Справа № 815/3364/17
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3364/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 год. 22 хв.

28 серпня 2017 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря: Куща М.О.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БС Шіппінг Сервіс ЛТД до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень прийнятих Головним управлінням ДФС в Одеській області від 09.06.2017 року №, №, №,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю БС Шіппінг Сервіс ЛТД до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень прийнятих Головним управлінням ДФС в Одеській області від 09.06.2017 року №, №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами документальної планової виїзної перевірки складено акт, висновки якого базуються на припущеннях і не враховують докази та відомості щодо господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю БС Шіппінг Сервіс ЛТД у періоді, який перевірявся, та, відповідно, донарахування податкових зобов'язань та покладення на позивача відповідальності у вигляді штрафних санкцій є безпідставним та таким, що суперечить чинному законодавству. Так, позивач вказав, що має в наявності всі первинні документи, що відповідно ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підтверджують здійснення господарських операцій з його контрагентами, що свідчить про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача, необґрунтованість та протиправність винесення відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, наведених у письмових запереченнях (т.19, а.с. 189-193), зазначаючи, що при складанні оскаржуваних податкових повідомлень - рішень діяли в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, та вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зокрема посилаючись на акт проведенної перевірки (т.1, а.с. 86-186).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступні обставини.

Головним управлінням ДФС в Одеській області на підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77 ПК України, відповідно до наказу Головного управління ДФС в Одеській області № 1026 від 10.04.2017р., направлень на перевірку проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю БС Шіппінг Сервіс ЛТД () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р.

За наслідками перевірки складено акт № 422/15-32-14-01/39038068 від 16.05.2017р. (т.1, а.с. 86-186), відповідно до висновків якого встановлено порушення:

п.198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено податку на додану вартість на суму 794596 грн., в т.ч. по періодам:

квітень 2014 року 157091 грн.;

вересень 2014 року 129759 грн.;

грудень 2014 року 146500 грн.;

січень 2015 року 1211 грн.;

березень 2015 року 143517 грн.;

квітень 2015 року 77068 грн.;

травень 2015 року 25668 грн.;

листопад 2016 року 17037 грн.;

грудень 2016 року 96745грн.

та завищення відємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного періоду у сумі 114007 грн. за грудень 2016 року.

п. 1 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010р. № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого занижено єдиний внесок у січні 2015р. в сумі 2320,88 грн.;

п.160.2 ст.160 ПК України в частині несвоєчасної сплати податку з доходів нерезидента в 2014 році;

п.2.8 гл.2, п.3.5 гл.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України 15.12.2004р. № 637, що привело до перевищення залишку готівки у касі підприємства на загальну суму 731,27 грн.;

п.160.2 ст.160 ПК України в частині не утримання та не перерахування до бюджету податку за ставкою 15% від суми сплаченого доходу нерезиденту, в результаті чого занижено податок з доходу нерезидента в сумі 862752,96 грн., в т.ч. за 2014 рік в сумі 862752,96 грн.;

16.1.3 п.16.1 ст. 16, п. 103.9 ст. 103 ПК України, Наказу Міністерства доходів і зборів України від 30.12.2013 р. № 872 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства» та Наказу Міністерства фінансів України № 897 від 20.10.2015 р. «Про затвердження податкової декларації з податку на прибуток підприємства» від 08.07.2016р. № 585 в частині неподання Податкових декларацій (Додатків ПН до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) за 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік.

За результатами перевірки ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 09.06.2017 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобоязання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1082371,00 грн., в тому числі: за податковим зобовязанням на суму 865897,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 216474,00 грн. (т.1, а.с. 187);

від 09.06.2017 року № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб на загальну суму 1433707,76 грн., в тому числі: за податковим зобовязанням на суму 862752,96 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 570954,80 грн. (т. 1, а.с. 188-189);

від 09.06.2017 року № НОМЕР_3, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість на суму 114007 грн. (т. 1, а.с. 190-191).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 75.1.2 п.75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до пп.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п.п. 14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Водночас, згідно із п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: у паперовому вигляді; в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п.201.2 ст.201 ПК України).

За приписами п.200.4 ст. 200 ПК України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996-ХІV від 16.07.1999р. визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Статтею 2 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п.2 ст.3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Зокрема, ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України№88 від 24.05.1995р., первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.п.2.15, 2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам, а відтак, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Таким чином, із системного аналізу вищеокреслених законодавчих положень вбачається, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти приймання передачі товарів (робіт, послуг), тощо), мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності усіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Також, право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції.

За відсутністю факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту.

Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів (робіт, послуг) однією стороною, та їх отримання іншою стороною, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарській діяльності.

Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Відтак, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, за відсутності факту придбання товарів (робіт, послуг) або в разі, якщо придбані товари (роботи, послуги) не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів чи сплати грошових коштів. До того ж, наявність цивільно-правового договору також не є безумовним свідченням правомірності та реальності вчинення платником податку господарської операції навіть у тому разі, якщо такий договір не визнано недійсним у судовому порядку.

Так, в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011р. судом касаційної інстанції наголошено, що судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому, приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

Слід також зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.

У постанові від 8 вересня 2009 року (додаток до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 22.04.2010 р. № 568/11/13-10) Верховний Суд України зазначив, що надання податковому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, які мають розумну економічну причину. При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов'язання).

Однак, податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). При цьому діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій платника податку судам слід: з'ясувати реальність задекларованих господарських операцій; встановити наявність ділової мети у операціях, що досліджуються; визначити об'єктивний зміст вчинених операцій у порівнянні із задекларованим; підтвердити або спростувати добросовісність позивача, у зв'язку з тим, що його контрагенти мають дефекти правового статусу; оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.

Як вбачається зі змісту акта перевірки, за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. ТОВ БС Шіппінг Сервіс ЛТД задекларовано податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 1001528 грн. (т.1, а.с. 150).

