Справа № 308/2011/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7770/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Гінди О.М., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Предстаник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідача - Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» та зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити перерахунок ОСОБА_2 пенсії в розмірі 85% відповідно до Закону України «Про державну службу» з 09 квітня 2003 року, включивши до суми заробітної плати, яка береться для розрахунку пенсії державного службовця 1904, 88 грн. індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань на підставі довідки про складові заробітної плати за період з квітня 2001 року по березень 2003 року, виданої Відділом агропромислового розвитку Ужгородської РДА, вих. № 17 від 30 січня 2017 року, виплатити заборгованість, яка виникла з квітня 2003 року та надалі виплачувати пенсію в перерахованому розмірі.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2017 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови включити суми матеріальних допомог та суми індексації заробітної плати в заробітну плату для призначення пенсії ОСОБА_3. Зобов'язано Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 01 вересня 2016 року із врахуванням суми індексації заробітної плати і виплачених сум матеріальних допомог. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що індексацію заробітної плати, матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально побутових потреб не належать до інших надбавок та не включаються у структуру заробітної плати, з якої визначається розмір пенсії державного службовця. Тому при визначенні розміру призначеної (перерахованої) пенсії обґрунтовано не були враховані ці виплати. Апелянт звертає увагу на те, що з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про державну службу" не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Пенсії, призначені до 01 червня 2015 року, продовжують виплачувати у раніше встановленому розмірі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, просив справу розглядати без його участі, тому відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану постанову необхідно скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 09 квітня 2003 року перебуває на обліку в Ужгородському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області як одержувач пенсії по віку відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 85 % від заробітної плати.

Довідкою Відділу агропромислового розвитку Ужгородської РДА від 30 січня 2017 року №17 підтверджується, що ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та зазначено, що на всі ці виплати нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011р. - єдиний податок на загальнообов'язкове державне страхування; з квітня 2001 року по квітень 2003 року загальна сума індексації та допомог, з яких нараховано та утримано страхові внески, згідно із ст.2 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» становить 5190,61 грн.

31 січня 2017 року позивач звернувся до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою, в якій просив провести перерахунок призначеної йому пенсії з моменту призначення з урахуванням сум усіх виплат, на які були нараховані та сплачені страхові внески.

Листом №02/Л-25 від 08 лютого 2017 року Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області відмовило позивачу у задоволенні заяви, мотивуючи це тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація для обчислення пенсії не враховуються. Згідно з п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII скасовано, зокрема, статтю 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (пункт 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889). Крім, того, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ. Таким чином, підстав для проведення перерахунку пенсії, згідно з Законом України «Про державну службу», немає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що виплачені позивачу матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця, оскільки з отримуваних застрахованою особою сум виплат були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому такі повинні враховуватися в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входили вони до структури заробітної плати. Разом з тим, позивачем пропущено строк звернення до суду та не наведено поважних причин такого пропуску, то позовні вимоги підлягають до задоволення в межах шестимісячного строку звернення до суду відповідно до вимог ст.99 КАС України. Також не підлягає до задоволення позовна вимога про зобов'язання відповідача надалі виплачувати пенсію в перерахованому розмір, оскільки суд не може зобов'язувати на майбутнє вчиняти певні дії та, відповідно, не може передбачити, що права будуть порушені.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Відповідно до приписів ст.2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Ч.2 ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ передбачала, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Судом встановлено, що позивачу призначена пенсія на підставі Закону України "Про державну службу" з розрахунку 85% від суми заробітної плати.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховалися в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати, згідно з підпунктом 2.2.7 пункту 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, тому індексація є складовою частиною заробітної плати, оскільки є додатковою заробітною платою.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до вказаних нормативних актів пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку він фактично отримував на день звільнення, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально- побутових питань, індексації грошових доходів, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Така правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України (постанова від 20 лютого 2012 року справа № 21-430а11, постанова від 28 травня 2013 року справа № 21-97а13, постанова від 04 березня 2014 року справа № 21-14а14), та відповідно до ч. 1 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для застосування.

З поданої позивачем довідки Відділу агропромислового розвитку Ужгородської РДА від 30 січня 2017 року №17 вбачається, що на всі виплати, які включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи, що вказані у позові складові заробітної плати отримувались позивачем під час проходження служби та на них нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тому дії відповідача щодо не включення цих виплат при призначенні пенсії, а згодом при зверненні з заявою про перерахунок у зв'язку з цим саме в такому розмірі, є неправомірними, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання здійснити такий перерахунок та виплату з врахуванням вищевказаних виплат.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає необґрунтованими і безпідставними покликання апелянта на необхідність застосування до спірних правовідносин п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким передбачено, що в разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії та в разі зміни посадових окладів, а не у цьому випадку, коли здійснюється перерахунок у зв'язку з неправильним визначенням розміру пенсії при первинному її призначенні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позову за період з квітня 2003 року по 01 вересня 2016 року, що є порушенням норм процесуального права, оскільки у випадках, коли позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду (п.9 ч.1 ст.155 КАС України).

Тому, враховуючи те, що позивач 31 січня 2017 року звернувся в Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою, в якій просив провести перерахунок призначеної його пенсії з моменту призначення з урахуванням сум усіх виплат, на які були нараховані та сплачені страхові внески, колегія суддів дійшла висновку про те, що позов у частині визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» з включенням до розрахунку пенсії індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань за період з квітня 2003 року по 31 серпня 2016 року необхідно залишити без розгляду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині вимог в майбутньому, оскільки предметом судового захисту можуть бути тільки порушені, невизнані чи оспорювані права, відтак визнання наявності чи відсутності будь-якого роду прав в майбутньому є неможливим.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в резолютивній частині оскаржуваної постанови помилково зазначено про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у включенні відповідних виплат до розрахунку пенсії ОСОБА_3 та зобов'язано вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_3, разом з тим, ОСОБА_3 у цій адміністративній справі є представником позивача - ОСОБА_1, що підтверджується довіреністю, яка міститься у матеріалах справи (а.с.14).

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог ст.202 КАС України є підставою для скасування постанови.

Керуючись п.8 ч.1 ст.155, ст. 160, 195, 197, 198, п.4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2017 року у справі №308/2011/17 скасувати, та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії за період з квітня 2003 року по 31 серпня 2016 року залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітку.

Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця, згідно зі ст. 37 Закону України "Про державну службу", в редакції, чинній на час призначення пенсії, в розмірі 85 відсотків, включивши в заробітну плату для обчислення пенсії індексацію заробітної плати, матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, згідно з довідкою Відділу агропромислового розвитку Ужгородської РДА від 30 січня 2017 року №17, з 01 вересня 2016 року.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: О.М. Гінда

М.П. Кушнерик