Справа № 308/1403/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7684/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Обрізка І.М., Сапіги В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

13.02.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, в якому просить визнати неправомірними дії посадових осіб відповідача по не зарахуванню йому при призначенні пенсії за вислугу років стажу роботи в колгоспі ім. Карла Маркса за період з 15 серпня 1970 року по 19 квітня 1976 року, яке 27.08.1992 року перейменовано на КСГП «Дідівське» та 18.01.2000 року реорганізовано в СТзОВ «Агро-2000»; зобовязати відповідача зарахувати йому до загального трудового стажу період роботи в колгоспі ім. Карла Маркса с. Дідово Берегівського району Закарпатської області з 15 серпня 1970 року по 19 квітня 1976 року.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 травня 2017 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії посадових осіб Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України по не зарахуванню ОСОБА_1 при призначенні пенсії за вислугу років стажу роботи в колгоспі ім. Карла Маркса, яке 27.08.1992 року перейменовано на КСГП «Дідівське» та 18.01.2000 року реорганізовано в СТзОВ «Агро-2000», за період з 15 серпня 1970 року по 31 жовтня 1973 року та з 5 листопада 1975 року по 19 квітня 1976 року. Зобовязано Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період роботи в колгоспі ім. Карла Маркса с. Дідово Берегівського району Закарпатської області, яке 27.08.1992 року перейменовано на КСГП «Дідівське» та 18.01.2000 року реорганізовано в СТзОВ «Агро-2000», період роботи з 15 серпня 1970 року по 31 жовтня 1973 року та з 5 листопада 1975 року по 19 квітня 1976 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що згідно записів в трудовій книжці позивач до вступу на роботу до Ужгородської фабрики «Художпром», стаж роботи в колгоспі має пять років два місяця (10.02.1970р.-10.04.1976р.). Відповідно до записів трудової книжки колгоспника від 15.08.1970 року ОСОБА_1 у 1970 році відпрацював 258 людино-днів (запис зроблено 10.11.1971 року), у 1971 році відпрацював 257 людино-днів (запис зроблено 10.11.1972року), у 1972 році відпрацював 238 людино-днів (запис зроблено 15.11.73 року), 1973 році відпрацював 235 людино-днів (запис зроблено 10.ІV.74). Зазначено, що з 13.ХІ.1973р. - 1974-ХІ.1975р. проходив службу в ОСОБА_2. У 1975 році відпрацював 26 людино-днів (запис зроблено 10.11.76 року), у 1976 році відпрацював 52 людино-днів (запис зроблено 10.ІV.76), з 19.ІУ.1976 р. звільнений з роботи за власним бажанням.

Таким чином, позивачем повною мірою та відповідно до закону підтверджено наявність в нього трудового стажу за спірні періоди.

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що для зарахування стажу роботи за спірні періоди необовязково, щоб позивач був членом колгоспу, він міг працювати у колгоспах на підставі трудового договору, або контракту як найманий працівник, що і мало місце в даному випадку, а, відтак, на позивача як працівника, повністю поширюється чинність Кодексу законів про працю та інших актів законодавства про працю.

Разом з тим, враховуючи, що період служби в армії зарахований до стажу, то позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою із порушенням норм матеріального права, Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 травня 2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що при обробці поданих документів виявлено розбіжності в періодах роботи позивача. Згідно довідки про підтвердження колгоспного стажу період роботи є з 1970 року по 1976 рік, а в трудовій книжці колгоспника та війського квитка зазначається період з 1973 року по 1975 рік проходження військової служби. У звязку з цим було проведено зустрічну перевірку. Перевіркаою встановлено, що кількість встановленого мінімуму людино-днів, фактично відпрацьовані, членство в колгоспі та суму заробітку в колгоспі ім. К. Маркса с.Дідово Берегівського району підтвердити немає можливості, так як записи на ПІБ ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в опрацьованих книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспника та в книгах обліку роботи та розрахунків з членами колгоспу за період 1971-1976 роки відсутні.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

ОСОБА_3 встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ужгородському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України з вересня 2015 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Також встановлено, що ОСОБА_1 20.08.2015р. звернувся до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою. Відповідно заяви та поданих документів відповідач протоколом № 3728 від 26.08.2015 року призначив ОСОБА_3 пенсію за віком з 19.09.2015 року, із зарахуванням загального трудового стажу заявника 26 років 11 днів. В розрахунок трудового стажу позивача відповідач не включив періоди роботи в колгоспі ім. Карла Маркса, а саме: з 15.08.1970р. по 19.04.1976 р., разом з тим було включено період перебування на військовій службі з 01.11.1973р. по 04.11.1975 р.