За період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. ТОВ «БС Шіппінг Сервіс ЛТД» задекларовано суми відємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного періоду у розмірі 114007 грн. (станом на 31.12.2016р.).

Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. встановлено його заниження всього на суму 794596 грн. в т.ч. по періодам: квітень 2014 року 157091 грн.; вересень 2014 року 129759 грн.; грудень 2014 року 146500 грн.; січень 2015 року 1211 грн.; березень 2015 року 143517 грн.; квітень 2015 року 77068 грн.; травень 2015 року 25668 грн.; листопад 2016 року 17037 грн.; грудень 2016 року 96745грн. та завищення відємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного періоду у сумі 114007 грн. за грудень 2016 року.

ТОВ « БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД» у період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. пільгами не користувалось.

В ході проведення перевірки посадовими особами підприємства надані в повному обсязі бухгалтерські документи та документи податкового обліку з первинними документами до них щодо визначення податку на додану вартість.

Як вбачається з акту перевірки, відповідачем зроблено висновок про порушення податкового законодавства за наслідками взаємовідносини ТОВ «БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД» з ТОВ «АЛАМАК-ТРАНС», ТОВ «ЄВРОСТРОЙКОМПЛЕКТ», ТОВ «МЕРСК Україна ЛТД», ФОП ОСОБА_3», ТОВ «ТРАНСФОРМЕР-В», ТОВ «БІ ЕС ЕЙ ЮКРЕЙН ЛТД», ФОП ОСОБА_4, ТОВ Елтерра, ТОВ Євротехноком плюс, ТОВ «Бауен-Строй», ТОВ «АВТОСПАР», ПП «Дельта Групп», ТОВ «Велскейп», ТОВ «Реверанс Груп», ТОВ «Трансвей-Сервіс», ПП «Профіс Компані», ПП «Медіал Комплект», ТОВ «Вайт Роял».

Згідно акта перевірки, основними підставами для висновку щодо порушень податкового законодавства у періоді, що перевірявся, послугувало встановлення посадовими особами контролюючого органу, що до складу податкового кредиту позивачем віднесено суми ПДВ у звязку з здійсненням імпортних операцій та експортних операцій, які, на думку відповідача, мали безтоварний характер.

Перевіряючи законність віднесення ПДВ за податковими накладними, отриманими від зазначених контрагентів, до складу податкового кредиту за період, що перевірявся, суд виходить з наступного.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності ТОВ БС Шіппінг Сервіс ЛТД () є: Код КВЕД 52.10 Складське господарство; Код КВЕД 52.24 Транспортне оброблення вантажів; Код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (основний); Код КВЕД 66.22 Діяльність страхових агентів і брокерів; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; Код КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права (т. 20 а.с. 6-8).

Судом встановлено, що 01.04.2014р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (покупець) та ТОВ Елтерра (постачальник) укладено договір постачання № БСШ-04/14, відповідно до якого постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах, що передбачені цим договором. (т.1, а.с. 228-231).

На підтвердження факту виконання умов договору № БСШ-04/14 від 01.04.2014р. позивачем надано засвідчені копії видаткових накладних; рахунку на оплату, платіжного доручення (т.1, а.с. 232-234, 238).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 11 від 11.09.2014р., №47 від 31.10.2014р. (т.1, а.с. 235, 239).

01.08.2014р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник) та ТОВ Євротехноком плюс (виконавець) укладено договір про організацію перевезення № 081/14, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобовязується здійснити з повною майновою відповідальністю організацію доставки контейнерів з вантажем автомобільним транспортом і приймально-здавальні операції з вантажами у великогабаритних контейнерах (т.1, а.с. 240-248).

На підтвердження факту виконання умов договору № 081/14 від 01.08.2014р. позивачем надано засвідчені копії: рахунків фактур, актів виконаних робіт, платіжних доручень, міжнародних товарно-транспортних накладних. За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 67 від 20.08.2014р., №112 від 29.08.2014р., № 77 від 22.08.2014р., № 102 від 28.08.2014 р. (т.1, а.с. 249-250; т.2, а.с. 1-165).

30.10.2014р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник) та ТОВ «Бауен-Строй» (виконавець) укладено укладено договір про організацію перевезення № 095/14, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобовязується здійснити з повною майновою відповідальністю організацію доставки контейнерів з вантажем автомобільним транспортом і приймально-здавальні операції з вантажами у великотоннажних контейнерах (т.3, а.с. 249-250; т.4, а.с. 1-7).

На підтвердження факту виконання умов договору № 095/14 від 30.10.2014р. позивачем надано засвідчені копії: податкових накладних, актів здачі-прийняття робіт, платіжних доручень, міжнародних товарно-транспортних накладних (т.4, а.с. 8-250; т.5, а.с. 1-119).

03.02.2014р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник) та ТОВ «ТРАНСФОРМЕР-В» (виконавець) укладено договір про організацію перевезення № 008/14, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобовязується здійснити з повною майновою відповідальністю організацію доставки контейнерів з вантажем автомобільним транспортом і приймально-здавальні операції з вантажами у великотоннажних контейнерах (т.2, а.с. 166-173).

