Справа № 813/450/17
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/6771/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника позивача Палія Ю.В.,

представника відповідача Тістечка Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом Українсько-польського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвар» до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення та картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2017 року Українсько-польське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвар» звернулося в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби, в якому просило скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 209000012/2016/900057/2 від 05 серпня 2016 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209000019/2016/194 від 05 серпня 2016 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновок Львівської митниці про неможливість визначити митну вартість товарів за ціною договору у зв'язку з неподанням документів, що підтверджують митну вартість є безпідставним. Вважає, що позивачем, як декларантом, було подано всі документи, відповідно до ст. 53 Митного кодексу України, які підтверджують митну вартість товарів. Документи не містили жодних розбіжностей, ознак підробки та містили всі відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за поставлені товари.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення Львівської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № 209000012/2016/900057/2 від 05 серпня 2016 року та оформлену Львівською митницею Державної фіскальної служби картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209000019/2016/194 від 05 серпня 2016 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що декларант подав документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, та підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця. Тому відповідач не мав правових підстав для коригування митної вартості товару, а також і для оформлення картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Не погодившись з прийнятою постановою, Львівська митниця Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що обов'язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в тому числі обрано метод визначення митної вартості товарів, а митний орган має довести обґрунтованість сумнівів. Підставою для витребування додаткових документів були сумніви митниці щодо задекларованої митної вартості товару та які зазначені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості. Однак, жодних спростувань щодо сумнівів митного органу при перевірці правильності заявленої митної вартості судом першої інстанції не наведено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, між спільним українсько-польським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВАР" та фірмою Betap Tafting BV укладено контракт №25/2014 від 09 вересня 2014 року, відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити на умовах "FCA Genemulden" (у відповідності з "Інкотермс 2000") підлогові покриття, а покупець зобов'язується придбати у відповідності із умовами даного контракту (ст. 1. контракту)(а.с.24-26). Ціни на товар вказуються в інвойсах, згідно яких поставляється товар відповідно до даного контракту(п. 2.2. ст. 2 контракту).

05 серпня 2016 року позивач подав митну декларацію відповідачу (митний пост "Городок", а саме: №209000019/2016/017452 від 05 серпня 2016 року(а.с.32-33).

В якості додатків до декларацій (графа 44, додатковий аркуш до ВМД) позивачем додано документи необхідні для митного оформлення товарів, та підтвердження задекларованої митної вартості товару, а саме: - міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 02 серпня 2016 року; - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 05 серпня 2016 року; - документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 05 серпня 2016 року; - рахунок-фактура (інвойс) № GVF-16043928 від 02 серпня 2016 року; - пакувальний лист №GVV-16053869 від 02 серпня 2016 року; - пакувальний лист №GVV-16053870 від 02 серпня 2016 року; - пакувальний лист №GVV-16053871 від 02 серпня 2016 року; - рахунок-фактура (інвойс) № GVF-16043930 від 02 серпня 2016 року; - пакувальний лист №GVV-16053872 від 02 серпня 2016 року; - декларація інвойс складена уповноваженим експортером (ЄАВТ) від 02 серпня 2016 року №GVF-16043930; - доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 15 квітня 2015 року №1; - доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 04 січня 2016 року №2; - доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 05 травня 2016 року №4; - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов'язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів від 09 вересня 2014 №25/2014; - договір (контракт) про перевезення від 29 липня 2016 року №41/2016; -інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу "Радіологічний контроль ввіз/вивіз дозволено") від 02 серпня 2016 року №2730; - декларація інвойс складена уповноваженим експортером (ЄАВТ) від 02 серпня 2016 року №GVF-16043928; - копія митної декларації країни відправлення від 29 липня 2016 року №MRN16NL1385072BC26AA3.

Згідно електронного повідомлення від 05 серпня 2016 року надісланого о 12:45:35 митний орган повідомив позивача про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МК України, а саме: "Зовнішньо-економічний контракт або документ, що його замінює та додатки до нього у разі їх наявності.

На виконання згаданого повідомлення митного органу позивачем надано додаткові документи для підтвердження митної вартості текстильного покриття за митною декларацією від 05 серпня 2016 року №209000019/2016/017452 а саме: -зовнішньоекономічний контракт №25/2014 від 09 вересня 2014 року; - додаток №1 до контракту №25/2014 від 09 вересня 2014 року; - додаток №2 до контракту №25/2014 від 09 вересня 2014 року; - додаток №3 до контракту №25/2014 від 09 вересня 2014 року; - додаток №4 до контракту №25/2014 від 09 вересня 2014 року; - додаток №5 до контракту №25/2014 від 09 вересня 2014 року.

Згідно електронного повідомлення від 05 серпня 2016 року надісланого о 14:39:25 митний орган повідомив позивача, що у Львівської митниці наявна інформація, щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, а рівень митної вартості може становити товар №2 - 1,4950 дол. США за 1 кг., товар №3 - 2,5236 дол. США за кг.

