Справа № 239/703/16-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Грідяєва М.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року справа №239/703/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Новогродівського міського суду Донецької області від 20 липня 2017 року в справі № 239/703/16-а за позовом ОСОБА_2 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання перерахувати та виплатити пенсію по інвалідності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо призначення в 2013 році пенсії по інвалідності від нещасного випадку на виробництві за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», зобовязати здійснити перерахунок призначеної пенсії відповідно до положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі 50 відсотків пенсії за віком та сплатити недоплачені суми пенсії з 23.06.2016.

Постановою Новогродівського міського суду Донецької області від 20 липня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано неправомірними дії Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо призначення ОСОБА_2 пенсії по інвалідності відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобовязано Селидовське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі 50% пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст.ст. 27, 28 зазначеного Закону, з урахуванням фактично виплачених сум, з 23 червня 2016 року.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що положеннями Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» регламентовано призначення пенсій по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, неповязаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються на підставі норм Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тобто пенсійним органом було правильно визначено норми пенсійного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Також апелянт наголошує, що ОСОБА_2 було неправильно визначено спосіб захисту порушеного права, який відобразився у хибному формулюванні позовних вимог.

За таких обставин, Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звертає увагу на необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 (далі позивач) перебуває на обліку Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач, Селидовське ОУПФУ) отримує пенсію по інвалідності в наслідок трудового каліцтва або професійного захворювання інвалідам 3 групи, яка призначена на підставі акту про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, № 11 від 30.05.2013 та довідки МСЕК від 18.09.2013. Довідкою МСЕК від 13.10.2015 позивачу підтверджена 3 група інвалідності безстроково, визначено 50 % втрати працездатності.

Відповідачем ОСОБА_2 призначена пенсія як інваліду 3 групи з трудового каліцтва за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вважаючи, що пенсійний орган неправильно визначив закон, на підставі якого йому має бути призначена пенсія, що спричинило виплату пенсії в меншому розмірі, ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV).

Згідно з преамбулою Закону № 1058-IV він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

За приписами ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-ІV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV встановлено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат, а також умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Статтею 8 Закону 5 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до норм статті 23 Закону пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров'я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Статтею 29 Закону № 1788-ХІІ встановлені розміри пенсій по інвалідності, зокрема, інвалідам III групи 40 процентів заробітку (стаття 64).

Згідно зі ст. 9 Закону № 1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Розділом ІV Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії по інвалідності (стаття 30), розмір такої пенсії (стаття 33), період, на який вона призначається (стаття 34), строк виплати пенсії по інвалідності в разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності (стаття 35).

За приписами ч. 1 ст. 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Частиною першою ст. 33 Закону № 1058-IV регламентовано, що пенсія по інвалідності інвалідам ІII групи призначається в розмірі 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону. Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-ХІV (далі Закон № 1105-ХІV).

Відповідно до пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1105-ХІV (в редакції Закону № 77-VІІІ від 28.12.2014) до приведення законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у відповідність із цим Законом, пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсія у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, виплачуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Абзацом першим п. 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, який прийнятий пізніше Закону № 1788-ХІІ, встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом другим наведеного пункту положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що попри встановлення ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» серед видів пенсії, які призначаються за цим законом, лише пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства), порядок та умови призначення пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання регулюються також цим законом. Отже Селидовське ОУПФУ неправильно визначило закон, на підставі якого мала бути призначена та виплачена пенсія ОСОБА_2 Таким чином доводи апелянта з цього приводу не підлягають задоволенню.

Щодо посилань пенсійного органу з приводу виключної компетенції Пенсійного фонду призначати та виплачувати пенсію суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідачем було порушено право позивача на отримання пенсії в належному розмірі. Таке право підлягає відновленню безпосередньо шляхом зобовязання вчинити дії, у спірних правовідносинах донарахувати та виплатити суми пенсії. За таких обставин зобовязання пенсійного органу здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_2 не є втручанням у його виключну компетенцію.

Не підлягають задоволенню доводи апелянта щодо невідповідності позовної вимоги про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень положенням ч. 4 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки конструкція наведеної норми не встановлює виключний перелік позовних вимог.

Окрім цього апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що питання поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом не було викладено в ухвалі як окремому документі. Проте суд першої інстанції вирішував це питання не в складі позовних вимог, а як один з аспектів заперечень відповідача. Тому в даному випадку підстави для прийняття ухвали з цього приводу відсутні.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 94, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Новогродівського міського суду Донецької області від 20 липня 2017 року в справі № 239/703/16-а за позовом ОСОБА_2 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання перерахувати та виплатити пенсію по інвалідності залишити без задоволення.

Постанову Новогродівського міського суду Донецької області від 20 липня 2017 року в справі № 239/703/16-а залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_3

ОСОБА_4