На підтвердження факту виконання умов договору № 008/14 від 03.02.2014р. позивачем надано засвідчені копії: рахунків фактур, актів здачі-прийняття робіт, платіжних доручень, міжнародних товарно-транспортних накладних, товарно-транспортних накладних. За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 554 від 05.11.2014р., № 561 від 07.11.2014р., № 557 від 06.11.2014р., № 548 від 01.11.2014р., № 572 від 12.11.2014р., № 577 від 13.11.2014р., № 618 від 29.11.2014р., № 608 від 26.11.2014р., № 581 від 15.11.2014р., № 611 від 28.11.2014р., № 599 від 24.11.2014р., № 592 від 20.12.2014р., № 598 від 22.11.2014р, № 576 від 13.11.2014р., № 549 від 01.11.2014р., № 552 від 04.11. 2014р., № 556 від 06.11.2014р., № 558 від 06.11.2014р., № 564 від 08.11.2014р., № 573 від 12.11.2014р., № 578 від 14.11.2014р., № 590 від 19.11.2014р., № 615 від 28.11.2014р., № 605 від 26.11.2014р., № 612 від 28.11.2014р., № 589 від 19.11.2014р., № 610 від 27.11.2014р., № 588 від 19.11.2014р., № 596 від 21.11.2014р., № 560 від 07.11.2014р., № 566 від 08.11.2014р., № 569 від 11.11.2014р., № 571 від 12.11.2014р., (т.2, а.с. 174- 250; т.3, а.с. 1- 100).

20.05.2014р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник) та ФОП ОСОБА_3 (виконавець) укладено договір транспортного експедирування № 064/14, яким визначено порядок взаємовідносин між сторонами договору, які повязані зі здійсненням транспортно-еспедиційного обслуговування по організації перевезень експортно-імпортних і транзитних вантажів в міжнародному та міжміському сполученні автомобільним транспортом, з наданням інших послуг, узгоджених в замовленнях/доповненнях до даного договору, які є його невідємною частиною (т.3, а.с. 101-105).

На підтвердження факту виконання умов договору № 064/14 від 20.05.2014р. позивачем надано засвідчені копії: актів надання послуг, рахунків на оплату, платіжних доручень, міжнародних товарно-транспортних накладних, товарно-транспортних накладних, пропусків. За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 6 від 16.07.2014р., № 7 від 24.07.2014р., № 8 від 28.07.2014р., № 5 від 16.07.2014р., № 4 від 15.07.2014р., № 3 від 15.07.2014р., № 2 від 15.07.2014р., № 8 від 25.09.2014р., № 7 від 24.09.2014р., №5 від 31.10.2014р., № 2 від 17.10.2014р., № 4 від 29.10.2014р., № 3 від 20.10.2014р., № 1 від 10.10.2014р., № 5 від 17.11.2014р., № 3 від 14.11.2014р., № 2 від 12.11.2014р., № 1 від 05.11.2014р., № 2 від 10.12.2014р., № 1 від 01.12.2014р., № 3 від 12.12.2014р., № 4 від 16.12.2014р., № 7 від 22.12.2014р., № 6 від 18.12.2014р., № 8 від 29.12.2014р., № 5 від 29.12.2014р., № 9 від 30.12.2014р. (т.3, а.с. 106-248).

04.02.2014р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник) та ТОВ «ЄВРОСТРОЙКОМПЛЕКТ» (виконавець) укладено договір про організацію перевезення № 002/14, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобовязується здійснити з повною майновою відповідальністю організацію доставки контейнерів з вантажем автомобільним транспортом і приймально-здавальні операції з вантажами у великотоннажних контейнерах (т.5, а.с. 120-128).

На підтвердження факту виконання умов договору № 002/14 від 04.02.2014р. позивачем надано засвідчені копії: рахунків фактур, актів виконаних робіт, платіжних доручень, міжнародних товарно-транспортних накладних, товарно-транспортних накладних. За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 89 від 16.04.2014р., № 155 від 28.04.2014р., № 48 від 09.04.2014р., № 112 від 22.04.2014р., № 73 від 14.04.2014р. (т.5, а.с. 129-250; т.6, а.с. 1- 122).

03.03.2014р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник) та ТОВ «АЛАМАК-ТРАНС» (виконавець) укладено договір про організацію перевезення № 010/14, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобовязується здійснити з повною майновою відповідальністю організацію доставки контейнерів з вантажем автомобільним транспортом і приймально-здавальні операції з вантажами у великотоннажних контейнерах (т.6, а.с. 123-130).

На підтвердження факту виконання умов договору № 010/14 від 03.03.2014р. позивачем надано засвідчені копії: рахунків фактур, актів здачі-прийняття робіт, платіжних доручень, міжнародних товарно-транспортних накладних, товарно-транспортних накладних. За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 20 від 30.04.2014р., № 158 від 07.04.2014р., № 177 від 15.04.2014р., № 175 від 15.04.2014р., № 3 від 30.04.2017р., № 11 від 30.04.2014р., № 9 від 30.04.2014р., № 7 від 30.04.2014р., № 178 від 15.04.2014р., № 6 від 30.04.2014р., № 5 від 30.04.2014р., № 176 від 15.04.2014р., № 174 від 15.04.2014р., № 10 від 30.04.2014р., № 8 від 30.04.2014р., № 4 від 30.04.2014р., № 159 від 07.04.2014р., № 16 від 30.04.2014р., № 17 від 30.04.2017р., № 19 від 30.04.2014р., № 12 від 30.04.2014р., № 13 від 30.04.2014р., № 21 від 30.04.2014р., № 14 від 30.04.2014р., № 22 від 30.04.2014р., № 23 від 30.04.2014р., № 18 від 30.04.2014р., (т.6, а.с. 131-250; т.7, а.с. 1-19).

03.03.2014р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник) та ТОВ «АВТОСПАР» (виконавець) укладено договір про організацію перевезення № 020/14, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобовязується здійснити з повною майновою відповідальністю організацію доставки контейнерів з вантажем автомобільним транспортом і приймально-здавальні операції з вантажами у великотоннажних контейнерах (т.7, а.с. 20-27).

На підтвердження факту виконання умов договору № 020/14 від 03.03.2014р. позивачем надано засвідчені копії: рахунків фактур, актів здачі-прийняття робіт, рахунків на оплату, платіжних доручень, міжнародних товарно-транспортних накладних, товарно-транспортних накладних. За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 250 від 18.04.2014р., № 248 від 17.04.2014р., № 246 від 17.04.2014р., № 240 від 14.04.2014р., № 256 від 24.04.2014р., № 245 від 16.04.2014р., № 247 від 17.04.2014р., № 249 від 17.04.2014р., (т.7, а.с. 28-73).