Згідно електронного повідомлення від 05 серпня 2016 року надісланого о 15:07:58 митний орган надіслав рішення про коригування митної вартості товарів від 03 серпня 2016 №209000012/2016/900057/2(а.с.14-15).

Рішення про коригування митної вартості мотивоване тим, що: "митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій стаття 53 МК України.

Згідно електронного повідомлення від 05 серпня 2016 року надісланого о 15:05:14 митний орган надіслав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення якими відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів №209000019/2016/00194(а.с.16-17).

Картка відмови мотивована тим, що у зв'язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару неможливо внести зміни в графи 12, 45, 46, 43, 44 ВМД.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ст. 52 вищевказаного Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього кодексу та цією главою.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документи, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів та інше; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Разом з тим, саме припущення митного органу щодо подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного декларантом методу визначення митної вартості, у зв'язку з чим вимагає від суду в кожному випадку здійснювати аналіз поданих декларантом документів. Колегія суддів зазначає, що необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

Згідно із ч.ч. 10-12 ст. 264 МК України відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта. Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом. У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 вищевказаного Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів

Статтею 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 та 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 58 того ж Кодексу Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 МК України.

Оскільки відповідач вважав, що у наданих до митного оформлення документах існували розбіжності, а саме задекларована митна вартість товару значно відрізняється від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, 05 вересня 2016 року митним органом сформоване електронне повідомлення-вимогу про необхідність подання додаткових документів, за умови яких може бути визначено митну вартість товару, а саме транспортні (перевізні) документи (заявку на перевезення вантажу), висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, інші платіжні та /або бухгалтерські документи, банківські платіжні документи, договір із третіми особами, рахунки про здійснення платежів, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів(а.с.55).

На вказану вимогу митного органу декларант також подав додаткові документи, однак відповідач не вбачав підстав для визначення митної вартості ввезених товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

В підтвердження факту правильного та належного декларування позивачем митної вартості товару імпортованого на виконання спірних господарських операцій позивач надав лист Betap Tufting BV від 12 жовтня 2016 року з якого слідує, що останнє класифікує некондиційні складські залишки продукції, як продукцію другого сорту залежалі залишки продукції, в тому числі неактуальних колекцій минулих років, а також залишки продукції однакової номенклатури, що належать до різних партій, продукція однакової номенклатури, що може відрізнятись насиченістю кольору, продукція нестандартної ширини або довжини рулонів, наявність у рулоні ділянок з механічними пошкодженнями, що виключає можливість його укладання на одній суцільній площі, та відповідно ускладнює продаж такого рулону, рулони однієї номенклатури, що можуть відрізнятись по товщині або щільності, у зв'язку із зміною (вдосконаленням) технології виробництва, а також матеріалів, що використовуються в процесі виробництва килимового покриття (клеї, барвники, тощо), та інше.

Також, митними деклараціями, що були використані митницею для коригування митної вартості товарів ввезених позивачем, підтверджується, що митним органом для порівняння вартості товару за зразок взято товар, а саме килимове покриття: - інших виробників (Concor carpeta b.v., Balta Induries b.v.); - інших торгівельних марок (Concor, немає даних); - стандартної ширини (2 м., 3 м., 4м., 5м.) та довжини рулонів; - без ділянок з механічними пошкодженнями; - сталої товщини або щільності; - однакової насиченості кольору.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем імпортувалось покриття тафтингове, не вибивне, поліамідне, з необробленими краями в рулонах шириною 1,33 м., 1,66 м., 1,7 м., 2 м., що є складськими залишками некондиційного товару, 2- сорту та яке не є подібним(аналогічним) товаром до зазначеного у вказаних вище митних деклараціях.

Враховуючи вищенаведене, висновок митного органу про те, що позивачем імпортувалось килимове покриття першого сорту, є помилковим, а відповідно і використання при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відповідачем інформації про митну вартість товарів, імпортованих згідно ВМД № 209000019/2016/009903 від 08 червня 2016 року та № 400050000/2016/7220 від 07 червня 2016 року є необгрунтованим.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення має економічні передумови та не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, оскільки імпортований товар за митною декларацією №209000019/2016/017452 від 05 серпня 2016 року відрізняється якісними характеристиками від товару що був ввезений відповідно митних декларацій №209000019/2016/009903 від 08 червня 2016 року, №400050000/2016/7220 від 07 червня 2016 року.

З матеріалів справи слідує, що позивачем було надано митному органу всі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України, що підтверджували заявлену митну вартість.

В свою чергу, відповідачем не подано жодного належного доказу того, що свідчило б про недостовірність поданих декларантом відомостей щодо митного оформлення товару, а тому сумніви митного органу щодо митної вартості товару який декларувався позивачем є безпідставними.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки декларант подав документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, тому рішення про визначення митної вартості № 209000012/2016/900057/2 від 05 серпня 2016 року та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209000019/2016/00194 від 05 серпня 2016 року є протиправними.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року у справі № 813/450/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін