Справа № 815/5776/16    
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5776/16
У Х В А Л А

04 вересня 2017 року

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

За участю секретаря - Гуманенко В.О.

За участю сторін:

Від позивача: Моргун Н.В. - за довіреністю

Від відповідача: Подуфалова І.В. - за довіреністю

Від третьої особи: Скворцова О.В. - за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Одеської митниці ДФС до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ", за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Іллічівської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про стягнення сум митних платежів,-

В С Т А Н О В И В:

Судом розглядається адміністративна справа за позовною заявою Одеської митниці ДФС, в якій позивач просить суд стягнути з Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» на рахунок Одеської митниці ДФС (МФО 820019, Одержувач: Одеська митниця ДФС (код за ), банк одержувача: ГУДКСУ у м. Києві, рахунок 0026) для перерахування до Державного бюджету України суму митних платежів, які підлягають сплаті під час імпорту легкових автомобілів «Renault Lodgy», VIN: НОМЕР_1; НОМЕР_2 у розмірі 121 871, 42 грн.

09.08.2017 року від представника ДП «МТП «Чорноморськ» до суду надійшло письмове клопотання про закриття провадження по справі відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України у зв'язку з неналежністю її розгляду в порядку адміністративного судочинства. В обґрунтування заявленого клопотання представник відповідача вказує, що відповідно до ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2017 року в даній справі цей спір має розглядатися за правилами Господарського кодексу України в порядку господарського судочинства, а відтак, суд першої інстанції повинен закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 157 КАС України через порушення правил предметної підсудності.

В судовому засіданні 04.09.2017 року представник відповідача підтримав вказану заяву та просив суд закрити провадження по справі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти закриття провадження у справі, вказавши, що зазначене питання по підсудності цього спору вже було вирішено ухвалою господарського суду Одеської області від 02.09.2016 року, якою було відмовлено у прийнятті даної позовної заяви Митниці на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України. Крім того наголосив, що у ч. 4 п. 6 Постанови пленуму Вищого адміністративного суду «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.05.2013 року № 8 зазначено, що правовідносини, які виникають під час виконання Державною фіскальною службою України та її територіальним органами покладених на них завдань, є публічно-правовими, а справи зі спорів між суб'єктами цих відносин є адміністративними.

Представник третьої особи залишив дане питання на розсуд суду.

Розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі, заслухавши заперечення представника позивача та думку третьої особи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі: 1) якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; 2) якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом; 3) якщо сторони досягли примирення; 4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами; 5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

З матеріалів справи вбачається, що Одеська митниця ДФС України зверталась до господарського суду Одеської області із цим же позовом, проте ухвалою від 02.09.2016 року по справі № 916/2378/16 у прийнятті позовної заяви було відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України. Зазначена ухвала набрала законної сили 02.09.2016 року.

02.11.2016 року Одеська митниця ДФС повторно звернулась із аналогічним позовом вже до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 04.11.2016 року провадження по справі було відрито.

Ухвалою від 25.01.2017 року клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду було задоволено, адміністративну позовну заяву Одеської митниці ДФС до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморьск» про стягнення сум митних платежів залишено без розгляду на підставі пропуску строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України.

13.04.2017 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС було задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Як вбачається із мотивувальної частини ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2017 року, визначена позивачем сума платежів не є податковим боргом у розумінні Податкового кодексу України, а є шкодою, завданою державі у вигляді неотриманих доходів від сплати митних платежів, і цей спір мав би розглядатися за правилами Господарського кодексу України в порядку господарського судочинства, а відтак, суд першої інстанції, повинен був закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України через порушення правил предметної підсудності.

У зв'язку із викладеною у мотивувальній частині ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2017 року позицією щодо підсудності цього спору та необхідність закриття провадження у справі, відповідач і звернувся із вищезазначеним клопотанням.

Суд вважає, що клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню у зв'язку із наступним.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Ч. 2 ст. 4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюються на всі публічно-правові спори, крім тих спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

П. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори за зверненням суб'єктів владних повноважень у випадках у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

У ч. 4 п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» зазначено, що правовідносини, які виникають під час виконання Державною фіскальною службою України та її територіальними органами покладених на них завдань, є публічно-правовими, а справи зі спорів між суб'єктами цих відносин є адміністративними.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.210 Митного кодексу України вивантаження товарів із суден закордонного плавання та навантаження товарів на зазначені судна здійснюються з дозволу органу доходів і зборів та під його контролем згідно з документами, передбаченими статтею 335 цього Кодексу. Дозвіл надається невідкладно після перевірки поданих документів та встановлення їх відповідності вимогам цього Кодексу. У разі відмови у наданні дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронній формі, повідомити власника товарів або уповноважену ним особу про причини і підстави такої відмови. Товари, вивантажені з судна в зону митного контролю на території морського, річкового порту, для митних цілей вважаються такими, що перебувають на складі тимчасового зберігання. При цьому договір на зберігання товарів не вимагається. У разі втрати товарів, що перебувають у зоні митного контролю на території морського, річкового порту (крім природних втрат за нормальних умов зберігання), або видачі їх без дозволу органу доходів і зборів обов'язок із сплати митних платежів, установлених законом на імпорт цих товарів, покладається на адміністрацію порту.

