Справа № 760/7772/17
Суддя: Кізюн Л. І.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1490/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання протиправною відмову в перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 90 відсотків від розміру заробітної плати, яка включає в себе: посадовий оклад, премії, надбавку за вислугу років, надбавку за ранг та інші надбавки за 24 календарні місяці роботи, а також матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків та індексацію відповідно до наданих довідок Державної служби статистики України № 19.1-27/50-17 та № 19.1-27/51-17 від 02.03.2017 року, починаючи з 25.10.2016 року. Також просила стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває на обліку та одержує з 03.07.2006 року в управлінні Пенсійного фонду України пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ.

Посилається на те, що 23.02.2017 року вона звернулась із заявою до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок та виплату їй пенсії державного службовця у розмірі 90 відсотків від розміру заробітної плати, яка включає в себе: посадовий оклад, премії, надбавку за вислугу років, надбавку за ранг та інші надбавки, а також матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків та індексацію.

За результатами її звернення відповідач листом за № 18359/04 від 21.03.2017 року повідомив позивача про відмову у перерахунку та виплаті пенсії.

Позивач вважає такі дії відповідача безпідставними, протиправними та такими, що порушують її конституційні права на пенсійне забезпечення, а тому змушена звернутися з позовом до суду.

Відповідач надав суду заперечення на позов, вважав його безпідставним і просив у його задоволенні відмовити.

Відповідно до ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Питання пенсійного забезпечення державних службовців регулюється Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ, який діє з 01.05.2016 року.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 03.07.2006 року перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ у редакції, який діяв на вказану дату, в розмірі 90% заробітної плати.

Як встановлено з матеріалів справи, 23.02.2017 року позивач звернулася до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок та виплату їй пенсії державного службовця у розмірі 90 відсотків від розміру заробітної плати, яка включає в себе: посадовий оклад, премії, надбавку за вислугу років, надбавку за ранг та інші надбавки, а також матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків та індексацію, відповідно до наданих довідок Державної служби статистики України № 19.1-27/50-17 та № 19.1-27/51-17 від 02.03.2017 року, починаючи з 25.10.2016 року.

Листом від 21.03.2017 року за № 18359/04 Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії. Свою відмову Управління мотивувало тим, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону, щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата «України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

У зв'язку з викладеним, з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах визначеними законами, не призначаються, раніш призначені пенсії не перераховуються.

Разом з тим, з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» у редакції від 10.12.2015 року №889-VІІІ, де в Прикінцевих положеннях визнано такими, що втратили чинність Закон України «Про державну службу», крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Перерахунок пенсії державному службовцю був передбачений статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.1993 року № 3723-ХІІ, який втратив чинність у зв'язку з прийняттям нового Закону.

Закон України «Про державну службу» у редакції від 10.12.2015 року №889-VІІІ не містить норм, які передбачають проведення перерахунку пенсій державним службовцям.

У зв'язку з цим, законних підстав для проведення перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ немає (а.с.а.с. 16).

Частиною 2 статті 6 Конституції України встановлено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини другої та п'ятої статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» від 16 січня 2003 року №432-IV пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Така редакція статті 37 Закону України «Про державну службу» існувала після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктами «а» та «б» підпункту 2 пункту 37 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VI.

Відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», в редакції, яка була чинна до 15.12.2015, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Отже, з викладених правових норм убачається, що законодавством, чинним станом на час призначення пенсії позивачу, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру, у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

До 01 травня 2016 року пенсійне забезпечення державних службовців врегульовувалося вищезазначеними нормами Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Разом з тим, на час звернення позивача до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 23.02.2017 року про проведення перерахунку пенсії, законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

Так, 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2016 №889-VIII, в статті 90 якого визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 травня 2016 року Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії до законодавства, яке регулює питання щодо пенсійного забезпечення, внесено зміни, які не передбачають перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців».

Таким чином, суд приходить до висновку, що Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про перерахунок її пенсії не мало правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11 жовтня 2016 року у справі № 484/1671/16-а.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ). У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 ( v002p710-99 ) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України ( 254к/96-ВР ), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України ( 384/2011 ) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на те, що Закон №76-VIII, яким скасовано право на перерахунок пенсій, є чинним, Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним такий не визнавався, беручи до уваги позицію Конституційного Суду України викладену у рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року та рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, позиції Європейського суду з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" та в ухвалі "Великода проти України" від 03.06.2014 року, посилання позивача на звуження її прав та соціальних гарантій є помилковим.

Крім того, Верховний Суд України у своїй постанові від 12 липня 2016 року у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність постанови Кабінету Міністрів України яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норм Законів України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, тобто, не відбулося звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Статтею 22 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, крім того передбачено, що конкретні права та свободи визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку що дії відповідача відповідають вимогам закону, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про державну службу», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 7, 71, 86, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2, 186 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

У позові ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання протиправною відмову в перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Л.І. Кізюн