01.01.2014р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник) та ТОВ «МЕРСК Україна ЛТД» (експедитор) укладено договір транспортного експедирування № UA00074825, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором експедитор зобовязується за плату та за рахунок замовника організовувати виконання таких послуг стосовно вантажів замовника, які постачаються в контейнерах: організація та забезпечення перевезення вантажів, укладення від імені замовника чи від свого імені договорів перевезення вантажу з перевізниками, іншими підприємствами, організаціями; забезпечення відправлення чи/та отримання вантажу в пункті призначення (т.7, а.с. 74-78).

На підтвердження факту виконання умов договору № UA00074825 від 01.01.2014р. позивачем надано засвідчені копії: актів надання послуг, рахунків на оплату. За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 81 від 04.07.2014р., № 82 від 04.07.2014р. (т.7, а.с. 79-85).

13.02.2014р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник, експедитор) та ТОВ «BSA Ukraine Ltd» (виконавець, агент) укладено договір про надання послуг з організації морських перевезень зовнішньоторгових і транзитних вантажів № 166-Э, яким врегульовано взаємовідносини сторін при виконанні виконавцем за дорученням замовника організації перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів і супутніх такому перевезенню послуг (навантажувально-розвантажувальних робіт, зберігання, оформлення та переоформлення вантажосупровідних документів тощо) на умовах цього договору, відповідно до заявлених замовником і погоджених сторонами обємів та маршрутами слідування (т.7, а.с. 86-96).

На підтвердження факту виконання умов договору № 166-Э від 13.02.2014р. позивачем надано засвідчені копії: рахунків, платіжних доручень, актів здачі-прийняття робіт. За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: №11 від 06.01.2015р., № 13 від 06.01.2015р., № 14 від 06.01.2015р., № 95 від 20.01.2015р., № 12 від 06.01.2015р., № 16 від 06.01.2015р. (т.7, а.с. 97- 115).

04.08.2014р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник) та ФОП ОСОБА_4 (виконавець) укладено договір про організацію перевезення № 073/14, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобовязується здійснити з повною майновою відповідальністю організацію доставки контейнерів з вантажем автомобільним транспортом і приймально-здавальні операції з вантажами у великотоннажних контейнерах (т.7, а.с. 116-123).

На підтвердження факту виконання умов договору № 073/14 від 04.08.2014р. позивачем надано засвідчені копії: платіжних доручень, міжнародної товарно-транспортної накладної, акту надання послуг. За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманої від контрагента податкової накладної: № 4 від 28.02.2015р. (т.7, а.с. 124-128)

03.02.2015р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник) та ПП «Дельта Групп» (виконавець) укладено договір про організацію перевезення № 0302.15П, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобовязується здійснити з повною майновою відповідальністю організацію доставки контейнерів з вантажем автомобільним транспортом і приймально-здавальні операції з вантажами у великотоннажних контейнерах (т.7, а.с. 129-137).

На підтвердження факту виконання умов договору № № 0302.15П від 03.02.2015р. позивачем надано засвідчені копії: платіжних доручень, рахунку фактури, додатку до акту виконаних робіт, акту виконання робіт, міжнародної товарно-транспортної накладної. За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 30 від 30.03.2015р., №23 від 27.03.2015р., №22 від 25.03.2015р., №17 від 24.03.2015р., №16 від 20.03.2015р., №18 від 20.03.2015р., №15 від 20.03.2015р., №13 від 19.03.2015р., №12 від 18.03.2015р., № 12 від 19.02.2015р., № 11 від 19.02.2015р., № 14 від 20.02.2015р., № 15 від 20.02.2015р., №20 від 23.02.2015р., №23 від 24.02.2015р., № 21 від 23.02.2015р., №29 від 25.02.2015р., №30 від 25.02.2012р., № (т.7, а.с. 138-250, т.8 а.с. 1-250, т.9 а.с. 1-139)

17.08.2015р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник) та ТОВ «Велскейп» (виконавець) укладено договір про організацію перевезення № 037.15, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобовязується здійснити з повною майновою відповідальністю організацію доставки контейнерів з вантажем автомобільним транспортом і приймально-здавальні операції з вантажами у великотоннажних контейнерах (т.10, а.с. 10-18).

На підтвердження факту виконання умов договору № 037.15 від 17.08.2015р. позивачем надано засвідчені копії: платіжних доручень, рахунку фактури, додатку до акту виконаних робіт, акту виконання робіт, міжнародної товарно-транспортної накладної. За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 8 від 03.11.2015р., №3 від 02.11.2015р., №17 від 05.11.2015р., №30 від 09.11.2015р., №34 від 10.10.2015р., №29 від 10.10.2015р., №44 від 12.10.2015р., № 35 від 11.10.2015р., №100 від 27.10.2015р., №107 від 28.10.2015р., №108 від 28.10.2015р., №112 від 29.10.2015р., №124 від 30.10.2015р. (т.9 а.с. 140 -250, т.10 а.с. 1-9; 19-250, т. 11 а.с. 1-57 )

01.09.2014р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник) та ТОВ «Реверанс Груп» (виконавець) укладено договір про організацію перевезення № 086/14, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобовязується здійснити з повною майновою відповідальністю організацію доставки контейнерів з вантажем автомобільним транспортом і приймально-здавальні операції з вантажами у великотоннажних контейнерах (т.11, а.с. 58-66).

На підтвердження факту виконання умов договору № 086/14 від 01.09.2014р. позивачем надано засвідчені копії: платіжних доручень, рахунку фактури, додатку до акту виконаних робіт, акту виконання робіт, міжнародної товарно-транспортної накладної.

