Справа № 817/1154/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 вересня 2017 р.Р і в н е 817/1154/17
11год. 50хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу в режимі відеоконференції за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини про: визнання дії ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини щодо відмови ОСОБА_1 у зверненні до Конституційного Суду України з метою офіційного тлумачення статті 14-1 Закону України "Про основи та соціальний захист інвалідів України" щодо того, чи має право ПОГ "Святобор-Л" при наданні послуг по ремонтно-будівельних роботах застосувати ПДВ за ставкою 20% і в подальшому використовувати вищевказані кошти для фінансово-господарської діяльності підприємства неправомірними; зобовязання ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини звернутися до Конституційного Суду України з метою офіційного тлумачення статті 14-1 Закону України "Про основи та соціальний захист інвалідів України" щодо того, чи має право ПОГ "Святобор-Л" при наданні послуг по ремонтно-будівельних роботах застосувати ПДВ за ставкою 20% і в подальшому використовувати вище вказані кошти для фінансово-господарської діяльності підприємства. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 29.06.2017 ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини листом було відмовлено йому в зверненні до Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення статті 14-1 Закону України "Про основи та соціальний захист інвалідів України" з посиланням на відсутність у Конституційного Суду України таких повноважень у звязку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 №1401-VIII, яким статті 147, 150 Конституції України викладено у новій редакції. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та просить суд зобовязати ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини звернутися до Конституційного Суду України з метою офіційного тлумачення статті 14-1 Закону України "Про основи та соціальний захист інвалідів України".

В судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини адміністративний позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.13-15). Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що на момент звернення позивача до ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини до повноважень Конституційного Суду України не відносилось офіційне тлумачення законів України. Повідомив, що повноваження Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення законів України виключене із ст. 150 Конституції України шляхом внесення до неї змін Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 №1401-VIII. Окрім цього, представник відповідача вважає, що він не є належним відповідачем по справі, оскільки відповідь позивачу на його звернення надавалась представником ОСОБА_3 з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України ОСОБА_4 Виходячи з наведеного, просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, з урахуванням такого.

Судом встановлено, що 30.05.2017 головою Сарненської районної організації Рівненського обласного обєднання Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організації інвалідів України" ОСОБА_1 було надіслано ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_5 заяву, згідно з якою ОСОБА_1 просив звернутись у Конституційний Суд України з метою офіційного тлумачення ст. 14-1 Закону України "Про основи та соціальний захист інвалідів України" щодо того, чи має право ПОГ "Святобор-Л" при наданні послуг по ремонтно-будівельних роботах застосувати ПДВ за ставкою 20% і в подальшому використовувати вищевказані кошти для фінансово-господарської діяльності підприємства.

Листом від 29.06.2017 №11/15-Т292959.17/17-107 за підписом представника ОСОБА_3 з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України ОСОБА_4 позивачу було відмовлено у задоволенні його звернення.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд враховує, що спірні правовідносини у даній справі регулюються Розділом ХІІ Конституції України, Законом України "Про ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини".

Згідно з ст. 147 Конституції України (в редакції до 30.09.2016) Конституційний Суд України є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні. Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 Конституції України (в редакції до 30.09.2016), до повноважень Конституційного Суду України належало офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

30.09.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 №1401-VIII (далі Закон №1401-VIII), яким частину 1 статті 147 Конституції України викладено у наступній редакції: "Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції".

Окрім цього абзацом 3 підпункту "а" пункту 14 Розділу І Закону №1401-VIII у пункті 2 частини першої статті 150 Конституції України слова "та законів України" виключено.

Закон України "Про Конституційний Суд України" від 16.10.1996 №422/96-ВР, пунктом 4 статті 13 якого було передбачене повноваження Конституційний Суд України щодо офіційного тлумачення Конституції та законів України втратив чинність на підставі Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII.

Згідно з абзацом 3 пункту 3 частини 1 ст. 13 Законом України "Про ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини" від 23.12.1997 №776/96-ВР (в редакції до 03.08.2017, далі Закон №776/96-ВР), уповноважений має право звертатися до Конституційного Суду України з поданням про офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Абзац 3 пункту 3 частини 1 Закону №776/96-ВР зазнав змін шляхом виключення слів "та законів України" на підставі прийняття Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII, що набрав чинності 03.08.2017.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин (звернення позивача до відповідача із заявою від 30.05.2017) до повноважень Конституційного Суду України входило виключно офіційне тлумачення Конституції України.

Частина 1 статті 8 Конституції України передбачає, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Повноваження Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення законів України були чинні до 30.09.2016 та не існували на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Під дією норми права у часі слід розуміти поширення дії нової норми на ті правові наслідки, які хоча й випливають з юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми, проте настають після набрання чинності новою нормою.

Таким чином, застосовується норма, яка була чинною на момент здійснення відповідної дії. Більш пізня норма права скасовує дію попередньої норми, отже, стара норма права перестає діяти, оскільки замінена пізнішою, яка регулює ті самі суспільні відносини.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Частина 4 ст. 9 КАС України передбачає, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відтак, вирішуючи публічно-правовий спір, суд враховує, що нова редакція статті 150 Конституції України (від 30.09.2016), яка підлягала застосуванню до спірних правовідносин, не встановлювала повноважень Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення законів України. Окрім цього, положення пункту 4 статті 13 Закон України "Про Конституційний Суд України" від 16.10.1996 №422/96-ВР в частині повноважень Конституційного Суду України щодо надання офіційних тлумачень законів України не відповідали пункту 4 частини 1 статті 150 Конституції України, як нормативно-правового акта вищої юридичної сили, а відтак, відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України не підлягають до застосуванню у спірних правовідносинах.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідачем належними та допустимими доказами підтверджено, що відмовляючи ОСОБА_1 у зверненні до Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення ст.14-1 Закону України "Про основи та соціальний захист інвалідів України" ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини діяв у відповідності до Конституції України, приписів закону, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин, не порушуючи прав та законних інтересів позивача.

Окрім того, суд оцінює критично доводи відповідача, щодо того, що ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини є неналежним відповідачем у даній справі оскільки представник ОСОБА_3 з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України ОСОБА_4 входить в штат Секретаріату ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини, що підпорядкований ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини, призначається та звільняється останнім, отже останній є належним відповідачем у зазначеній справі.

Щодо розподілу судового збору, то ОСОБА_1 віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи і звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.