Справа № 638/19990/16-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 р.Справа № 638/19990/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.2017р. по справі № 638/19990/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає в не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.09.2008 року; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу з 01.09.2008 року; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом 15 днів з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч.1 ст.267 КАС України; вирішити питання судових витрат.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач проходив дійсну військову службу в Збройних Силах України на посаді заступника начальника льотного факультету Харківського університету Повітряних Сил та був звільнений у запас і виключений із списків особового складу університету 22.09.2005 року. Позивач отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ як особа звільнена з військової служби та перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ. ГУПФУ здійснило позивачу перерахунок розміру пенсії з 01.09.2008 року на виконання судового рішення та виплатило позивачу суми перерахунку. Але на думку позивача ГУПФУ протиправно не нарахувало та не виплатило компенсацію втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.2017 р. адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено повністю. Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01 вересня 2008 року. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу з 01 вересня 2008 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно до ст..3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку їх виплати». Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом 15 днів з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч.1 ст.267 КАС України. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1102,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2200,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу в якій зазначають, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській вважає її не обґрунтованою, незаконною, поставленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказують, що ОСОБА_1 у серпні 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовними вимогами до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.08.2016 року по справі №642/4877/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.? Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016 року апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області було повернуто у зв'язку з несплатою судового збору. На виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 23.08.2016 року головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області проведено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.09.2008 року по 31.08.2012 року. Доплату в розмірі 26082,12 грн. було виплачено позивачу 04.11.2016 року. Таким чином, рішення суду головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виконано в повному обсязі. Питання нарахування та виплати компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати врегульоване Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159. Зазначають, що у відповідності до ст. 2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Оскільки пенсія, обчислена відповідно до чинного законодавства, нараховувалась та сплачувалась позивачу своєчасно і в повному обсязі, затримки по виплаті пенсії не було, а різниця пенсії, обчислена на виконання рішення суду, носить разовий характер і не підпадає під визначення доходів, передбачених вищезазначеними нормативними актами, за порушення строків виплати яких сплачується компенсація, підстав для нарахування такої не вбачається. Отже, постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 23.08.2016 року головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виконано в повному обсязі і в межах покладених зобов'язань. Зобов'язань щодо нарахування компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати на головне управління не покладено. З урахуванням зазначеного, головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення. Просять скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.2017 року. Прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Від представника позивача до суду надійшло письмове заперечення на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Також просить провести розгляд справи без участі позивача та його представника.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України та ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Як було встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що позивач отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ як особа звільнена з військової служби та перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ.

Позивач отримує пенсію на картковий рахунок через Харківське обласне управління Ощадбанку.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.08.2016 по справі № 642/4877/16-а, позовні вимоги ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволено, зокрема: визнано дії (бездіяльність) головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2008 р. грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу в розмірі відповідно наказу Міноборони від 28.07.2008 року №377 протиправними; зобов'язано головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області скласти та надати до Харківського обласного військового комісаріату список осіб пенсії яких підлягають перерахунку якій містить ім'я ОСОБА_1 для складання останнім довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку розміру пенсії з 01.09.2008 року з урахуванням підвищення посадового окладу згідно наказу Міноборони від 27.07.2008 року № 377; зобов'язано Харківський обласний військовий комісаріат після отримання списку осіб для перерахунку пенсії, який містить ім'я ОСОБА_1, від головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, скласти довідку для перерахунку пенсії про грошове забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням посадового окладу відповідно до наказу Міноборони від 27.08.2008 року № 377 з 01.09.2008 року та подати зазначену довідку до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області; зобов'язано головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області після отримання від Харківського обласного військового комісаріату довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1, перерахувати та виплачувати ОСОБА_1, пенсію, розмір якої обчислений з грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу відповідно до наказу Міноборони від 27.08.2008 року № 377 з 01.09.2008 року.

Зазначена постанова суду в силу ст.254 КАС України набула законної сили 08.11.2016 року.

На виконання зазначеної постанови суду ГУПФУ здійснило перерахунок основного розміру пенсії позивачу.

Частина основного розміру пенсії яка протиправно не була виплачена позивачу, виплачена 04.11.2016 року, що підтверджується витягом з карткового рахунку позивача.

Але ГУПФУ не нарахувало та не виплатило позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.09.2008 року.

Частиною другою ст..46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ від 19.10.2000 року та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1,2 вказаного Закону підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Методика обчислення розміру компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати визначена у ст.3 Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Таким чином ГУПФУ протиправно не нарахував та не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходів за порушення строків виплати частини основного розміру пенсії.

В силу ч. 1 ст.244-2 КАС України суд враховує висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 18.11.2014 р. (справа № 21-518а14).

Згідно ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», основані на принципі юридичної визначеності.

Згідно ч. 1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Факт, що головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно не перерахувало розмір пенсії позивачу з 01.09.2008 р., не здійснило належні нарахування та виплати суми перерахунку не підлягає доказуванню оскільки встановлений постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.08.2016 по справі № 642/4877/16-а.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано до суду належних та допустимих доказів відсутності підстав для не нарахування і не виплаті позивачу компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії нарахованої та виплаченої на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 23.08.2016 по справі № 642/4877/16-а з 01.09.2008 р..

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В даному випадку відповідачем по справі не були нараховані позивачу додаткові суми пенсії, тобто затримка виплати суми пенсії яка не є єдиноразовою виплатою. Той факт, що дані суми пенсії встановлені згідно рішення суду жодним чином не змінює статусу цих сум.

Рішення суду лише встановило неправомірність не нарахувань пенсії позивачу та вирішило питання їх перерахунку та виплати.

Таким чином, суми невиплаченої пенсії позивачу нараховані та виплачені, але при цьому не нараховано та не виплачено позивачу компенсацію у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що даний вид виплат підпадає під визначення доходів, передбаченого Законом України "Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо вимоги позивача в частині зобов'язання головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області як суб'єкта владних повноважень подати протягом п'ятнадцяти днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що питання про надання звіту про виконання постанови вирішує суд, який прийняв судове рішення по суті спору не на користь суб'єкта владних повноважень.

Цій нормі кореспондують положення абзацу 6 п. 4 ч. 1 ст.163 КАС України, згідно з яким постанова складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення також підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

З наведених вище підстав, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, та не впливають на правомірність висновків суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.2017р. по справі № 638/19990/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Григоров А.М.
Судді Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
У зв'язку з тимчасовим припиненням роботи суду повний текст ухвали виготовлений 04.09.2017 р.