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 181 від 31.10.2014р., №144 від 27.10.2014р., №124 від 12.09.2014р., №125 від 16.09.2014р., №126 від 18.09.2014р., №127 від 22.09.2014р., №128 від 24.09.2014р., №129 від 25.09.2014р., № 130 від 30.09.2014р., (т.11 а.с. 67 250, т.12 а.с. 1-199)

08.04.2014р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник) та ТОВ «Трансвей-Сервіс» (виконавець) укладено договір про організацію перевезення № 035/14, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобовязується здійснити з повною майновою відповідальністю організацію доставки контейнерів з вантажем автомобільним транспортом і приймально-здавальні операції з вантажами у великотоннажних контейнерах (т.12, а.с. 200-207).

На підтвердження факту виконання умов договору № 035/14 від 08.04.2014р. позивачем надано засвідчені копії: платіжних доручень, рахунку на оплату, маршрутна карта, акт надання послуг, акту виконаних робіт, міжнародної товарно-транспортної накладної. За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 2 від 01.05.2015р., №63 від 23.05.2015р., № 92 від 26.05.2015р., № 3 від 01.05.2015р., №1 від 01.05.2015р., №90 від 26.05.2015р., №91 від 26.05.2015р., (т.12 а.с. 208 250)

01.03.2015р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник) та ПП «Профіс Компані» (виконавець) укладено договір про організацію перевезення № 0103/15, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобовязується здійснити з повною майновою відповідальністю організацію доставки контейнерів з вантажем автомобільним транспортом і приймально-здавальні операції з вантажами у великотоннажних контейнерах (т.13, а.с. 1-9).

На підтвердження факту виконання умов договору № 0103/15 від 01.03.2015р. позивачем надано засвідчені копії: платіжних доручень, рахунку фактури, додатку до акту виконаних робіт, акту виконаних робіт, міжнародної товарно-транспортної накладної. За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 218 від 30.04.2015р., №217 від 30.04.2015р., № 96 від 29.05.2015р. (т.13 а.с. 10 90)

01.02.2015р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник) та ПП «Медіал Комплект» (виконавець) укладено договір про організацію перевезення № 0102/15, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобовязується здійснити з повною майновою відповідальністю організацію доставки контейнерів з вантажем автомобільним транспортом і приймально-здавальні операції з вантажами у великотоннажних контейнерах (т.13, а.с. 91-99).

На підтвердження факту виконання умов договору № 0102/15 від 01.02.2015р. позивачем надано засвідчені копії: платіжних доручень, рахунку фактури, додатку до акту виконаних робіт, акту виконаних робіт, міжнародної товарно-транспортної накладної. За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 9 від 14.04.2015р., №13 від 17.04.2015р., №10 від 15.04.2015р., №12 від 16.04.2015р., №14 від 20.04.2015р., №55 від 31.08.2015р., №58 від 31.08.2015р., №56 від 31.08.2015р., №57 від 31.08.2015р., №46 від 18.08.2015р., №48 від 19.08.2015р., №50 від 20.08.2015р., №11 від 10.08.2015р., №7 від 05.08.2015р., №13 від 11.08.2015р., №15 від 12.08.2015р., №44 від 17.08.2015р. (т.13 а.с. 100 250, т.14 а.с. 1 -250, т.15 а.с 1-86 )

01.09.2014р. між БС Шіппінг Сервіс ЛТД (замовник) та ТОВ «Вайт Роял» (виконавець) укладено договір про організацію перевезення № 085/14, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобовязується здійснити з повною майновою відповідальністю організацію доставки контейнерів з вантажем автомобільним транспортом і приймально-здавальні операції з вантажами у великотоннажних контейнерах (т.15, а.с. 87-95).

На підтвердження факту виконання умов договору № 085/14 від 01.09.2014р. позивачем надано засвідчені копії: платіжних доручень, рахунку фактури, додатку до акту виконаних робіт, акту виконаних робіт, міжнародної товарно-транспортної накладної. За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 99 від 03.09.2014р., №98 від 02.09.2014р., № 100 від 04.09.2014р., №101 від 05.09.2014р., №102 від 09.09.2014р., №103 від 11.09.2014р., №130 від 06.10.2014р., №133 від 14.10.2014р., №132 від 09.10.2014р., №131 від 08.10.2014р., №129 від 02.10.2014р., (т.15 а.с. 96 250, т.16 а.с. 1 250, т.17 а.с. 1 - 83)

Відповідачем не надано до суду акту, складеного у довільній формі (як того вимагає Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015 р.), що засвідчував би такі факти ненадання (відмови від надання) або надання не в повному обсязі документів (їх копій), пояснень, довідок та інформації ТОВ « БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД».

Наявні у позивача первинні документи щодо оспорюваних господарських операцій відповідають вимогам ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ст.ст. 44, 201 ПК України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Як встановлено судом та протилежного не доведено відповідачем, надані ТОВ « БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД» документи, складені за результатами проведених операцій з вищезазначеними контрагентами, містять необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо змісту спірних господарських операцій та мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють ідентифікувати учасників цих операцій та встановити факт поставки товарів. Видані контрагентами позивачу податкові накладні не мають недоліків, а порядок їх заповнення відповідає чинному на момент їх виписки законодавству.

Суд зазначає, що жодна норма податкового законодавства не вимагає від платника податків контролювати законність державної реєстрації, видачі свідоцтва платника ПДВ, сплату до бюджету податків та ведення бухгалтерського та податкового обліку своїх контрагентів. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба. Таким чином, сама по собі несплата податку виконавця (у томі числі і ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит замовника.

Так, включена позивачем до складу податкового кредиту оспорювана сума податкового кредиту на відповідну дату була підтверджена наявними в матеріалах справи податковими накладними, які оформлені та зареєстровані з дотриманням вимог п.201.1 ст.201 ПК України.

Відповідачем не спростовано, що на момент складення податкових накладних за періоди, що перевірялись, вищевказані контрагенти позивача були зареєстровані як платники ПДВ та відповідно мали право на складання податкових накладних.

