Справа № 348/296/17
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

04 вересня 2017 року м. Київ К/800/25114/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - УПФ) в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в застосуванні показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; зобов'язати відповідача призначити та виплачувати йому пенсію відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV, у редакції періоду спірних правовідносин) із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком з 1 лютого 2017 року (далі - спірний перерахунок пенсії).

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що дії відповідача не ґрунтуються на вимогах закону, порушують його права, а тому ОСОБА_1 просив про задоволення позову.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії відповідача та зобов'язано останній здійснити позивачу спірний перерахунок пенсії.

Відповідач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у позові.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 24 липня 2017 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху, з підстав її невідповідності вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скаржнику, у строк до 15 серпня 2017 року запропоновано усунути зазначені в ухвалі недоліки та роз'яснено, що у випадку їх невиконання касаційну скаргу буде повернуто.

У встановлений судом процесуальний строк скаржником виконано вимоги ухвали у повному обсязі, однак у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що позивач має право на спірний перерахунок пенсії, оскільки звернувся за такою згідно Закону № 1058-IV вперше, а тому при її призначенні необхідно застосовувати показник середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 4 листопада 2000 року по 31 січня 2017 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших категорій громадян» (далі - Закон № 2262-XII).

З 1 лютого 2017 року позивачу призначена і виплачується пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV, на підставі його зави.

При призначенні вищевказаної пенсії УПФ застосувало показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2007 рік в сумі 1197,91 гривень і роз'яснило своїм листом позивачу, що при розрахунку цієї пенсії не може бути застосований показник середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують зверненню у 2017 році, оскілки позивач до цього вже отримував пенсію, яку було призначено у відповідності до Закону № 2262-XII.

Так, відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше.

Враховуючи викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позову узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Окрім цього, аналогічна правова позиція неодноразово висловлена у постановах Верховного Суду України від 31 травня, 9 червня 2015 року і від 29 листопада 2016 року (справи №№ 21-612а14, 21-550а15 і 21-6331а15 відповідно), яка з огляду на положення частини 2 статті 244-2, а також частини 2 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України була врахована судами під час вирішення даного спору.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року, відмовити.

Копію цієї ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк