Справа № 802/811/17-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/811/17-а

Головуючий у 1-й інстанції:Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

05 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: не з'явився,

представника відповідача: Матящук Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про визнання дій незаконними,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про визнання дій незаконними.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Позивач в судове засідання не з'явилася про причини неявки суду не повідомила, хоча про час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, яка прибула в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Вінницького міського суду від 28.04.2016 року у справі №127/2037/16-ц стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

На виконання вказаного рішення, яке набрало законної сили 14.06.2016 року, Вінницький міський суд Вінницької області видав виконавчий лист (а. с. 7) зворотна сторона від 30.06.2016 року 127/2037/16-ц, стягувачем у якому зазначено ОСОБА_3.

11.06.2016 позивач звернулася до ГУ ДКСУ у Вінницькій області із заявою про виконання зазначеного вище виконавчого листа, вказавши у заяві реквізити банківського рахунка, на який необхідно перерахувати кошти.

Листом за № 12-13/934-3992 від 12.07.2016 року (а. с. 6-7) відповідач ГУ ДКСУ у Вінницькій області повідомило ОСОБА_3 про повернення виконавчого листа, оскільки, останній не містить ні індивідуального ідентифікаційного номеру, ні номеру і серії паспорта, ні будь-яких інших даних, які ідентифікують стягувача.

Вважаючи такі дії ГУ ДКСУ у Вінницькій області незаконними, позивач на адресу голови Державної Казначейської служби України направила скаргу.

На скаргу ОСОБА_3 отримала відповідь від 06.04.2017 року № 5-13/2162-5758 (а. с. 8), якою відмовлено у задоволенні скарги і повідомлено, що вказані вище дії вчинені відповідачем з дотриманням вимог законодавства, тобто, є законними. Крім того повідомлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.09.2016 року зупинялось виконання рішення Вінницького міського суду по справі №127/2037/16-ц, безспірне списання коштів за цим рішенням також зупинялось до закінчення його касаційного перегляду. Після отримання 21.02.2017 року Головним управлінням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08.12.2016 року, яким залишено у силі рішення суду по справі №127/2037/16-ц, безспірне списання коштів за цим рішенням поновлено. Казначейством 30.03.2017 виконано рішення у справі № 127/2037/16-ц шляхом перерахування коштів на вказаний у заяві банківський рахунок.

Вважаючи дії відповідача щодо повернення виконавчого листа №127/2037/16-ц від 30.06.2016 року незаконними, позивач звернулася до суду з указаним адміністративним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що дії відповідача щодо повернення без виконання позивачу виконавчого листа, виданого 30.06.2016 на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2016 у справі №127/2037/16-ц є протиправними. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1, 3, 4 ст.4 Закону № 1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Частиною 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України вказано, що казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно абз. 2 п.п. 1 п. 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за черговістю надходження таких рішень.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (ч. 2 ст.6 Закону № 1404-VIII).

Згідно матеріалів справи, виконавчий лист виданий у справі №127/2037/16-ц від 30.06.2016 року не містить ні індивідуального ідентифікаційного номеру, ні номеру і серії паспорта, ні будь-яких інших даних, які ідентифікують стягувача.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що виконавчий документ виданий на підставі рішення у справі №127/2037/16-ц від 30.06.2016 року не відповідає вимогам ст. 18 Закону № 1404-VIII, оскільки не містить ні індивідуального ідентифікаційного номеру, ні номеру і серії паспорта, ні будь-яких інших даних, які ідентифікують стягувача, що унеможливило виконання виконавчого листа, а тому підстави, для визнання протиправними дій начальника Головного управління Державної Казначейської служби України у Вінницькій області щодо повернення без виконання виконавчого листа відсутні.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

З огляду на викладене, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 3 ч. 1 ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про визнання дій незаконними скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 вересня 2017 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В. Курко О. П.