Окрім того, суд враховує, що позивачем надано документи, що підтверджують повязаність здійснених витрат з господарською діяльністю, подальше використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача.

На підтвердження факту реальності господарських операцій з його контрагентами та використання придбаних робіт (послуг) у власній господарській діяльності позивачем надано до суду засвідчені копії : банківських виписок, інвойсів (рахунків), звітів про вартість морського перевезення, актів виконаних робіт (послуг), нарядів, доручень на навантаження експортного, реімпортного чи транзитного вантажу (т. 17, а.с. 93-250; т.18, а.с. 1-250; т.19, а.с. 1-178).

Як вбачається з матеріалів справи, висновки податкового органу про безтоварність господарських операцій з позивача з його контрагентами обґрунтовані, серед іншого, посиланням на те, що операції не підтверджуються стосовно наявності необхідних трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортних засобів, торгівельного обладнання та інших основних фондів, в звязку з чим ставиться під сумнів факт здійснення субєктом господарювання даних операцій.

З огляду на наведені приписи податкового законодавства, суд вважає за необхідне зазначити, що суми податку на додану вартість для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 02.03.2016 року по справі №К/800/11712/15.

Позивач не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, зазначає, що висновки перевіряючого, які викладені в акті перевірки, порушують закріплений в Конституції України принцип персональної відповідальності, відповідно до якого суб'єкт господарювання не може нести відповідальність за дії своїх контрагентів, а може бути притягнений до юридичної відповідальності лише за власні правопорушення. Так, у разі, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету, настає відповідальність та відповідні негативні наслідки саме щодо контрагентів позивача. Зазначена обставина не є підставою для зменшення витрат та податкового кредиту, у разі якщо позивач виконав усі передбачені законом умови щодо отримання податкового кредиту та має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.09.2008 року по справі за № 21-500во08. Також позивач зазначив, що твердження відповідача ґрунтуються на підставі припущень та висновків щодо неможливості здійснення господарських операцій контрагента позивача.

Водночас, як встановлено судом, наведені припущення не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, чинним законодавством не встановлено обовязку платника податків придбання будь-яких основних засобів (фондів), в той час, як у випадку виробничої необхідності підприємство має право залучати необхідні технічні засоби на договірних умовах.

Також Вищим адміністративним судом України (ухвала від 04.03.2014р. №/9991/27474/12) доводи відповідача щодо відсутності у контрагента позивача основних засобів, виробничих потужностей, трудових ресурсів, транспортних засобів відхилено, оскільки наявність або відсутність матеріально-технічної бази у контрагента господарюючого суб'єкта не є передумовою для визначення господарської компетенції останнього та не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними угодами або порушення позивачем правил оподаткування.

Суд зазначає, що посилання податкового органу на відсутність у контрагентів позивача об'єктивної можливості для виконання умов вищезазначених договорів в силу відсутності основних засобів та робочого персоналу за даних обставин є безпідставними, оскільки укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання умов вищезазначених договорів; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється контрагентом виконання умов договору. Поряд з цим, відповідачем не доведено неможливості виконання умов укладених з позивачем договорів наявними у них силами та засобами. Подібна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.06.2013 р. К/9991/71450/12.

Водночас, суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Проте, відповідачем не подано до суду доказів щодо наявності обвинувального вироку суду відносно посадових осіб позивача, рішень суду про стягнення одержаного за нікчемними правочинами, наявності рішень суду про визнання правочинів позивача з кожним з його контрагентів недійсними до суду не надано. В матеріалах справи міститься лише копія вироку щодо затвердження угоди від 12.01.2016 року, укладену між прокурором прокуратури Печерського району м. Києва та обвинуваченою ОСОБА_5, про визнання винуватості.

Поряд з цим суд звертає увагу, що законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції.

Суд критично розцінює посилання податкового органу на вирок Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року справа № 757/1457/16-к, згідно якого ОСОБА_5 визнано винуватою та призначено їй покарання за ч.1 ст. 205 КК України, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік платника податку від інших осіб (т.20 а.с.60-62).

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Вищим адміністративним судом України, зокрема в Ухвалах від 02.03.2016 року по справі №К/800/11712/15, від 01.03.2016 року по справі №К/800/1616/15, від 26.01.2016 року по справі №К/800/45046/15 та інших.

Відповідно до ст.ст.46-49 ПК України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини, суд дійшов до висновку, що позивачем виконано зобовязання за договорами, укладеними з вищезазначеними контрагентами, а саме: прийнято роботи (послуги) та сплачено грошові кошти, про що свідчать належним чином оформлені первинні документи, які містять всі необхідні реквізити, передбачені п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підписані уповноваженими особами, підписи завірені відповідними печатками підприємств, тобто відповідають вимогам п. 201.1 та п.201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, що свідчить про реальність господарських операцій по виконанню зазначених договорів.

Суд зазначає, що належних доказів, які б підтверджували викладені в акті висновки, відповідачем не надано, так само відповідачем не надано до суду доказів визнання недійсною первинної документації позивача.

Актом перевірки позивача підтверджується надання останнім відповідачу первинної документації щодо господарських операцій з вищевказаними суб'єктами господарювання. При цьому протилежного не доведено відповідачем, невідповідність зазначеної документації нормам Податкового кодексу України відповідачем не встановлено.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішеня № НОМЕР_2 від 09.06.2017 р. є виявлені під час проведення перевірки порушення на думку відповідача п.160.2 ст.160 ПК України в частині несвоєчасної сплати податку з доходів нерезидента в 2014 році у сумі 862752,96 грн.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, при перевірці здійснення виплат доходів нерезидентам із джерелом їх походження з України за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. встановлено, що за період, який перевірявся, ТОВ «БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД» здійснювались виплати доходів нерезидентам з джерелом походження з України у вигляді фрахту компаніям нерезидентам: "SYNERGY VECTOR GENERAL TRADING LLC" (OAE); «МЕЕ A/S», ОСОБА_6.

