Справа № 826/15544/16
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя доповідач Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

06 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного адміністративного суду Бєлова Л.В., перевіривши клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

Перевіривши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2017 року, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 186, 187 Кодексу адміністративного судочинства України з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач оскаржує постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2017 року.

Копію оскаржуваної постанови суду першої інстанції представник позивача отримав 15 травня 2017 року про що свідчить розписка, яка міститься у матеріалах справи.

22 травня 2017 року відповідач подав апеляційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2017 року.

Вищезазначена апеляційна скарга зареєстрована судом першої інстанції 25 травня 2017 року за вх. № 33288/17.

01 червня 2017 року ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2017 року - залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору.

20 червня 2017 року ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2017 року - повернуто відповідачу.

24 липня 2017 року відповідачем вдруге подано апеляційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2017 року.

Вищезазначена апеляційна скарга зареєстрована судом першої інстанції 24 липня 2017 року за вх. №49172/17.

Таким чином, апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2017 року, що зареєстрована судом першої інстанції 24 липня 2017 року за вх. №49172/17, подана з пропуском строку апеляційного оскарження, визначеного ч. 2 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу на те, що ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, якою відповідачу повернено апеляційну скаргу, в касаційному порядку не оскаржена.

У тексті апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві викладено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2017 року.

У клопотанні зазначено, що відповідачем пропущено строк звернення до суду апеляційної інстанції з повторно поданою апеляційною скаргою у зв'язку з неможливістю оплатити судовий збір при первинному поданні апеляційної скарги.

Перевіривши доводи клопотання відповідача, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з ч. 1 ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Отже, особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом адміністративного судочинства України строк. Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачено можливість поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження лише у разі пропуску такого строку з поважних причин.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки вказана підстава не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину законодавчо визначеного строку оскарження реалізовувати право апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

Окрім того, до апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві не долучено доказів вчинення будь-яких дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України з моменту повернення апеляційної скарги, поданої вперше, до моменту повторного звернення з апеляційною скаргою.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі сплином певного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначені відповідачем причини пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції не можуть вважатися поважними та не виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Тому, у зв'язку з викладеним, вважаю необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без руху та запропонувати усунути вказані недоліки апеляційної скарги шляхом подання до суду:

- обґрунтованого клопотання із зазначення інших поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2017 року;

- належних доказів, що підтверджують факт неможливості здійснення сплати судового збору з часу повернення апеляційної скарги, поданої вперше, до часу повторного подання апеляційної скарги;

- доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на отримання достатнього фінансування з Державного бюджету України для сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2017 року з часу повернення апеляційної скарги, поданої вперше, до часу повторного подання апеляційної скарги;

На підставі викладеного, керуючись ст. 108, 186, 189 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2017 року - відмовити.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2017 року - залишити без руху.

Встановити Державній податковій інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві строк 30 (тридцять) днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду у зазначений вище строк, відповідно до вимог ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Суддя Л. В. Бєлова