18.01.2017р. представник позивача звернулася до Головного Управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії з врахуванням стажу роботи 5 років 2 місяці в колгоспі ім. Карла Маркса, 27.08.1992 року перейменованому на КСГП «Дідівське» та реорганізоване в СТзОВ «Агро-2000» 18.01.2000 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області листом № 13/С-99-116 від 31.01.2017р. повідомило заявника про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ужгородському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком, з урахуванням 26 років 0 місяців 6 днів страхового стажу. До страхового стажу враховано період строкової військової служби з 01.11.1973р. по 04.11.1975р. та період роботи в колгоспі ім. К.Маркса з 05.11.1975р. по 15.04.1976р. за фактичною тривалістю згідно довідки №25 від 20.10.2015р., наданої правонаступником колгоспу ім. К.Маркса СТОВ «Агро-2000» Разом з тим, в довідці №25 від 20.10.2015р. не зазначено інформацію про встановлений мінімум трудоднів та наявні розбіжності з трудовою книжкою колгоспника. Крім цього, згідно військового квитку з 1973 року по 1975 рік ОСОБА_1 проходив строкову військову службу, а згідно довідки про підтвердження колгоспного стажу в 1974 році працював в колгоспі. Було проведено зустрічну перевірку, в результаті якої виявлено, що кількість встановленого мінімуму людино-днів, фактично відпрацьовані трудодні, членство в колгоспі ім. К.Маркса с. Дідово Берегівського району підтвердити не має можливості, оскільки записи на ОСОБА_1 в книгах обліку роботи та розрахунків з членами колгоспу за період 1971-1976 роки відсутні.

В силу ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

У відповідності до абзацу першого ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

З акту №74 зустрічної перевірки факту роботи ОСОБА_1 в колгоспі ім. К.Маркса видно, що в результаті перевірки встановлено, що кількість встановленого мінімуму людино-днів, фактично відпрацьовані трудодні, членство в колгоспі та суму заробітку в колгоспі ім. К.Маркса с. Дідово Берегівського району підтвердити не має можливості, так як записи на ПІБ ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспника та в книгах обліку роботи та розрахунків з членами колгоспу за період 1971-1976 роки відсутні.

Згідно записів в трудовій книжці позивач до вступу на роботу до Ужгородської фабрики «Художпром», стаж роботи в колгоспі має пять років два місяця (10.02.1970- 10.04.1976).

Також, встановлено, що відповідно до записів трудової книжки колгоспника від 15.08.1970 року ОСОБА_1 у 1970 році відпрацював 258 людино-днів (запис зроблено 10.11.1971 р.), у 1971 році відпрацював 257 людино-днів (запис зроблено 10.11.1972р.), у 1972 році відпрацював 238 людино-днів (запис зроблено 15.11.73р.), 1973 році - відпрацював 235 людиноднів (запис зроблено 10.ІV.74р.). Зазначено, що з 13.ХІ.1973 - 1974-ХІ.1975 проходив службу в ОСОБА_2. У 1975 році відпрацював 26 людино-днів (запис зроблено 10.11.76р.), у 1976 році відпрацював 52 людино-днів (запис зроблено 10.ІV.76р.), з 19.ІV.1976 р. звільнений з роботи за власним бажанням.

З протоколу Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області №3728 від 26.08.2015р. видно, що ОСОБА_1 призначена пенсія за віком, зараховано стаж за період з 01.11.1973 по 04.11.1975 роки військової служби, та періоди 03.06.1976р.-24.02.1977р., 03.03.1977р.-15.10.1991р., 01.11.1991р.-15.07.1992р., 08.02.1995р.-13.02.1995р., 26.05.1995р.-13.07.1998р., 16.05.2001р.-10.01.2002р., 11.04.2002р.-29.10.2002р., 26.06.2003р.-31.12.2003р., 01.01.2004р.-30.08.2004р., 01.04.2005р.-22.05.2006р., 01.06.2006р.-19.07.2006р., 01.08.2006р.-31.12.2006р., 01.03.2007р.-22.07.2007р., 01.01.2008р.-29.02.2008р., 01.07.2008р.- 31.08.2008р., що складає 26 років 0 місяців 11 днів.

Згідно із ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використаних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, якою визначено, що у відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій та їх правонаступників.

Відтак, позивачем повною мірою та відповідно до закону підтверджено наявність в нього трудового стажу за спірні періоди.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності.

Отже, на позивача як працівника, повністю поширюється чинність Кодексу законів про працю та інших актів законодавства про працю.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що для зарахування стажу роботи за спірні періоди необовязково, щоб позивач був членом колгоспу, він міг працювати у колгоспах на підставі трудового договору, або контракту як найманий працівник, що і мало місце в даному випадку.

Крім того, згідно Постанови правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 27.12.05 року за № 1566/11846, Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з наступними змінами, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій, в тому числі ті, які вимагав від позивача відповідач, лише в тому разі, якщо відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній.

У відповідності до п.1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пункт 2 вказаних Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно абзацу 2 пункту 2 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові підлягають.

Разом з тим, обовязок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що відсутня вина позивача в тому, відсутні записи стосовно нього в книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспника та в книгах обліку роботи та розрахунків з членами колгоспу за період 1971-1976 роки, на позивача не можуть бути покладені негативні правові наслідки даних обставин, оскільки такі записи містяться у його трудовій книжці та в трудовій книжці колгоспника, та не повинні позбавляти позивача на зарахування цього стажу до загального стажу.

Разом з тим, враховуючи що період служби в армії зарахований до стажу, то судом першої інстанції правомірно задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 травня 2017 року у справі №308/1403/17 за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6