Згідно акту перевірки, контролюючий орган дійшов висновку, що доходи, перераховані ТОВ «БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД» на користь нерезидента "SYNERGY VECTOR GENERAL TRADING LLC" (OAE) у розмірі 7111716,37 (за 2014р.) підлягали оподаткуванню за ставкою у розмірі 15 %.

Зазначені висновки контролюючий орган обґрунтував тим, що ТОВ «БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД» не надано жодних документів на підтвердження того, що компанія "SYNERGY VECTOR GENERAL TRADING LLC" фактично має право на отримання фрахту фактичним власником визначених доходів (бенефіціаром), як того вимагає п.103.3 ПК України.

Суд вважає вищезазначені висновки контролюючого органу необґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 03.01.2014 р. між TOB «БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД» та «SYNERGY VECTOR JENERAL TRADING LLC» (OAE) укладено агентську угоду, предметом якої є надання запитуваних другою стороною мультимодальних логістичних послуг. Відповідно до цієї угоди сторони призначають один одного своїми агентами у всіх країнах світу та надають право діяти від їх мені та за рахунок (т.17, а.с. 84-92).

При цьому, сторона яка здійснює перевезення вантажу, іменується Принципал, а сторона, яка діє за дорученням Принципала - Агент.

За виконані послуги, Принципал сплачує винагороду, сума якої визначається в залежності від обсягів наданих послуг у відповідності до Акту виконаних робіт.

20.05.2014р. вищевказаними сторонами укладено додаткову угоду до агентської угоди від 03.01.2014 р. (т.17, а.с. 92).

Питання оподаткування правовідносин, що виникли між TOB «БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД» та «SYNERGY VECTOR GENERAL TRADING LLC» (OAE) врегульовано п.160.2 ст.160, з урахуванням п.103.2, п. 103.4 ст. 103 ПК України.

Відповідно до п. 160.1 ст. 160 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та п.п. 141.4.1. п. 141.4 ст. 141 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначені цими статтями.

Згідно з п.160.2 ст.160 ПК України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), крім доходів, зазначених у пунктах 160.3 - 160.7 цієї статті, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 160.1 цієї статті, за ставкою в розмірі 15 відсотків їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Згідно з п. 103.1 ст. 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Відповідно до п.103.2 ст. 103 ПК України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Стаття 160 ПК України застосовується із урахуванням положень ст. 103 ПК України, що визначає порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання президентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Пунктом 103.4 ст. 103 ПК України передбачено, що підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Пунктом 103.5 ст. 103 ПК України передбачено, що також визначено, що довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

З урахуванням вищенаведених приписів чинного законодавства, суд дійшов висновку, що єдиною та необхідною умовою звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є наявність довідки, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Суд зазначає, що між Урядом України і Урядом Об'єднаних Арабських Еміратів укладено Угоду про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і капітал від 22.01.2003р. (далі - Угода Урядів) (Угоду ратифіковано Законом N 1013-IV від 19.06.2003р.).

Відповідно до п.3 ст.2 Угоди Урядів існуючими податками,на які поширюється ця Угода, зокрема є: a) в Україні: (i) податок на прибуток підприємств; і(ii) прибутковий податок з громадян(далі "український податок"); b) в Об'єднаних Арабських Еміратах: (i) податок на доход; і(ii) корпоративний податок (далі "податок ОАЕ").

Податками на доход і на капітал вважаються всі податки, що справляються із загальної суми доходу, із загальної суми капіталу або з окремих їх елементів, включаючи податки на доход від відчуження рухомого або нерухомого майна, а також податки, що стягуються з доходів від приросту вартості капіталу (п.2 ст.2 Угоди Урядів).

Згідно з п. 1 ст.7 Угоди Урядів прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується тільки у цій Державі, якщо тільки це підприємство не здійснює підприємницьку діяльність у другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво. Якщо підприємство здійснює підприємницьку діяльність, як вказано вище, то його прибуток може оподатковуватись у другій Державі, але тільки стосовно тієї частини, яка відноситься до цього постійного представництва.

Зі змісту наведених норм випливає, що Уряд України і Уряд ОАЕ домовились про те, що прибуток, отриманий підприємством оподатковується виключно у державі, резидентом якої воно є.

Враховуючи вищенаведені приписи чинного законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що дохід (прибуток) отриманий «SYNERGY VECTOR GENERAL TRADING LLC» за Агентською угодою від 03.01.2014 р. підлягає оподаткуванню виключно в ОАЕ, резидентом якої є Агент.

В матеріалах справи міститься Сертифікат податкового резиденства № 9330/2013 від 01.10.2013р., відповідно до якого Міністерство фінансів ОАЕ підтвердило, що у відповідності до Угоди між Урядом України і Урядом Об'єднаних Арабських Еміратів «Про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і капітал» від 31.12.2002 p., «SYNERGY VECTOR GENERAL TRADING LLC» ліцензія № 643289 має право на привілеї по зазначеній угоді в якості резидента ОАЕ (т.1, а.с. 223-227).

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, під час проведення перевірки, TOB «БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД» надавався серед інших документів Сертифікат податкового резиденства № 9330/2013.

Враховуючи наведене, TOB «БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД» виконано вимоги п.160.2 ст.160, з урахуванням п.103.2, п.103.4 ст.103 ПК України, відтак позивач має право на звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України під час виплати доходів нерезидента «SYNERGY VECTOR GENERAL TRADING LLC».

В акті перевірки відповідач посилається, зокрема, на те, що до перевірки надано морські транспортні документи коносаменти bill of lading, за наслідками аналізу яких встановлено, що позивач мав правовідносини з компанією «МЕЕ A/S» (ОСОБА_6), в звязку з чим проведені виплати на користь резидента підпадають під визначення фрахту (т.1, а.с. 123).

