Справа № 146/894/17
Суддя: Пилипчук О. В.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/894/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суму смт Томашпіль адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 4 батальйону УПП в м. Тернопіль ДПП молодшого лейтенанта поліції Тернопільського Юрія Васильовича про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та скасування його рішення - постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, винесену інспектором роти 4 батальйону УПП в м. Тернопіль ДПП молодшим лейтенантом поліції Тернопільським Ю.В. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. адміністративне порушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУПАП.

Позов мотивовано наступним.

08 липня 2017 року відповідачем Тернопільським Ю.В. щодо позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цією постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Зазначену постанову ОСОБА_1 вважає винесеною не у порядку та не у спосіб передбачений законом, яка підлягає скасуванню з наступних підстав.

08 серпня 2017 року інспектором роти 4 батальйону УПП в м. Тернопіль ДПП молодшим лейтенантом Тернопільським Ю.В. винесено постанову за те, що ОСОБА_1 08 липня 2017 року о 18-50 годині керував автомобілем «HyundaiElanntra», держномер НОМЕР_1, і на вул. Бережанській м. Тернополі був зупинений працівниками поліції з причин нібито порушення регулювання дорожнього руху, а саме не виконав вимоги дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено», чим порушив вимоги п. 8.4 ( в), за що ч.1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, у зв»язку із чим було складено постанову та накладено адміністративний штраф в розмірі 255 гривень.

Відповідачем фактично не зафіксовано порушення позивачем вимог дорожнього знаку «Обгін заборонено».

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною ч.1 ст.122 КУпАП є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього року, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 489619 від 08.07.2017 року підлягає скасуванню з наступних підстав.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі в зв»язку з виїздом за межі області, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач- інспектор роти 4 батальйону УПП в м. Тернопіль ДПП молодший лейтенант поліції Тернопільський Ю.В. в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи, заперечення на позовну заяву до суду не надіслав.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України, адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби розглядаються та вирішуються протягом розумного строку, але не більше двадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд уважає розглянути справу у письмовому провадженні, оскільки не має потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши заяву позивача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як передбачає ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП), доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення чи скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 8 липня 2017 року відповідачем інспектором роти 4 батальйону УПП в м. Тернопіль ДПП молодшим лейтенантом поліції Тернопільським Ю.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення на ОСОБА_1. Цією постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Як вбачається із винесеної постанови, відповідачем при винесенні щодо ОСОБА_1 процесуальних документів у справі про адміністративне правопорушення порушено такі норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме ст. 33, згідно якої передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Ст. 280, якою передбачено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При розгляді адміністративної справи не роз'яснено вимоги ст. 268 КУпАП, згідно з якою позивач має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. В наслідок цього порушені права скаржника передбаченні законом і він не мав можливості ними скористатися, що є порушенням чинного законодавства.

Постанова про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 не містить інформації про пом'якшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини чи взагалі їх відсутність, не враховано характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан. Згідно цього неможливо визначити як відповідач, який оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю визначив розмір адміністративного стягнення накладеного на позивача.

Відповідачем не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху. А тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова про накладення адміністративного стягнення не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивачем вчинено правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача. Проте, такі докази відсутні. Відповідачем не було вжито таких заходів, хоча об'єктивно останнній мав таку можливість з урахуванням місця та часу даної події.

Крім того, частиною першою ст. 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову в справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Виходячи із вказаної норми, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст.. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 100 КАС України позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку встановленому КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

Керуючись ст.ст. 126 с. 1, 251, 254, 258, 283, 255, 289, 247, 284 КУпАП, ст.ст. 2, 6-10, 17, 71, 104, ч. 4 ст.128, 158-163, 171-2 КАС України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 4 батальйону УПП в м. Тернопіль ДПП молодшого лейтенанта поліції Тернопільського Юрія Васильовича про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та скасування його рішення - постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 489619, винесену інспектором роти 4 батальйону УПП в м. Тернопіль ДПП молодшим лейтенантом поліції Тернопільським Ю.В. від 08 липня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Томашпільський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В.Пилипчук