Справа № 813/2262/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8165/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Затолочного В.С.

суддів: Матковської З.М., Костіва М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівського державного університету внутрішніх справ на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі № 813/2262/17 за адміністративним позовом Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова до Львівського державного університету внутрішніх справ про стягнення заборгованості,-

В C Т А Н О В И В:

Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова (далі Управління, Позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Львівського державного університету внутрішніх справ (далі Університет, Відповідач) про стягнення заборгованості.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Університету на користь Управління заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №2 за січень-травень 2017 року в сумі 6773 гривні 65 копійок.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив Відповідач, покликаючись на те, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив вимоги п. 2 Порядку призначення пенсій за рахунок коштів підприємств та організацій окремим категоріям працівників за результатами атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 937 (далі - Постанова № 937), у якому передбачено призначення пільгових пенсій працівникам, що працюють (працювали) на виробництвах, роботах, за професіями і на посадах зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, за рахунок коштів підприємств та організацій, крім тих, що фінансуються або дотуються з бюджету. Тобто Постанова № 937 встановлює виняток, що за рахунок бюджетних установ, до яких відноситься Університет, вищевказані пільгові пенсії не призначаються.

Справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 1, 2 ст. 1 Закону України від 26.06.1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» (далі ОСОБА_1 № 400/97-ВР) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник зборів, територіальної громади.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, Університет зареєстрований, як юридична особа 30.12.2005 та відповідно до наведених вище положень Закону є платником збору на обовязкове державне пенсійне страхування.

За період роботи в Університеті право на пенсію на пільгових умовах на підставі пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі ОСОБА_1 № 1788-ХІІ) та пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі ОСОБА_1 № 1058-IV) набув ОСОБА_2, що підтверджується довідкою про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, копії якої долучена до матеріалів справи.

На підставі вищезазначених норм законодавства Позивач направляв Відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV України в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, які підлягають відшкодуванню.

Розрахунок Відповідачу направлявся листом № 427/04-23 від 16.01.2017. Зазначений лист з розрахунком надісланий Відповідачу, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з даними цього розрахунку та розрахунку боргу у Університету за січень-травень 2017 року наявна заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 2 у сумі 6773, 65 грн.

На підтвердження факту виплати пенсій за списком № 2 гр. ОСОБА_2 Позивач надав довідку про суми виплат за січень-травень 2017 року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений строк Відповідач не сплатив Позивачу зазначену в розрахунках суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за Університетом утворилась заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV за січень-травень 2017 року в розмірі 6773,65 грн., яка і підлягає відшкодуванню відповідачем.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 ст. 2 Закону № 1058-IV для юридичних осіб, незалежно від форми власності, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, до обєкту оподаткування відносить фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону № 1788-ХІІ.

Вимогами пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що після 01.01.2004 року зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, який діяв до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2013 року № 21-1 (далі Інструкція), передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону № 1058-IV в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу 1 першого частини другої Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до статті 2 Закону № 400/97-ВР обєктом оподаткування для платників збору є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону № 1788-ХІІ до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обовязкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообовязкове державне пенсійне страхування відповідно до цього закону.

Згідно з пунктами 6.4 - 6.5 розділу 6 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 до 01 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

За приписами пункту 6.8 розділу 6 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Оскільки Відповідачем фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій відшкодовані не були, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог Позивача про стягнення з відповідача в його користь заборгованості в сумі 6773,65 грн.

Крім цього, колегія суддів зазначає про безпідставність твердження апелянта про те, що пункт 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до Університету, як до бюджетної установи, не застосовується, оскільки Постановою № 937 передбачено призначення пільгових пенсій працівникам, що працюють (працювали) на виробництвах, роботах, за професіями і на посадах зайнятість в яких повний робочий день, дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, за рахунок коштів підприємств та організацій, крім тих, що фінансуються або дотуються з бюджету, тому що така постанова визначає механізм призначення пенсії, а не порядок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Тому апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівського державного університету внутрішніх справ залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі № 813/2262/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_1
ОСОБА_4