Справа № 806/2244/17
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року Житомир справа № 806/2244/17

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Черноліхова С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив:

- визнати неправомірними бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині невиконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 806/2882/16 від 11 квітня 2017 року;

- визнати неправомірними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині винесення неправомірного рішення у формі повідомлення від 03.08.2017 року про повернення виконавчого листа по адміністративній справі №806/2882/16;

- скасувати рішення у формі повідомлення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. від 03.08.2017 про повернення виконавчого листа, як неправомірне та безпідставне;

- зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернутись до прокуратури м.Києва, щодо ознак злочину за ст. 382 КК України - невиконання судового рішення державним службовцем Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурлою В.Е. по адміністративній справі №806/2882/16 від 11.04.2017 року.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України свідомо не виконує рішення суду від 11.04.2017. Вважає, що повідомлення про повернення виконавчого документа без виконання у зв'язку з пред'явленням його не за підвідомчістю винесене відповідачем неправомірно. Зазначив, що право вибору місці відкриття виконавчого провадження належить стягувачу, відповідно до статей 24, 26 Закону України "Про виконавче провадження". У зв'язку з наявністю ознак злочину за ст. 382 КК України - невиконання судового рішення просить зобов'язати відповідача звернутись до прокуратури м. Києва.

Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник відповідача через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у порядку письмового провадження. Крім того надала письмові заперечення, в яких вказала, що заперечує проти вимог викладених у позовній заяві, оскільки право вибору місця відкриття виконавчого провадження надано стягувачу лише у разі підвідомчості виконавчого провадження одночасно кільком органам державної виконавчої служби. На підставі викладеного вважає, що повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання винесено відповідно вимог чинного законодавства, тому позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що 11.04.2017 Житомирським окружним адміністративним судом у справі № 806/2882/16 постановлено постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання повної інформації за запитом ОСОБА_1 від 12.12.2016 та зобов'язано Головне управління Національної поліції в Житомирській області надати ОСОБА_1 повну інформацію на запит від 12.12.16, а саме: відомості про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік працівника Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3, за виключенням інформації, що має статус конфіденційної.

У відповідності до приписів ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) постанова суду від 11.04.2017 набрала законної сили 26.04.2017.

Відповідно до положень частини першої статті 258 КАС України, на виконання постанови суду та за заявою позивача йому було видано виконавчий лист за № 516/17 від 03.05.2017.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою щодо примусового виконання виконавчого листа по адміністративній справі №806/2882/16 виданого 03.05.2017 Житомирським окружним адміністративним судом.

03 серпня 2017 року, за результатами розгляду вказаної заяви, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурлою В.Е. складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Зі змісту повідомлення вбачається, що виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки у процесі проведеної перевірки з'ясовано, що виконавчий документ пред'явлений до виконання не за підвідомчістю.

Вважаючи, що відповідачем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу неправомірно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно зі ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Щодо неправомірних, на думку позивача, бездіяльності та дій Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині невиконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 806/2882/16 від 11.04.2017 року та винесення неправомірного рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого документа від 03.08.2017 по адміністративній справі № 806/2882/16, суд зазначає наступне.

В силу приписів статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За змістом ч. 1 ст. 24 Закону № 1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

3гідно зі частиною третьої вказаної статті Закону № 1404-VIII, виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Приписами статті 25 Закону № 1404-VIII визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (у разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, якщо боржник та його майно перебувають на території адміністративно-територіальних одиниць, віднесених до підвідомчості різних органів державної виконавчої служби, тощо), або у разі виконання зведеного виконавчого провадження в органах державної виконавчої служби можуть утворюватися виконавчі групи в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

У разі хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці, звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця, включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби, відводу (самовідводу) державного виконавця, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного державного виконавця до іншого.

У разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, утворення виконавчої групи, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого.

Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що за загальним правилом, у разі відсутності умов, наведених у ст. 25 Закону № 1404-VIII, підвідомчість виконавчих проваджень органам державної виконавчої служби визначається за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження надано стягувачу лише у разі підвідомчості виконавчого провадження одночасно кільком органами державної виконавчої служби, тобто тоді, коли вчинення виконавчих дії щодо виконання рішення на певній території відноситься до функцій кількох органів державної виконавчої служби.

Поряд з цим суд враховує, що відповідно до п. 3 розд. І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказ Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за N 1302/29432 (у редакції, чинній на момент пред'явлення позивачем виконавчого листа, далі - Інструкція), органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Підвідомчість цих органів державної виконавчої служби встановлена пунктом 4 розд. І вказаної Інструкції.

Встановлено, що божником у виконавчому листі № 516/17 виданого 03.05.2017 Житомирським окружним адміністративним судом є Головне управління Національної поліції в Житомирській області.

Відповідно до Положення про Головне управління Національної поліції в Житомирській області, затвердженого наказом Національної поліції 06.11.2015 № 22, Головне управління Національної поліції в Житомирській області є територіальним органом Національної поліції та згідно із законодавством України реалізовує повноваження Національної поліції на території Житомирської області.

За наведених обставин, а також враховуючи вимоги Закону України "Про Національну поліцію", суд зазначає, що боржником за постановою Житомирського окружного адміністративного суду в справі № 806/2882/16 є територіальний орган центрального органу виконавчої влади - Головне управління Національної поліції в Житомирській області, яке знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Старий бульвар, 5/37.

Таким чином, виконавчий лист виданий адміністративним судом у справі № 806/2882/16 підвідомчий Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в області, функції якого щодо примусового виконання такого рішення поширюються на територію місцезнаходження відповідача.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем виконавчий лист № 516/17 виданий 03 травня 2017 р. Житомирський окружним адміністративним судом за постановою в справі № 806/2882/16 пред'явлено не за підвідомчістю та не за місцем виконання.

При цьому, суд вважає доводи представника позивача щодо наявності у позивача права вибору місця відкриття виконавчого провадження в порядку ч. 1 ст. 24 Закону № 1404-VIII необґрунтованими, оскільки судом не встановлено можливості вчинення виконавчих дій щодо виконання вказаного рішення суду на території місцезнаходження боржника - ГУ НП у Житомирській області кількома органами державної виконавчої служби, в тому числі відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що виконавчий документ, виданий судом на виконання постанови в справі № 806/2882/16, може бути пред'явлений до виконання як за місцем виконання так і за підвідомчістю лише до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Що стосується винесення рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого листа суд зазначає наступне.

Згідно зі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції визначено, що виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа.

Зважаючи на все викладене вище, суд дійшов висновку, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повертаючи виконавчий документ ОСОБА_1 без прийняття до виконання, шляхом прийняття відповідного повідомлення від 03.08.2017 року, діяв на підставі Закону та у межах своїх повноважень, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними бездіяльності та дій відповідача є безпідставними.

Не підлягає також задоволенню вимога позивача про скасування рішення у формі повідомлення державного виконавця від 03.08.2017 про повернення виконавчого листа, оскільки підставами для скасування рішення суб'єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який прийняв рішення.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що повідомлення про повернення виконавчого листа прийняте відповідачем на підставі Закону та у межах своїх повноважень, тому вимога про його скасування задоволенню не підлягає.

Крім того, суд зазначає, що позовна вимога ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача звернутись до прокуратури міста Києва, щодо ознак злочину за ст.382 КК України - невиконання судового рішення державним службовцем Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурлою В.Е. по адміністративній справі №806/2882/16 є безпідставною і задоволенню не підлягає, оскільки головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурлою В.Е. правомірно прийнято рішення у формі повідомлення від 03.08.2017 року про повернення виконавчого листа.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відсутні.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.В. Черноліхов