Справа № 815/998/16
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/998/16
УХВАЛА

05 вересня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Вовченко O.A., судді Стеценко О.О., судді Бжассо Н. В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення способу і порядку виконання постанов суду від 18.10.2016 року по справі №815/998/16, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління МВС України на Одеській залізниці, МВС України про визнання незаконним та скасування наказу, про зобов'язання видати новий наказ, про зобов'язання внести зміни до трудової книжки, про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і грошової допомоги, про зобов'язання внести зміни до кошторису видатків.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково; визнано незаконним та скасовано наказ УМВС України на Одеській залізниці від 17.02.2016 року № 1 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 за п. 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015 року; стягнуто з Управління МВС України на Одеській Залізниці () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, у зв'язку із затриманням видачі трудової книжки та затримки проведення розрахунку за період з 06.11.2015 року по 18 жовтня 2016 року за 239 днів в сумі 56903,51 грн.; зобов'язано Управління МВС України на Одеській залізниці сплатити на користь ОСОБА_1, одноразову грошову допомогу при звільненні; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

27 липня 2017 року за вх. №21241/17 через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду від представника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла заява, в якій заявник просить суд встановити спосіб і порядок виконання постанови суду від 18.10.2016 року, на підставі якої видано та пред'явлено до виконання виконавчий лист №815/998/16, виданий 07.02.2017 року Одеським окружним адміністративним судом з зобов'язання Управління МВС України на Одеській залізниці сплатити на користь ОСОБА_1, одноразову грошову допомогу при звільнені на стягнення з Управління МВС України на Одеській залізниці на користь ОСОБА_1, одноразову грошову допомогу при звільнені у сумі 10455,72 грн.

Вказана заява обґрунтована наступним.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №815/998/16, виданого 07.02.2017 року Одеським окружним адміністративним судом про зобов'язання Управління МВС України на Одеській залізниці сплатити на користь ОСОБА_1, одноразову грошову допомогу при звільнені. Згідно листа боржника встановлено, що Управління МВС України на Одеській залізниці ОСОБА_1 відповідною довідкою від 06.06.2017 нараховано одноразова грошова допомога у розмірі 10455.72 грн. Одночасно боржником повідомлено, що здійснення виплати зазначеної суми не можливо. Вказаним листом від 06.06.2017 боржник просить звернутись державного виконавця у відповідності до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з заявою про зміну способу виконання рішення суду. У виконавчому документі зазначений порядок виконання, як зобов'язання вчиниш певну дію (здійснити проведення виплати), оскільки статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений певний порядок виконання рішень, судів за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії. З огляду на вищевикладене, для повного та фактичного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду, необхідно встановити або змінити порядок та спосіб виконання рішення суду.

Заявник та інші учасники процесу до суду не з'явились, про дату,час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно.

