ст. 285 ПК, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Згідно п. 286.2 ст. 286 ПК - платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Згідно пункту 287.1 статті 287 ПК - власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.4 ст. 287 ПК).
Відповідно до п.54.1 ст. 54 ПК - крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Згідно з п.57.1. ст. 57 ПК, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.56.11 ст. 56 ПК - не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податку.
Пунктом 57.3 ст. 57 ПК передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1.-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків. Коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до п. 58.2. ст.58 ПК - податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з п. 58.3 ст.58 ПК - податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено поняття "пеня", у відповідності до якого -це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.
Статтею 129 ПК встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;
б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом;
Згідно із п. 129.2 ст. 129 ПК - у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов'язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов'язання (його частини) скасовується.
- у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);
- у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.
Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. Пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження. Пеня, визначена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб (п. 129.4 ст. 129 ПК).
Згідно з п. 14.1.175 ст.14 ПК - податковим боргом вважається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК - у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
На виконання вимог зазначеної норми, позивачем було сформовано та направлено на адресу ТОВ «Саркар» податкову вимогу форми "Ю" №423-25 від 01.10.2014р., яка була отримана представником відповідача - 22.10.2014р.
За правилами, визначеними п. 59.5 статті 59 Податкового кодексу України - у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
Згідно до вимог п. 58.3 ст. 58, п. 59.1 ст. 59 ПК - податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
У матеріалах справи відсутні відомості щодо оскарження відповідачем податкової вимоги у визначеному законодавством порядку.
Слід зауважити, що зі змісту заперечень ТОВ «Саркар» вбачається, що відповідач не заперечує щодо суми позову.
Крім того, у запереченнях на позов відповідач звертає увагу суду на той факт, що заборгованість відповідача по отриманій ним 22.10.2015р. податковій вимозі №423-25 від 01.10.2014р. була погашена до отримання даної вимоги, що підтверджується наданими до заперечень платіжними дорученнями від 21.10.2014р. за №1351, №1352 та №1353.
Стосовно вищенаведенів доводів ТОВ «Саркар» суд зазначає наступне.
Питання щодо обов'язку складання та вручення (направлення) контролюючим органом податкової вимоги врегульовано у статті 59 Податкового кодексу України.
Так, згідно із приписами статті 59 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку , визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
При цьому у відповідності до положень п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Таким чином, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів.
При цьому, грошові зобов'язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.
Так, відповідач зауважує у заперечення на той факт, що податкова вимога №423-25 від 01.10.2014 року на суму 74 806, 04 грн. на момент звернення податковим органом до суду із даними позовом є повністю сплаченою, на підтвердження чого ТОВ «Саркар» додано до заперечень копії відповідних платіжних доручень.
Суд згідно ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Водночас, відповідачем не спростовано той факт, що податкова вимога 423-25 від 01.10.2014р. - є відкликаною внаслідок погашення ТОВ «Саркар» податкового боргу у повному обсязі, а також відповідачем не надано доказів того, заборгованість товариства переривалась з моменту винесення вищевказаної податкової вимоги.
Отже, враховуючи положення п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у даному випадку контролюючий орган не зобов'язаний повторно складати та направляти відповідачу податкову вимогу у разі збільшення податкового боргу.
Таким чином, загальна сума податкового боргу ТОВ "Саркар" заявлена контролюючим органом до стягнення у примусовому порядку в рамках даного адміністративного позову становить 648 814, 63 грн., товариством у добровільному порядку не погашена, з огляду на відсутність доказів протилежного, які суд запропонував відповідачу надати під час судового розгляду даної адміністративної справи.
Відповідно до п. 41.2 ст. 41 ПК України - органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
Контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи (п. 41.1 ст. 41 ПК).
Згідно п.п. 95.1, 95.2 ст. 95 ПК - контролючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше, ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.
У відповідності до положень пп.20.1.19 та п.п. 20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК, контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою; звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до абзацу першого п.95.3 ст.95 ПК- стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Станом на момент розгляду даної адміністративної справи ТОВ «Саркар» має наступні відкриті розрахункові рахунки у банківських установах:
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.
Отже, сума податкового зобов'язання, що заявлена в адміністративному позові Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до стягнення, є саме податковим боргом ТОВ «Саркар», про що також не заперечував відповідач.
Слід зауважити, що відповідачем на вимогу суду не надано доказів на підтвердження відсутності у ТОВ «Саркар» податкового боргу, заявленого Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до стягнення у примусовому порядку за даним позовом.
За приписами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.
У частині першій статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України надано законодавче визначення доказів в адміністративному судочинстві, якими є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
У частині 6 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
За таких обставин суд вважає, що відповідачем не доведено відсутності у ТОВ «Саркар» податного боргу на загальну суму 648 814, 63 грн., у т.ч.: по орендній платі з юридичних осіб в сумі 42 410, 28 грн., по податку на додану вартість в сумі 568 895, 15 грн., по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 37 509, 20 грн.
Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на відсутність з боку відповідача заперечень щодо суми податкового боргу по орендній платі з юридичних осіб, по податку на додану вартість, податку на прибуток приватних підприємств, а також з огляду на відсутність доказів щодо погашення та перевання заборгованості ТОВ «Саркар» з моменту винесення контролюючим органом податкової вимоги №423-25 від 01.10.2014р., суд доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Таким чином, позовні вимоги Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю "Саркар" податкового боргу на загальну суму 648 814, 63 грн., підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю"Саркар" про стягнення заборгованості - задовольнити.
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова