Справа № П/811/1156/17
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року справа № П/811/1156/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про скасування рішення та зобов'язати вчинити вказані дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про відмову у затвердженні проекту землеустрою та передачі йому у приватну власність земельної ділянки від 23.02.2017 року №Р-2330/0-1803/0/6-17;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки та передати ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га з кадастровим номером НОМЕР_2, яка знаходиться на території Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області за межами населеного пункту.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач листом від 23.02.2017 повторно протиправно відмовив у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, тому просить суд зобов'язати відповідача затвердити проект землеустрою.

Сторони у судове засідання не з'явились, згідно ухвали суду розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 23.02.2016 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області (на звороті а.с.12).

Позивач зазначає, що всупереч вимог ч.7 ст.118 ЗК України, відповідачем, в установлений законодавством місячний строк з дня реєстрації його заяви не надано ні дозволу, ні вмотивованої відмови.

24.03.2016 позивач замовив проект землеустрою, про що письмово повідомив відповідача та надав договір на виготовлення проекту землеустрою (на звороті ст.15-17).

19.04.2016 Головне управління Держгеокадастру України у Кіровоградській області листом від 19.04.2016 року №Р-5570/0-3178/0/6-16 повідомило позивача, що подана заява не відповідає вимогам ст.ст.118, 122 Земельного кодексу України, а саме до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області протягом місяці з дня закінчення строку розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, відповідне клопотання з договором на виконання робіт із землеустрою не надходило (а.с.35).

22.04.2016 відповідачем видано наказ №11-3752/14-16-СГ про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення документації із землеустрою (а.с.36).

25.03.2016 сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області (а.с.10-12).

Начальником Управління Держгеокадастру у Знам'янському районі Кіровоградської області Владовим Р.П. погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.ОСОБА_1 (а.с.32).

19.05.2016 року державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Знам'янському районі Кіровоградської області Береговим В.І. присвоєно кадастровий номер земельної ділянки (а.с.39-41).

Після чого позивачем подано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на затвердження до відповідача.

15.06.2016 Головне управління Держгеокадастру України у Кіровоградській області листом №Р-9573/0-5712/0/6-16 повідомило позивача, що подана заява не відповідає вимогам ст.50 Земельного кодексу України, а саме складовою частиною проекту землеустрою є матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки), які відсутні, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання не відповідає Іструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Деркомзему від 18.05.2010 за № 376 в частині - не вказані кадастрові номери земельної ділянки. Також відповідач зазначив, що необхідно обґрунтувати наявність плану земельної ділянки, висновку Цибулівської сільської ради Знам'янського району (а.с.37).

Після усунення зауважень, позивач повторно подав проект землеустрою на затвердження.

До заяви додано копії: графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; паспорта; ідентифікаційного номера; проект землеустрою; завдання на виконання робіт; договір від 24.03.2016 р.; протокол угоди про договірну ціну; довідка; матеріали геодезтичних вишукувань та землевпорядного проектування земельної ділянки; рішення Цибулівської сільської ради (а.с.10-33).

23.02.2017 року Головне управління Держгеокадастру України у Кіровоградській області листом №Р-2330/0-1803/0/6-17 повідомило позивача, що подана заява не відповідає вимогам ст.ст.26 та 66-1 Закону України "Про землеустрій", а саме аналювання кваліфікаційного сертифікату наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 14.12.2016 №335 (а.с. 38).

Позивач не погоджуючись з відмовою у затвердженні проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Проаналізувавши зміст зазначеного листа відповідача суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою та суттю даний лист фактично є рішенням Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розмірі 2 га для ведення особистого селянського господарства.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.ґ ч.2 ст.25 Закону України "Про землеустрій" (далі - Закон України), встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документів із землеустрою.

За приписами ч.2 ст.50 Закону України передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Ч. 7 ст.118 ЗК України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно із ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 1 цього Кодексу.

Так, ч.1 ст.186-1 ЗК України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до положень 4,5 ст.186-1 ЗК України, Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Ч.3 ст. 50 Закону України передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Відповідно до ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

За змістом ч.ч. 10,11 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Аналіз наведених положень Земельного кодексу України та Закону України "Про землеустрій" свідчить, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають погодженню у порядку статті 186 1 Земельного кодексу України, після чого відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зобов'язаний прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. При цьому нормами чинного законодавства не передбачено підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Як встановлено судом, за результатами розгляду заяви позивача про затвердження проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства, із земель державної власності сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка розташована на території Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області.

Із змісту листа Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.02.2017 року №Р-2330/0-1803/0/6-17 суд вбачає, що підставами для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки були: анулювання кваліфікаційного сертифікату.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України, встановлено, що розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Ч.1 ст.66-1 Закону України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, веде Державний реєстр сертифікованих інженерів-землевпорядників, які отримали кваліфікаційний сертифікат.

