Справа № 804/3806/17
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2017 р. Справа № 804/3806/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКоренева А.О.
при секретаріГолод К.Д.
позивача - ОСОБА_3 представника позивача - ОСОБА_4 представника відповідача - Фоменкової К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, -
ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що з жовтня 2012 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ Дніпропетровської області. З 07 листопада 2015 року по 27 вересня 2016 року, проходив службу в Національній поліції України, звідки звільнений в зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності. В 2015 році підчас проходження служби в Солонянському відділенні Дніпропетровського відділу ГУНП в Дніпропетровській області на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку в складі слідчо-оперативної групи та здійснював затримання особи, під час якого отримано травму кульшових суглобів та тазу, з приводу якої втратив працездатність та неодноразово перебував на лікуванні в закладах охорони здоров'я. На підставі постанови, яку направлено до МСЕК, наказом начальника ГУНП України у Дніпропетровській області №273 о/с від 26 вересня 2016 року, позивача звільнено з Національної поліції України. Висновком МСЕК від 26 вересня 2016 року, у зв'язку з ураженням опорно-рухового апарату, позивачу встановлено 3 групу інвалідності з втратою 40% працездатності. Захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Звернувшись до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідачем було відмовлено в призначекні допомоги з посиланням на відсутність можливості, оскільки законом не визначено умови виплати, підстави та розміри одноразової грошової допомоги. Позивач вважає, що рішення відповідача про відмову в призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги є протиправим.
Враховуючи вищевикладене, просив визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, щодо не призначення та невиплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, протиправною та зобов'язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу, яка надається в разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності на 40% та визначення йому інвалідності ІІІ групи, у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб станом на дату виплати.
Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги просили, позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача. Обґрунтовуючи свою думку у поясненнях, викладених у запереченнях на позов. Позиція відповідача аргументована тим, що вимоги Наказу МВС від 11.01.2016 року № 4 не розповсюджується на колишніх працівників міліції, оскільки нормами даного наказу прямо передбачений порядок виплати одноразової грошової допомоги через втрату працездатності виключно для поліцейських. Зазначають, що інвалідність позивача, є наслідком захворювання, яке виникло під час проходження служби ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ, а не в поліції.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 01 жовтня 2012 року по 06 листопада 2015 року ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ України.
Згідно наказу Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області № 485 о/с від 06 листопада 2015 року ОСОБА_3, звільнений за п. 64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації)).
Наказом Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області № 1 о/с від 07 листопада 2015 року, відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» призначили тих, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування та з установленням посадових окладів згідно штатного розпису, з 7 листопада 2015 року ОСОБА_3 (М-189201), який мав спеціальне звання старшого лейтенанта міліції, призначили, оперуповноваженим Солонянського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції, присвоївши йому спеціальне звання старший лейтенант поліції.
З 07 листопада 2015 року по 27 вересня 2016 року, позивач проходив службу в Національній поліції України на посаді оперуповноваженого Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
Згідно свідоцтва про хворобу № 185 від 16 серпня 2016 року у позивача виявлені захворювання пов'язані із проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААА № 394196, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 26 вересня 2016 року, у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 003141, позивач втратив 40 % професійної працездатності, у зв'язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Наказом Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області № 273 о/с від 26 вересня 2016 року старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 (М-189201) оперуповноваженого Солонянському відділення поліції Дніпровського відділу поліції було звільнено з 27 вересня 2016 року зі служби за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу.
29 листопада 2016 року позивач звернувся до ТВО начальника Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, генерала поліції Репешко І.В., із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомогу, у зв'язку з тим, що йому встановлено ІІІ групу інвалідності із втратою 40% професійної працездатності по захворюванню пов'язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ .
Листом Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області від 30 листопада 2016 року № 6571/Бр позивачу, повідомлено, що призначити одноразову грошову допомогу поліцейським у разі встановлення їм інвалідності та втрати працездатності після 07.11.2015 року, пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ не надається можливим.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у виплаті відповідної допомоги, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом частин 2 та 3 статті 22 Конституції України конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані, а держава повинна утримуватись від прийняття будь-яких актів, які б призводили до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.
Відповідно до ч. 1 статті 46 Конституції України, - громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Положеннями пункту 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».
Відповідно до пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно зі ст.97 Закону України "Про Національну поліцію", одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:
загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті працівника поліції внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;
смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;
визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;
отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного із проходженням служби в поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.
Відповідно до ч. 2 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» розміри одноразової грошової допомоги поліцейським в разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, а саме: визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених в п. 4, інвалідності III групи - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.
З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.
Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку № 4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).
Згідно з п. 2 Розділу IV Порядку № 4 керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.
Із матеріалів справи вбачається, що 07.11.2015 року ОСОБА_3 прийнято на службу в Національну поліцію на посаду оперуповноваженого Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, тобто з цієї дати на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України «Про Національну поліцію».
Отже, останнім місцем служби позивача як поліцейського є Солонянське відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, на момент звільнення з якого, ОСОБА_3 була встановлена інвалідність ІІІ групи, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою МСЕК Серії 12 ААА № 394196.
Також суд вважає, що позивач ОСОБА_3, отримавши інвалідність ІІІ групи, відповідає визначеним у вказаному вище Порядку № 4 критеріям та є таким, що має право на отримання зазначеної одноразової грошової допомоги.
За змістом п. 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.
Наказом МВС України № 916 від 12.09.2016 року, який набрав чинності з 07.10.2016 року, внесені зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (наказ МВС №4), пункт 5 розділу 1 доповнено підпунктом 4 такого змісту: «пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ».
У відповідності до п.1 розділу ІV Порядку № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.
Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.
Висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє: в апараті Національної поліції - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у міжрегіональних органах Національної поліції - начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.
Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.
Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що відповідач протиправно не виконав вимоги Закону щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги за заявою позивача від 29.11.2016 року.
У відповідності до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Одноразова грошова допомога є гарантованою державою компенсацією за втрату здоров'я під час проходження служби особою, а тому, оскільки на час встановлення інвалідності у позивача, останній проходив службу саме на посаді оперуповноваженого Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, - норми Закону України «Про Національну поліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги, розповсюджується і на нього.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про Національну поліцію» поліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України. Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Міністром внутрішніх справ України (ч.6 ст.4 Закону).
Вирішуючи питання щодо розміру одноразової грошової допомоги позивачу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з урахування положень пункту 4 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію».
Доводи відповідача про те, що із наданих довідок позивача вбачається, що інвалідність ОСОБА_3 та втрата професійної працездатності виникла під час проходження служби в органах внутрішніх справ, а не в поліції, а відтак на нього не розповсюджується наказ Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, як на колишнього працівника міліції, спростовується вищенаведеним.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Отже, на підставі встановлених судом фактичних обставин справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Згідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо непризначення та невиплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, протиправною.
Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу, яка надається в разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності на 40% та визначення йому інвалідності ІІІ групи, у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб, станом на дату виплати.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 640 грн.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, зазначені в ст. 186 КАС України та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Суддя А.О. Коренев