Справа № 185/2874/17(2-а/185/247/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 вересня 2017 рокусправа № 185/2874/17(2-а/185/247/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача щодо проведення нарахування пенсії позивачу з урахуванням показника середньої заробітної плати працівника в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік та зобов'язано призначити ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до ч.2 ст. 40 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (2014, 2015, 2016 роки), починаючи з 27.03.2017 року, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що оскільки пенсія за вислугою років призначена позивачу за Законом України «Про пенсійне забезпечення», то вихід на пенсію призначену за іншим Законом України («Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») дає позивачу право на застосування обраного показника заробітної плати, оскільки такий показник не застосовувався раніше.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (Павлоградським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області) подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що позивач перебуває на обліку в УПФ з 24.04.2003 року та отримував пенсію за вислугою років відповідно до п. «є» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2002 рік. З 01.01.2004 року пенсія позивачу була розрахована у відповідності до «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На виконання постанови КМУ від 23.04.2012 року № 327 пенсія перерахована із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки за 2007 рік.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 24.04.2003 року перебуває на обліку в Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, як отримувач пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"№ 1788-ХІІ від 05.11.1991року. З 01.01.2004року пенсія позивачу обчислена за нормами Закону № 1058-ІV.

По досягненню пенсійного віку (60 років) та наявності страхового стажу не менше 15 років, позивач 27.03.2017 року звернувся до Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення та виплату пенсії по віку згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та про розрахунок призначеної пенсії з урахуванням порядку, визначеного ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто, з використанням при обрахунку пенсії показника середньої заробітної плати по України за три попередні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії, а саме 2014, 2015, 2016 роки .

Листом за вих. № Р/76 від 31.03.2017 року позивачу відмовлено у застосуванні середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. При цьому відповідач послався на те, що позивачу вже призначено пенсію за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону «Про пенсійне забезпечення», яка з 01.01.2004 року обчислена відповідно до Закону № 1058-VІ, тому відсутні підстави для призначення, нарахування та виплати пенсії відповідно до ст. 26, з урахуванням ст. 40 та ст.45 Закону № 1058-VІ, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за три календарні роки, що передують року звернення (а.с.5-6).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

- пенсія за віком;

- пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

- пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначеного саме за цим Законом (ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивачу призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше. Крім того, після призначення пенсії за вислугою років позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо застосування частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» під час нарахування пенсії позивачу.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, яка, відповідно до приписів статті 244-2 КАС України, є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко