Справа № 816/1113/17
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1113/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Дубінчина О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Котенка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, третя особа - Головне управління Національної поліції в Полтавській області, про визнання протиправною бездіяльності, визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2017 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (надалі по тексту - відповідач, Комісія МВС), третя особа - Головне управління Національної поліції в Полтавській області (надалі по тексту - третя особа, ГУНП в Полтавській області) про визнання протиправною бездіяльності щодо не вирішення питання про визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій з моменту отримання документів; визнання незаконним та скасування рішення від 17 березня 2017 року № 1/VI/XVII/1 про відмову в наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 ; зобов`язання повторно розглянути питання про визначення статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 протягом одного місяця з моменту набуття судовим рішенням чинності.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що у період із 03 липня 2015 року по 15 серпня 2015 року перебував у службовому відрядженні та безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (надалі АТО), забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Зазначав, що документи щодо надання йому статусу учасника бойових дій двічі направлялися ГУНП в Полтавській області до Комісії МВС, але були повернуті на доопрацювання, і після повторного направлення скарги позивача ним отримано рішення Комісії МВС від 17 березня 2017 року № 1/VI/XVII/1 про відмову в наданні статусу учасника бойових дій. Вважає бездіяльність відповідача і рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій незаконними, вказуючи на те, що ним надано належні і достатні документи для визнання його учасником бойових дій.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, у письмових запереченнях просив розгляд справи здійснювати за відсутності його представника /а.с. 84 88/.

У наданих письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що у направлених на розгляд Комісії матеріалах щодо надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 були відсутні достатні докази безпосередньої участі останнього у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення строком не менш ніж 30 календарних днів, а також докази участі у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, що було б підставою для надання йому статусу учасника бойових дій незалежно від кількості днів залучення його до проведення АТО. Виходячи з викладеного, вважає, що рішенням Комісії правомірно відмовлено ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій.

Представник третьої особи проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 під час проходження служби в органах внутрішніх справ України на підставі наказу УМВС України в Полтавській області від 01.07.2015 № 400 о/с дск з 03.07.2015 строком на сорок п`ять діб був відряджений до ГУМВС України в Харківській області та зони проведення антитерористичної операції з метою належного виконання завдань, визначених Законом України Про боротьбу з тероризмом та організації заходів щодо встановлення осіб, причетних до вчинення тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень, у т.ч. проти державності, а також забезпечення діяльності фільтраційних пунктів і блокпостів на території Харківської області /а.с. 15, 90/.

На виконання вказаного наказу позивачу видано посвідчення про відрядження від 02.07.2015 № 322, згідно з яким термін відрядження становив 45 днів з 03.07.2015 до 15.08.2015, і яким ОСОБА_1 відряджено до Харківської області та зони АТО на територію Донецької та Луганської областей /а.с. 92-93/.

Наказом першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 15.08.2015 № 227 капітана міліції ОСОБА_1 визнано таким, який у період із 02.07.2015 по 15.08.2015 перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередньо участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових (бойових) завдань /а.с. 94/.

15.08.2015 Ізюмським міськвідділом ГУМВС України в Харківській області видано ОСОБА_1 довідку про його безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (вих. № 1/18345/4) /а.с. 13/.

Подані, у тому числі ОСОБА_1 , документи, необхідні для надання статусу учасника бойових дій (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413), були опрацьовані в управлінні кадрового забезпечення та надіслані на розгляд уповноваженої комісії за вих. № 19 дск/115/12/01-2016 від 05.02.2016 /а.с. 53-55/.
За результатами розгляду документів Комісією МВС прийнято рішення про повернення частини матеріалів на доопрацювання, в тому числі, відносно позивача, які надіслано супровідним листом № 1101 дск/12/2/2/03-2016 від 04.04.2016 /а.с.56/.

Після доопрацювання управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Полтавській області повторно направлено матеріали у тому числі і позивача, за вих. № 87 дск/115/12/01/12-2016 дск від 20.04.2016 /а.с. 57/.