Суд зазначає, що між Урядом України і Урядом ОСОБА_6 укладено угоду про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно від 05.03.1996р. (Конвенцію ратифіковано Законом N 341/96-ВР від 12.07.96), відповідно до ст. 8 якої прибутки, одержані резидентом Договірної Держави від експлуатації морських і повітряних суден у міжнародних перевезеннях, оподатковуються лише у цій Державі.Для цілей цієї статті прибутки від експлуатації морських або повітряних суден у міжнародних перевезеннях включають:

а) доходи від оренди порожніх морських або повітряних суден; b) прибутки, одержувані від використання, утримання або здавання в оренду контейнерів (включаючи трейлери і супутнє устаткування для транспортування контейнерів), що використовуються для перевезення товарів чи виробів, де така оренда або таке використання, залежно від випадку, є побічними стосовно експлуатації морського або повітряного судна у міжнародних перевезеннях. Якщо прибутки, про які йдеться у пунктах 1 і 2 цієї статті, одержані резидентом Договірної Держави від участі у пулі, спільному підприємстві або міжнародному експлуатаційному агентстві, ці прибутки, що приписуються цьому резиденту, оподатковуються тільки в тій Договірній Державі, у якій він є резидентом.Кожного разу, коли компанії різних країн домовились би проводити спільний бізнес щодо повітряного траспортування у формі консорціуму, положення пунктів 1 і 2 цієї статті поширюються на ту частину прибутку, яка відповідає участі підприємства у цьому консорціумі, що є резидентом Договірної Держави.

Актом перевірки підтверджується, що позивачем до перевірки надано свідоцтво про статус податкового резидента, видане Центральною митною та податковою адміністрацією - податковий орган ОСОБА_6 засвідчує, що MEE A/S (Esplanaden 50, DK-1098 Copenhagen K Danmark), реєстраційний номер (номер ПДВ) 26.56.04.38 за 2014 рік є податковим резидентом ОСОБА_6 відповідно до Конвенції про подвійне оподаткування, укладеною між Україною і Данією. Засвідчено у м.Тоструп, 09 січня 2014 року ОСОБА_7 Нільсен, головний службовець. Апостиль посвідчено у м.Копенгаген Міністерством закордонних справ 15.01.14р. №DNK-00340914.

Свідоцтво про статус податкового резидента, видане Центральною митною та податковою адміністрацією - податковий орган ОСОБА_6 засвідчує, що MEE A/S (Esplanaden 50, DK-1098 Copenhagen K Danmark), реєстраційний номер (номер ПДВ) 26.56.04.38 за 2016 рік є податковим резидентом ОСОБА_6 відповідно до Конвенції про подвійне оподаткування , укладеною між Україною і Данією.

За приписами п.103.9 ст.103 ПК України особа, яка виплачує доходи нерезидентові, зобов'язана у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України подавати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальних характер, тому Позивач не може нести відповідальності за можливі протиправні дії інших юридичних осіб, оскільки вони перебувають поза межами його впливу.

З огляду на викладене, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням контрагентами контрагента правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами його контрагента податкових зобов'язань.

Вказана правова позиція викладена в ухвалі ВАС України від 26.09.2012 року у справі № К/9991/5398/12 та інших.

Під час дослідження обсягу податкових прав і обов'язків платника за господарською операцією суд не обмежується перевіркою формальної відповідності поданих платником податків документів вимогам податкового законодавства, а оцінює всі докази в сукупності та взаємозв'язку для встановлення дійсного економічного змісту господарської операції. Аналогічна позиція, викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 10.06.2015 р. в справі № К/800/17762/13.

Водночас, суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Суд дійшов висновку, що бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 ПК та Порядком взаємодії, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, у пятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку.

Частиною 1 ст.5 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Дану справу суд вирішує як справу майнового характеру, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі «Щокін проти України», зі змісту якого вбачається, що збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

У зв'язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб'єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Розглядаючи справу «Інтерспав» проти України про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, Європейський суд з прав людини висловив свою думку, яка полягає в наступному: «коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».

Вищенаведений висновок Європейський суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії, у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Рішення Європейського суду з прав людини згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини застосовуються судами як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За таких обставин, позивач не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами, за умови необізнаності позивача щодо таких порушень.

Відповідачем не надано доказів того, що ТОВ БС Шіппінг Сервіс ЛТД порушує вимоги податкового законодавства. Проте, з огляду на викладені позиції вищих судових інстанцій та положення норм права, факти порушень контрагентами позивача податкового законодавства не приймаються судом як доказ того, що позивач був безпосередньо залучений до можливих зловживань контрагента у системі оподаткування і тому повинен бути позбавленим права на податковий кредит з податку на додану вартість, відповідно до отриманої податкової накладної після отримання робіт/послуг.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Так, Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - Суд) у своєму рішенні у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) від 22 січня 2009 року зазначив, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

З огляду на зазначене суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 09.06.2017 року №, №, № є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при подачі адмінітративного позову сплачено судовий збір у розмірі 39 451,30 грн. (т.1, а.с. 85). Відтак суд дійшов висновку про необхідність стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області судовий збір у розмірі 39 451,30 грн., сплаченого ТОВ «БС Шіппінг» при поданні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 159 - 163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю БС Шіппінг Сервіс ЛТД до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень прийнятих Головним управлінням ДФС в Одеській області від 09.06.2017 року №, №, № - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення прийняті Головним управлінням ДФС в Одеській області від 09.06.2017 року №, №, №.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю БС Шіппінг Сервіс ЛТД () судові витрати у розмірі 39 451,30 грн. тридцять девять тисяч чотириста пятдесят одна грн. 30 коп.).

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо рішення було прийняте у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії такого рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі статтею 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.09.2017 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.