Справа № 320/4974/17
Суддя: Колодіна Л. В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 05.09.2017
Справа № 320/4974/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Колодіної Л.В.,

при секретарі Прозоровій Т.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком як батьку, що здійснював виховання дитини-інваліда з дитинства до шестирічного віку, зобовязати Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити з 23 травня 2017 року та виплачувати позивачу дострокову пенсію за віком як батьку, що здійснював виховання дитини-інваліда з дитинства до шестирічного віку, відповідно до п.3 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «По загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він та його дружина ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з 20 жовтня 1993 року і до 01 червня 2014 року була дитиною-інвалідом, а потім інвалідом з дитинства третьої групи. Після отримання дитиною інвалідності, вона потребувала стороннього догляду та допомоги, і тому у родині було прийнято рішення про те, що дружина буде працювати, а позивач буде займатись вихованням дитини. У звязку з чим, 10 березня 1994 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням та до 01 березня 2006 року здійснював догляд за дитиною та виховував її. Враховуючи положення діючого пенсійного законодавства України, а також те, що він має стаж роботи понад 20 років, тому він має право на призначення дострокової пенсії за віком, як батько, що здійснював виховання дитини-інваліда з дитинства до шестирічного віку. У 2017 році він звернувся до відповідача з заявою по призначення вказаної пенсії, однак остаточним повідомленням № 3110/1 від 30 червня 2017 року йому було відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком, оскільки мати інваліда з дитинства ОСОБА_4 вже скористалась правом дострокового призначення пенсії та норма, на яку посилається позивач як на підставу у призначення дострокової пенсії, передбачає насамперед соціальний захист матері. Однак, вважає дії відповідача неправомірними, оскільки, законодавством передбачено можливість оформлення дострокової пенсії матері або батьку дитини-інваліда, які виховували дитину до 6 річного віку, крім того, його дружина отримала дострокову пенсію за вислугу років, а допустимість реалізації його права не може ставитись в залежність від реалізації матірю свого права на призначення пенсії, передбаченої іншими нормами законодавства. Отже, він вимушений звернутися до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав та інтересів.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. В своїх запереченнях вказує, що відповідно до абзаців 3,4 пункта 3 розділу XV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. ( далі - Закон № 1058) матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання дитини-інваліда здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності не менше 20 років страхового стажу. Ця норма Закону № 1058 передбачає, насамперед, соціальний захист матері. Відповідно до ст.10 Закону № 1058 особі, яка має право на різні види пенсії призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Мати дитини, ОСОБА_4, отримує пенсію за вислугу років з 15.08.2011 року ( пенсійна справа № 822514), яку призначено відповідно до пункта 2 розділу XV Закону № 1058, отже, вона використала право на призначення пенсії до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону №1058, тобто: з двох видів пенсії - за віком як матір інваліда з дитинства в 50 років або по вислузі років (при наявновності необхідного спецстажу), мати вибрала пенсію по вислузі років і вже має статус "пенсіонера". При визначенні права на пенсію по вислузі років ОСОБА_4 було застосовано положення Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" ( далі- Закон №1788), як це і передбачено абзацем 2 пункту 16 розділу XV Закону №1058. Крім того, в статті 6 "Право вибору пенсії"' Закону № 1788 також передбачено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії призначається одна пенсія за їх вибором. На підставі того, що мати інваліда з дитинства, ОСОБА_4, вже скористалася правом дострокового призначення пенсії , підстави для призначення дострокової пенсії за віком батькові інваліда з дитинства відсутні.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно дост. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

На підставі наданих позивачем доказів на обґрунтування адміністративного позову судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 10 серпня 1985 року уклав шлюб з ОСОБА_4, по що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу, серії ІІ-ЖС № 265782 /а.с.10/.

Від даного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва по народження, серії ІІІ-ЖС № 419059 /а.с.4/.

Відповідно до копії довідки №б/н від 20 жовтня 1993 року, виданої Мелітопольським міським відділом соціального забезпечення, ОСОБА_4 дійсно знаходиться на обліку у відділі та отримує пенсію на дитину інваліда з дитинства до 16 річного віку /а.с.12/.