Після повторного розгляду Комісією (протокол засідання № 7 від 24.06.2016) вдруге повернуто матеріали, в тому числі позивача, на доопрацювання супровідним листом № 2536дск/12/1/2/03-2016 від 19.07.2016 /а.с.58/.

Супровідним листом від 08.12.2016 № 204/дск/115/12/01/12-2016 ГУНП в Полтавській області направлено доопрацьовані матеріали ОСОБА_1 для розгляду Комісією та вирішення питання щодо надання статусу учасника бойових дій /а.с. 59/.

За результатами такого розгляду Комісією МВС прийнято рішення від 17 березня 2017 року № 1/VI/XVII/1, яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій /а.с. 89/.

У вказаному рішенні зазначено наступні підстави для його прийняття:

1. Абзац 3 пункту 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413;

2. Пункти 2, 4 розділу ІІ Положення про комісію МВС з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.08.2016 № 868, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.09.2016 за № 1271/29401.

Не погоджуючись з таким рішенням, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не вирішення питання про визнання його учасником бойових дій з моменту отримання документів, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII /у редакції, чинній на час спірних правовідносин/ учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначено Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. N 413 /надалі - Порядок № 413/.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 413 /у редакції із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року N 425, тобто у редакції, чинній на час виникнення у позивача права на отримання статусу учасника бойових дій/, статус учасника бойових дій надається:

військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Пунктом 3 Порядку № 413 визначено, що райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначаються Антитерористичним центром при СБУ.

Згідно із пунктом 4 Порядку № 413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

Пунктом 6 Порядку № 413 передбачено, що для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

За змістом пункту 5 Порядку № 413 рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається, зокрема: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС.

Відповідно до пункту 2 розділу І Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 26 серпня 2016 року N 868 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 вересня 2016 р. за N 1271/29401 /надалі - Положення N 868/, Комісія Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (далі - Комісія) утворюється в апараті МВС наказом МВС з метою реалізації заходів, пов`язаних із наданням статусу учасника бойових дій, учасника війни працівникам МВС.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Положення N 868 основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішення щодо надання працівникам МВС статусу учасника бойових дій, розгляд питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до пунктів 6 і 13 статті 9 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Пунктом 4 Положення N 868 передбачено, що Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни у разі:

відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни;

надання недостовірних даних про осіб, зазначених у пункті 1 розділу I цього Положення;

виявлення факту підроблення документів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни;

наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Із матеріалів справи суд вбачає, що рішення від 17 березня 2017 року № 1/VI/XVII/1 прийнято Комісією МВС за результатами розгляду, зокрема, наступних документів, копії яких наявні у матеріалах справи /а.с. 90 - 94/: витягу з наказу Управління Міністерства внутрішніх справ у Полтавській області від 01.07.2015 № 400 о/с дск «Про відрядження працівників УМВС України в Полтавській області на блокпости фільтраційних пунктів на території Харківської області та зони проведення антитерористичної операції», довідки Головного управління Національної поліції в Полтавській області про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 04.02.2016 № 513/115/01/12-2016; посвідчення про відрядження № 322, виданого ОСОБА_1 ; витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 15.08.2015 № 227.

Як вбачається з наданих відповідачем матеріалів, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення, ОСОБА_1 під час проходження служби в УМВС України в Полтавській області на підставі наказу УМВС України в Полтавській області від 01.07.2015 № 400 о/с дск, посвідчення про відрядження № 322, з 03.07.2015 по 15.08.2015 (сорок п`ять діб) відряджався до ГУМВС України в Харківській області та зони проведення антитерористичної операції/.

Згідно посвідчення про відрядження № 322 позивач прибув до м. Ізюм 03.07.2015, а з 01.08.2015 вибув з м. Ізюм, та з 01.08.2015 по 06.08.2015 та з 07.08.2015 по 11.08.2015 перебував на території міст Слов`янськ та Краматорськ Донецької області.