Згідно з частиною восьмою статті 68 Закону України "Про землеустрій" складення документації із землеустрою особою, яка не отримала кваліфікаційного сертифіката, яку позбавлено кваліфікаційного сертифіката або дія кваліфікаційного сертифіката якої зупинена, забороняється. Документація із землеустрою та технічна документація з оцінки земель, яка була підписана такою особою, є недійсною.

Судом встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на замовлення позивача розроблено ФОП ОСОБА_2 та підписано сертифікованим інженером землевпорядником ОСОБА_2 (а.с.10).

Проект містить кваліфікаційних сертифікат інженера-землевпорядника: НОМЕР_3 від 30.01.2013 року (на звороті а.с.19).

Також у проекті наявний висновок Управління Держгеокадастру у Знам'янському районі про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 19.05.2016 року, яким погоджено вказаний проект землеустрою (а.с.10).

Таким чином проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розроблений ФОП ОСОБА_2, 19.05.2016 року погоджено у порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Позивач та виконавцем ФОП ОСОБА_2 підписано акт приймання - передачі документації, згідно із яким відповідачу передано проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області.

Аналіз положень частини 3 статті 50 Закону України "Про землеустрій", яка містить вичерпний перелік документів, які включаються до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, свідчить, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки є складеним після формування усіх документів, передбачених цією статтею, в тому числі матеріалів погодження проекту землеустрою.

Дослідивши в ході розгляду справи копії документів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, складеного ФОП ОСОБА_2 на замовлення позивача, суд приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_2 завершено складення проекту землеустрою 19.05.2016 р., датою його погодження відділом Держгеокадастру в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України.

За таких обставин посилання у листі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.02.2017 року №Р-2330/0-1803/0/6-17 на те, що наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 14.12.2016 р. №335 анульовано кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника ОСОБА_2, у зв'язку з чим документація із землеустрою є недійсною, суд вважає безпідставним, оскільки анулювання кваліфікаційних сертифікатів інженерів-землевпорядників відбулося після складення та підписання розробленого на замовлення позивача проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області.

На момент складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, інженер-землевпорядник ОСОБА_2 мав діючий кваліфікаційний сертифікат, відтак документація із землеустрою є дійсною в розумінні статті 68 Закону України "Про землеустрій".

Проте, відповідач відмовив позивачу у затвердженні проекту на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки.

Частиною 1 ст.24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Також, Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (ч. 4 ст.13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ч.2 ст.14).

В абзаці 10 п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003р. № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З врахуванням викладеного, суд звертає увагу на те, що Земельним кодексом України передбачено механізм безоплатної передачі земель сільськогосподарського призначення у власність та вичерпні підстави для відмови в цьому, а тому відповідач не мав право відмовляти позивачу у затвердженні проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність з підстав, не передбачених Земельним кодексом України.

Дослідивши надані відповіді, суд дійшов висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не розглянуло заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою від 23.02.2017 року у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішення питань щодо затвердження проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013р. №21-87а13, а згідно з статтею 244-2 КАС України суд зобов'язаний привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частини зобов'язання відповідача щодо затвердження проекту землеустрою.

Разом з тим, суд вважає за необхідне, зобов'язати відповідача належним чином розглянути заяву позивача від 23.02.2017 року та прийняти рішення щодо затвердження проекту землеустрою, з огляду на наступне.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки є нерозглянута заява позивача від 23.02.2017 року про затвердження проекту землеустрою, а тому відповідач зобов'язаний належним чином її розглянути.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що належним захистом порушеного права позивача є зобов'язання відповідача належним чином розглянути заяву від 23.02.2017 року, оскільки саме по собі судове рішення про визнання відмови у затвердженні проекту протиправною не відновлює порушеного права позивача на прийняття останнім вмотивованого рішення щодо затвердження проекту землеустрою.

При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у затвердженні проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Встановлені судом обставини справи та наведені норми чинного законодавства свідчать про те, що відповідачем, при прийнятті оскаржуваного рішення, не дотримано зазначених принципів, зокрема, останнім відмовлено позивачу без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття правомірного рішення.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

У відповідності до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем фактично сплачено судовий збір у розмірі 1280,00 грн. (а.с.2), відтак, зважаючи на викладене, у контексті статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень статті 4 Закону України "Про судовий збір", суд вважає, що позивачеві судові витрати підлягають присудженню відповідно до задоволених позовних вимог у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст.71, 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у затвердженні ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною (орієнтовною) площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, із земель державної власності сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка розташована на території Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, викладену у листі від 23.02.2017 року №Р-2330/0-1803/0/6-17.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.02.2017 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області у сумі 640,00 грн.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її отримання.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Л.І. Хилько