Як вбачається з копії довідки до акту огляду МСЕК серії 10 АББ № 498742 від 01 червня 2014 року, ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи з дитинства /а.с.13,14/.

Відповідно до довідки Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 2410/1 від 16 червня 2017 року, дружина позивача ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України «По загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 15 серпня 2011 року довічно /а.с.16/.

Як вбачається з матеріалів справи позивач 23 травня 2017 року звернувся до відповідача з заявою про призначення дострокової пенсії за віком (батько інваліда з дитинства), однак відповідно до повідомлення № 3110 від 01 червня 2017 року позивачу було відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком, оскільки відсутні згода матері щодо призначення дострокової пенсії за віком батьку, оригінал свідоцтва про народження дитини, але основна причина відмови в призначенні пенсії за віком мати інваліда з дитинства вже скористалась правом дострокового виходу на пенсію /а.с.18/.

Надавши письмову згоду матері та оригінал свідоцтва про народження, відповідно до повідомлення відповідача № 3110/1 від 30 червня 2017 року позивачу було відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком (батько інваліда з дитинства), оскільки мати інваліда дитинства вже скористалась правом дострокового призначення пенсії /а.с.17/.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), який набрав чинності 01січня 2004 року.

Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно зі статтею 26 цього ж Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 3 Прикінцевих положень Закону №- 1058-IV (у редакції станом на час виникнення спірних відносин) жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу.

Умови призначення пенсій батькові дитини-інваліда визначено в абзаці пятому пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV. З часу прийняття Закону №1058-IV ці умови змінювалися.

Так, відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV (у редакції від 01 січня 2004 року) пунктом 5 Прикінцевих положень було передбачено, що у разі відсутності матері, якщо виховання пятьох або більше дітей чи дитини-інваліда здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком, але не раніше ніж за пять років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 20 років страхового стажу.

З 01 січня 2006 року Законом України від 3 листопада 2005 року № 3058-IV «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності, до абзацу пятого пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV було внесено зміни, згідно з якими за вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання пятьох або більше дітей чи дитини-інваліда здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком, але не раніше ніж за пять років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 20 років страхового стажу.

Отже, з 01 січня 2006 року матері надається право вибору особи, яка буде одержувати дострокову пенсію за віком: вона сама або батько дітей.

В даному випадку, своє право на отримання пенсії з підстав, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, ОСОБА_4 не використала, отримавши пенсію за вислугу років, та надавши згоду на призначення пенсії з цих підстав своєму чоловікові батькові дитини-інваліда, який здійснював виховання доньки.

Як вбачається з копії трудової книжки, позивач має більше 20 років страхового стажу /а.с.15/, крім того відповідачем не оспорюється факт догляду позивачем за донькою, яка була дитиною-інвалідом з дитинства.

На думку суду, абзацом пятим пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначено спеціальне субєктивне право батька (за вибором матері), як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитися в залежність від реалізації матірю свого права на призначення дострокової пенсії за віком, передбаченого іншими нормами законодавства, якщо вона скористалася своїм правом і відмовилася від пенсії, передбаченою абзацом четвертим пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Висновок щодо застосування вказаної норми права (абзац пятий пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV), викладено в постанові Верховного Суду України від 12 листопада 2013 року № 21-373а13, який в розумінні ч. 1 ст. 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи зазнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, за висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 07.10.2009 року, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Таким чином, перевіривши підстави щодо відмови позивачу у призначені дострокової пенсії за віком як батьку, що здійснював виховання дитини-інваліда з дитинства, суд приходить до висновку, що відповідні дії відповідача є протиправними, оскільки не відповідають вищевказаним нормативним вимогам, а тому позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10-14, 159, 160-162, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі:

Визнати протиправними дії Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (РНОКПП НОМЕР_1), у призначенні дострокової пенсії за віком як батьку, що здійснював виховання дитини-інваліда з дитинства до шестирічного віку.

Зобовязати Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити з 23 травня 2017 року та виплачувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (РНОКПП НОМЕР_1), дострокову пенсію за віком як батьку, що здійснював виховання дитини-інваліда з дитинства до шестирічного віку, відповідно до п.3 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «По загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.В. Колодіна