Відповідно до ст.ст. 543-546 Митного кодексу України безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів. Призначенням органів доходів і зборів є створення сприятливих умов для розвитку зовнішньоекономічної діяльності, забезпечення безпеки суспільства, захист митних інтересів України. Здійснюючи державну митну справу, органи доходів і зборів виконують такі основні завдання: 1) забезпечення правильного застосування, неухильного дотримання та запобігання невиконанню вимог законодавства України з питань державної митної справи; 2) забезпечення виконання зобов'язань, передбачених міжнародними договорами України з питань державної митної справи, укладеними відповідно до закону; 3) створення сприятливих умов для полегшення торгівлі, сприяння транзиту, збільшення товарообігу та пасажиропотоку через митний кордон України, здійснення разом з митними органами інших держав заходів щодо удосконалення процедури пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України, їх митного контролю та митного оформлення; 4) здійснення митного контролю та виконання митних формальностей щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, у тому числі на підставі електронних документів (електронне декларування), за допомогою технічних засобів контролю тощо; 5) аналіз та управління ризиками з метою визначення форм та обсягів митного контролю; 6) забезпечення справляння митних платежів, контроль правильності обчислення, своєчасності та повноти їх сплати, застосування заходів щодо їх примусового стягнення у межах повноважень, визначених цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими актами законодавства України, організація застосування гарантій забезпечення сплати митних платежів, взаємодія з банківськими установами та незалежними фінансовими посередниками, що надають такі гарантії; 7) застосування передбачених законом заходів митно-тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, здійснення контролю за дотриманням усіма суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності та громадянами встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення окремих видів товарів через митний кордон України; здійснення заходів щодо недопущення переміщення через митний кордон України товарів, на які встановлені заборони та/або обмеження щодо переміщення через митний кордон України, а також товарів, які не відповідають вимогам якості та безпеки; 7-1) здійснення державного експортного контролю в межах повноважень, покладених на органи доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України; 8) здійснення контролю за дотриманням правил переміщення валютних цінностей через митний кордон України; 9) сприяння захисту прав інтелектуальної власності, вжиття заходів щодо запобігання переміщенню через митний кордон України товарів з порушеннями охоронюваних законом прав інтелектуальної власності, недопущення переміщення через митний кордон України контрафактних товарів; 10) запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил на всій митній території України; 11) здійснення в межах повноважень, визначених цим Кодексом, контролю за діяльністю підприємств, які надають послуги з декларування товарів, перевезення та зберігання товарів, що переміщуються через митний кордон України чи перебувають під митним контролем, та здійснюють інші операції з такими товарами, надання дозволів на здійснення зазначених видів діяльності; видача сертифікатів уповноваженого економічного оператора; 12) ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності; 13) ведення митної статистики та обмін даними митної статистики з митними органами інших країн; 14) проведення верифікації (встановлення достовірності) сертифікатів про походження товарів з України та видача у випадках, встановлених чинними міжнародними договорами, сертифікатів походження; 15) здійснення обміну документами та інформацією (у тому числі електронною) з іншими державними органами України, митними, правоохоронними та іншими органами іноземних держав; 16) впровадження, розвиток та технічне супроводження інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем і технологій в державній митній справі, автоматизація митних процедур, надання підприємствам послуг електронного цифрового підпису; 17) здійснення міжнародного співробітництва у сфері державної митної справи, залучення зовнішніх ресурсів для забезпечення діяльності органів доходів і зборів; 18) кінологічне забезпечення діяльності органів доходів і зборів; 19) управління об'єктами інфраструктури органів доходів і зборів, розбудова митного кордону; 20) здійснення інших визначених законом повноважень, покладених на органи доходів і зборів. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, спрямовує, координує та контролює діяльність митниць, здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, в межах своїх повноважень видає накази, організує та контролює їх виконання. Митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів. Митниця є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та із своїм найменуванням і діє відповідно до Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі положення, яке затверджується наказом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і підпорядковується йому. Не допускається втручання у діяльність митниць інших територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Митниця здійснює свою діяльність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим; область; міста Київ, Севастополь). Окремі митниці можуть здійснювати свою діяльність на територіях двох чи більше адміністративно-територіальних одиниць або на всій території України. Створення, реорганізація та ліквідація митниць здійснюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, визначеному законом. У населених пунктах, на залізничних станціях, в аеропортах, морських і річкових портах та інших об'єктах, розташованих у зоні діяльності митниці, в міру необхідності створюються її відокремлені структурні підрозділи (митні пости).

З наведеного вбачається, що Митниця, подавши позовну заяву до адміністративного суду, діє як суб'єкт владних повноважень у випадку, встановленому законом (п.п.1,4,6, 11 ст.544, ст.546 ч.ч.1,3 Митного кодексу України), отже даний спір підпадає під юрисдикцію адміністративного суду та йому підвідомчий.

Щодо посилань відповідача на порушення правил предметної підсудності внаслідок розгляду такого спору в суді, суд зауважує, що норми ст.18 КАС України не регулюють питання юрисдикційності спорів, що розглядаються адміністративними судами, а стосується розмежування спорів, підвідомчих адміністративним судам, між окружними адміністративними судами та загальними місцевими судами як адміністративними.

Поряд із цим, чинною є ухвала господарського суду Одеської області від 02.09.2016р. №916/2376/16 про відмову у прийнятті позовної заяви Митниці, тому закриття провадження у розглядуваній справі адміністративного суду із мотивів його підвідомчості господарському суду призведе до порушення права на розгляд справи судом, встановленим законом, у розумний строк (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Виходячи із аналізу зазначених норм права, спір між Одеською митницею ДФС та Державним підприємством «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» з приводу стягнення сум митних платежів є публічно-правовим спором, вирішення якого відноситься саме до компетенції адміністративного суду.

У зв'язку з цим, у задоволенні клопотання представника Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" про закриття провадження у справі №815/5776/15 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача про закриття провадження у справі №815/5776/16 відмовити.

Ухвала суду про відмову у закритті провадження у справі оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.09.2017 року.

Суддя М.М. Аракелян