Від позивача 28 серпня 2017 року за вх. №23714/17 надійшли пояснення (т.2 а.с.81-85), у яких ОСОБА_1 зазначає, що виходячи зі змісту судового рішення по справі № 815/998/16, особливо сторінок: 7, 8 та 9 - стає зрозумілим, що саме слугує підставою відхилення платіжних доручень УМВС зі сторони ГУ ДКСУ в Одеській області. Судом вказано, що на момент прийняття рішення по суті справи - позивач знаходиться у вимушеному прогулі та підстави вважати інше - відсутні. Відхиляючи вимогу позивача щодо скорочення останнього датою судового рішення - суд роз'яснює, що йому (суду) достеменно невідомо, що день судового рішення по суті справи - це останній день вимушеного прогулу ОСОБА_1, так як будь-яких доказів з боку УМВС про припинення порушень трудового законодавства - припинення вимушеного прогулу ОСОБА_1 на день рішення справи по суті не надано (наказ про скорочення датою, яка не минула; довідка щодо задоволення рапорту ОСОБА_1 про скорочення і т.д.). З наведеного вище та виходячи зі змісту мотивувальної частини судового рішення, позивачем також знайдено свою особисту помилку, яку останнім допущено під час судових засідань, а саме: намагання позивача чітко визначити розмір одноразової грошової допомоги при звільненні. Виходячи із мотивувальної частини вбачається: чітко встановити та зафіксувати суму одноразової грошової допомоги можливо виключно під час скорочення останнього на підставі відповідного наказу про скорочення, із зазначенням вислуги років ОСОБА_1 на момент такого звільнення. Виходячи з порядку обчислення одноразової грошової допомоги при звільнені, довідки УМВС України на Одеській залізниці від 24.03.2016 року № 8/80 щодо грошового забезпечення ОСОБА_1, а також те, що станом на 17.10.2016 року вислуга років ОСОБА_1. вже становила 15 повних календарних років - сума такої допомоги, на момент прийняття рішення по суті справи, складала приблизно 38392,65 грн.(5119,02*15*50%), але судом не можливо було зафіксувати саме таку суму, як суму до сплати, оскільки суду не відомо коли саме, після рішення суду по суті справи, припинеться порушення прав позивача та коли УМВС буде прийнятий новий наказ про скорочення датою, що не минула (на такий день - сума одноразової грошової допомоги може бути вже іншою). ГУ ДКСУ в Одеській області не може задовольнити вимоги УМВС та на законних підставах провести платіжні доручення УМВС пов'язані із нарахуванням одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 в сумі, яка вказана в довідці УМВС від 06.06.2017 року № 8/110 так як: наказ УМВС від 17.02.2016 року № 1, який слугував підставою для сплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ще 06.11.2015 - незаконний, що визнано судом, у зв'язку із чим останній не може бути підставою для сплати одноразової грошової допомоги позивачеві; новий наказ про скорочення ОСОБА_1 датою, що не минула - відсутній (відсутній наказ про скорочення - відсутня законна підстава для нарахування одноразової грошової допомоги); наказ УМВС від 06.11.2015 року № 139 о/с, який єдиний діє станом на тепер, - не є підставою для сплати одноразової грошової допомоги; довідка УМВС від 06.06.2017 року № 8/110 використовує розрахунок одноразової грошової допомоги зроблений ще у наказі УМВС від 17.02.2016 року № 1, хоча про це прямо в довідці не вказано, а лише на 1 сторінці зазначено, що підстава розрахунку у довідці - якийсь наказ про скорочення ОСОБА_1 Довідка УМВС від 06.06.2017 року № 8/110 - це доказ повного та безпідставного ігнорування посадовими особами УМВС рішення суду, що вступило в законну силу, викладене у довідці містить у собі прямий умисел посадових осіб УМВС, виражений у вжитті незаконних заходів, які виходять за межі функціональних обов'язків, з метою зменшення сум виплат одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та здійснення таких виплат без належної правової підстави, шляхом надання розрахунків, що базуються на незаконному наказі із розрахунку сум до сплати, розрахованих на момент ще 06.11.2015 року. Отже, на даний час, в УМВС відсутні будь-які підстави для здійснення законного нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, з чого відразу і стає зрозуміла позиція ГУ ДКСУ, яке, на підставі нікчемних документів, відмовляється вчиняти незаконні дії. Знов таки, виходячи зі змісту судового рішення, особливо сторінок: 7, 8 та 9 позивач вважає, що УМВС разом з УДВС принципово не знайомляться із мотивувальними частинами судових рішень. Судом вказано на те, що ОСОБА_1 знаходиться у вимушеному прогулі, припинити який може виключно УМВС, так як виключно до компетенції роботодавця входить право звільняти та приймати на роботу своїми наказами працівників. Тобто, для припинення незаконних дій УМВС необхідно зупинити вимушений прогул ОСОБА_1 шляхом видання наказу про скорочення ОСОБА_1 датою, що не минула, враховуючі неодноразові бажання останнього звільнитись через скорочення (рапорти від: 26.10.2016, 27.10.2016, 25.01.2017, 07.02.2017, заява від 02.08.2017), включаючи також всі належні виплати та, на підставі нового наказу про скорочення, - розрахувати на законних підставах суму одноразової грошової допомоги, виходячи із калькуляції такої суми на день прийняття нового наказу про скорочення. У разі такої послідовної процедури у ГУ ДКСУ не буде підстав відмовляти в проведенні платіжних доручень УМВС і всі виплати ОСОБА_1 будуть здійсненні законно. Станом на 28.08.2017 з боку УМВС відсутні будь-які дії щодо припинення порушення норм трудового законодавства, пов'язаних з оплатою праці позивача - жоден з рапортів про скорочення, наданих до УМВС, не розглянуто по суті, на заяву від 02.08.2017 року також відсутня реакція з боку УМВС, лише 31.03.2017 року позивачу частково сплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 року по 18.10.2016 року.