Вказані обставини підтверджуються також книгою нарядів по антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей співробітників УМВС України в Полтавській області за період з 03.07.2015 по 15.08.2015, оригінал якої досліджений судом в ході судового розгляду та копію якого долучено до матеріалів справи /а.с. 108-148/, із якої вбачається перебування позивача у нарядах на блокпостах у містах Слов`янськ та Краматорськ Донецької області.

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення" визначено такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення: Донецька і Луганська області - з 07 квітня 2014 року; Харківська область - з 07 квітня 2014 року до 14 вересня 2014 року.

Таким чином позивач 11 днів перебував у службовому відрядженні безпосередньо в районах антитерористичної операції, що не заперечується відповідачем /а.с. 85/.

Наказом першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 15.08.2015 № 227 капітана міліції ОСОБА_1 визнано таким, який у період із 02.07.2015 по 15.08.2015 перебував у складі сил та засобів, що залучаються та беруть безпосередньо участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових (бойових) завдань /а.с. 94/.

Довідкою Ізюмського міськвідділу ГУМВС України в Харківській області від 15.08.2015 № 1/18345/4 про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, довідкою Головного управління Національної поліції в Полтавській області про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 04.02.2016 № 513/115/01/12-2016 підтверджено безпосередню участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції відповідно до пункту 6 Порядку № 413.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач перебував в зоні проведення АТО та брав безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей у період її проведення і подані на розгляд Комісії МВС документи містили достатні докази про безпосередню участь позивача у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення.

Посилання відповідача на те, що у направлених на розгляд Комісії матеріалах щодо надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 були відсутні достатні докази безпосередньої участі останнього у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення строком не менш ніж 30 календарних днів, а також докази участі у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, що було б підставою для надання йому статусу учасника бойових дій незалежно від кількості днів залучення його до проведення АТО, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 602 "Про внесення змін до Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення", що набрала чинності з 16.09.2016, доповнено Порядок пунктом 2 1 такого змісту: "2 1. Статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення. Особам, які брали участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, у проведенні розвідувальних заходів, що підтверджено оперативним штабом з управління антитерористичною операцією, а також які отримали поранення, контузії, каліцтва, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), статус учасника бойових дій надається незалежно від кількості днів залучення їх до проведення антитерористичної операції.".

Також постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 602 пункт 4 викладено в такій редакції:

"4. Підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення:

витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення;

для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів;

для осіб, які отримали поранення, контузії, каліцтва (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, матеріали спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв;

для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, - документи про залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, передбачені абзацами другим - четвертим цього пункту, або нотаріально завірені свідчення не менше ніж двох свідків із числа осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які разом із такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій або інваліда війни, у разі підтвердження суб`єктами боротьби з тероризмом факту взаємодії зазначених осіб (особисто або під час перебування у складі добровольчих формувань) із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами;

для осіб, які проходять службу (працюють) у військових частинах (органах, підрозділах), установах та організаціях або на підприємствах, які постійно дислокуються чи розташовані безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення.".

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 "У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)" положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Таким чином, приписи пункту 2-1 Порядку № 413, яким доповнено Порядок № 413 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 N 602, та абзацу 3 пункту 4 Порядку № 413 у редакції згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 N 602, не мають зворотної сили, а тому не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Суд зазначає, що чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство України не містило обов`язкових вимог щодо тривалості періоду перебування особи в зоні АТО, необхідної для надання такій особі статусу учасника бойових дій.

Суд також не бере до уваги доводи відповідача з посиланням на роз`яснення Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 20.03.2017 № 33/5-2217 /а.с. 95/, оскільки вказане роз`яснення взагалі прийняте після винесення Комісією МВС оскаржуваного рішення від 17.03.2017 №1/VІ/XVІІ/1. Відтак, Комісія МВС при прийнятті рішення від 17.03.2017 №1/ІІ/XVІІ/1 не могла керувалася роз`ясненням, датованим 20.03.2017, тобто прийнятим вже після винесення оскаржуваного рішення.