Частиною 6 статті 128 КАС України визначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч.2 ст.263 КАС України суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця, приватного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. У разі прийняття рішення про відстрочення чи розстрочення виконання постанови в адміністративній справі суд змінює строк подання суб'єктом владних повноважень звіту про виконання такої постанови.

Відповідно до ч.7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права)

З урахуванням вищевикладеного, застосувавши положення ст. 9 КАС України та керуючись положеннями ст.ст. 128, 263 КАС України, суд прийняв рішення продовжувати розгляд заяви Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення способу і порядку виконання постанов суду від 18.10.2016 року по справі №815/998/1в порядку письмового провадження.

Розглянувши дану заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення. За наявності обставин та в порядку, передбачених абзацом першим цієї частини, сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. За наявності обставин та в порядку, передбачених абзацом першим цієї частини, сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Надаючи оцінку доводам заявника, суд зазначає наступне.

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов'язання Управління МВС України на Одеській залізниці сплатити на користь ОСОБА_1, одноразову грошову допомогу при звільненні, суд виходив, зокрема з наступного.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі - Порядок) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що одноразова грошова допомога особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які звільнені зі служби, зокрема, у зв'язку із проведенням організаційних заходів має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з наявністю 10-річної вислуги та звільненням зі служби, зокрема, з указаних підстав.

Пунктом 14 Порядку передбачено, що одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством надзвичайних ситуацій, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною інспекцією техногенної безпеки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту).

Військовослужбовцям, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали.

Із наведених норм випливає, що обов'язок з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби законодавець покладає як, в даному випадку на МВС України так і на інші утворені відповідно до законів України правоохоронні органи, так і на органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади залежно від того, були відряджені зазначені військовослужбовці для подальшого проходження служби в органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади чи ні.

Суд зазначає, що при прийнятті рішення у справі судом не досліджувалось питання про розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, на яку має право позивач.

Частиною 3 КАС України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повноваження суду при вирішення справи визначені статтею 162 КАС України.

Так, згідно ч. 1 ст.162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково

Частиною 2 вищевказаної статті визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Тобто, зі змісту вказаної норми вбачається, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити в даному питанні, не змінюючи при цьому його змісту.

Суд зазначає, що приписи статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, яке було ухвалене судом у справі, а саме резолютивної частини постанови, яка містить висновки суду по суті позовних вимог. Отже, суд, здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний при вирішенні справи.

На думку суду, викладені у заяві обставини не обґрунтовують доцільність та необхідність зміни способу та порядку виконання рішення суду, крім того, в разі задоволення такої заяви фактично буде змінено по суті зміст резолютивної частини постанови суду, що в свою чергу є порушенням норм процесуального права,, оскільки предметом розгляду у даній адміністративній справи не було питання щодо розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, суд дійшов висновку, що заява Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення способу і порядку виконання постанов суду від 18.10.2016 року по справі №815/998/16 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 24, 133, 160, 165, 263 КАС України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення способу і порядку виконання постанов суду від 18.10.2016 року по справі №815/998/16- відмовити.

Ухвала набирає законної сили в строк і порядку, передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Вовченко O.A.

Суддя Стеценко О.О.

Суддя Бжассо Н. В.