З тих самих підстав судом критично оцінюються листи Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 31.07.2017 № 33/7-6656 та Штабу Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей при Службі безпеки України від 04.08.2017 № 7365ато /а.с. 96-97/.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення від 17.03.2017 №1/VІ/XVІІ/1 про відмову в наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 . Комісія Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни діяла без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вказане рішення є неправомірним.

Зважаючи на те, що рішення Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 17 березня 2017 року №1/VІ/XVІІ/1 є правовим актом індивідуальної дії, та згідно частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі його неправомірності, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне згідно частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення № №1/VІ/XVІІ/1 від 17.03.2017 про відмову ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій, натомість визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 17 березня 2017 року № №1/VІ/XVІІ/1 про відмову в наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .

Відносно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не вирішення питання про визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій з моменту отримання документів, суд бере до уваги, що абзацем 2 пункту 6 Порядку № 413 передбачено, що Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Матеріалами справи підтверджено, що Комісією МВС направлялися документи позивача на доопрацювання до ГУНП в Полтавській області, після чого останнім на адресу Комісії надсилалися доопрацьовані матеріали /а.с. 56 58/. Рішення Комісії про направлення документів на доопрацювання позивачем не оскаржуються.
У свою чергу за результатами розгляду доопрацьованих документів, направлених супровідним листом від 08.12.2016 № 204/дск/115/12/01/12-2016 ГУНП в Полтавській області /а.с. 59/, Комісією МВС прийнято рішення від 17 березня 2017 року № 1/VI/XVII/1, яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій, із яким позивач не згоден.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що правові наслідки для позивача створює саме рішення Комісії про відмову в наданні статусу учасника бойових дій і належним і ефективним способом захисту прав та інтересів позивача є визнання протиправним та скасування такого рішення. За таких обставин позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Комісії щодо не вирішення питання про визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій задоволенню не підлягають.

Відносно позовних вимог про зобов`язання повторно розглянути питання про визначення статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 протягом одного місяця з моменту набуття судовим рішенням чинності, суд виходить з наступного.

Аналіз норм Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 26 серпня 2016 року N 868 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 вересня 2016 р. за N 1271/29401, свідчить, що повноваження Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни щодо прийняття рішення про надання особі статусу учасника бойових дій є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу - Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Суд зауважує, що Порядком № 413 визначено процедуру і строки розгляду документів для надання статусу учасника бойових дій, при цьому розгляд такого питання у спосіб, який просить позивач, - протягом одного місяця з моменту набуття судовим рішенням чинності, Порядком не передбачений.

З огляду на викладене, зважаючи на недопустимість втручання суду у дискреційні повноваження відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов`язання повторно розглянути питання про визначення статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 протягом одного місяця з моменту набуття судовим рішенням чинності підлягають задоволенню лише в частині зобов`язання Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни повторно розглянути питання про визначення статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 . В іншій частині вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України, у резолютивній частині постанови зазначається встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Зважаючи на обставини даної справи, суд, з метою відновлення порушених прав позивача, на виконання завдань адміністративного судочинства, визначених ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі та зобов`язати Комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни подати до суду звіт про виконання даної постанови в місячний термін з дня набрання постановою суду законної сили.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-11, 71, 160-163. 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, третя особа - Головне управління Національної поліції в Полтавській області, про визнання протиправною бездіяльності, визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 17 березня 2017 року № 1/VІ/XVII/1 про відмову в наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .

Зобов`язати Комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни повторно розглянути документи щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Зобов`язати Комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни подати до суду звіт про виконання даної постанови в місячний термін з дня набрання постановою суду законної сили. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2017 року.

Суддя М.В. Довгопол