Справа № 162/141/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/5230/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 23.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 16.02.2017року звернулася із позовом в суд вимоги обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач є особою, яка постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримує пенсію за віком, призначену відповідно Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи . При нарахуванні їй пенсії, збільшуючи її на 1% за понад мінімальний трудовий стаж, відповідач керувався тільки Законом № 1058-IV, тобто порушив право позивача на пільговий характер розрахункової величини, визначений частиною 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ. У зв'язку з наведеним позивач просить визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі, зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років в межах шестимісячного строку звернення до суду, здійснювати нарахування та виплату вказаної доплати у подальшому.

Оскаржуваною постановою Любешівського районного суду Волинської області від 23.03.2017 року позовну заяву задоволено частково.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що згідно з частиною 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку. Вказана стаття визначає розмір пенсії громадянина залежно від наявного в нього стажу, але аж ніяк не розмір доплати до пенсії за понаднормативний стаж. Поняття доплати до пенсії за понаднормативний страховий стаж законодавцем закладено в статті 28 Закону № 1058-IV, згідно якого за кожен рік страхового стажу понад 20 років для жінок пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї статті. Відповідач вважає, що застосування двох законодавчих актів потягне за собою подвійну виплату у вигляді збільшення розміру пенсії та доплати за понаднормативний стаж. Стаття 55 Закону № 796-ХІІ не передбачає проведення перерахунку пенсії згідно цього Закону, а лише її призначення.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що аналіз наведеного положення Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" свідчить про те, що ним встановлені особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27 цього Закону, але не більше 1% мінімального розміру пенсії з віком, зазначеного в абзаці 1 цієї частини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена ч. 2 ст. 56 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Таким чином, громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок і 20 років для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік.

Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним судом України у постановах від 7 липня 2015 року № 21-727а15 (справа № 754/12702/14-а) та від 20 вересня 2016 року № 21-1255а16 (справа № 1601/12900/12).

Крім цього, на основі аналізу пенсійного законодавства, суд приходить до висновку, що починаючи з 01 січня 2004 року, з впровадженням в Україні пенсійної реформи, призначення та перерахунок трудових пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, лише на підставі Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" без врахування положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є неможливим і, навпаки, застосування окремих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для використання до цієї категорії осіб при розрахунку пенсії Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". При наявності у пенсіонерів, які постраждали від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, права на тотожні пенсійні виплати, застосуванню підлягають положення спеціального характеру, в цьому випадку - Закон України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

ОСОБА_1 є потерпілою від наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджено відповідним посвідченням. Позивач отримує пенсію з 22 червня 2012 року, її трудовий стаж становить понад 31 рік. Пенсія позивачці призначена відповідно до Закону № 1058-IV. При цьому вона не вказувала про обрання норм, умов та порядку пенсійного забезпечення, передбаченого Законом № 796-ХІІ. Доплата за понад встановлений мінімальний стаж роботи позивачу здійснюється відповідно до статті 28 Закону № 1058-IV.

Між тим, 27 грудня 2016 року звернулась до відповідача з заявою про обрання умов, норм та порядку пенсійного забезпечення відповідно до Закону № 796-ХІІ. Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до цього Закону.

Статтею 15 Закону України Про пенсійне забезпечення (далі -- Закон № 1788-XII) визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом № 796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

З пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058-IV слідує, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії зокрема і відповідно до Закону № 796-ХІІ, їй призначається одна пенсія за її вибором.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV переведення пенсіонера з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання ним заяви.

Відповідно до статті 71 Закону № 796-ХІІ дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Частиною 3 статті 55 Закону № 796-ХІІ встановлено, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться відповідно до Закону № 1058-IV і цього Закону.

Згідно із статтею 56 Закону № 796-ХІІ право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи, не меншого, ніж 20 років для чоловіків, 15 років для жінок, зі збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, але не вище за 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, - чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище за 85 % заробітку.

Порівнюючи положення частини 2 статті 56, статті 57 Закону № 796-ХІІ та частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV, слід констатувати, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, підвищення до пенсії за понад встановлений мінімальний стаж роботи, має пільговий характер власне щодо тривалості трудового стажу та величини, з якої проводиться розрахунок.

Таким чином, на основі аналізу пенсійного законодавства суд дійшов висновку, що починаючи з 01 січня 2004 року, з впровадженням в Україні пенсійної реформи, призначення та перерахунок трудових пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, лише на підставі Закону № 796-ХІІ без врахування положень Закону № 1058-IV є неможливим; і навпаки застосування окремих положень Закону № 1058-IV не є перешкодою до використання до цієї категорії осіб при обрахунку пенсії Закону № 796-ХІІ. При наявності у пенсіонерів, які постраждали від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, права на тотожні пенсійні виплати застосуванню підлягають положення спеціального характеру, в цьому випадку Закон № 796-ХІІ. Отже, потерпіла від наслідків Чорнобильської катастрофи особа має право на одержання пенсії на умовах, визначених Законом № 796-ХІІ.

Суд вважає надуманим твердження відповідача, що застосування положень частини 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ до позивача призведе до подвійного нарахування збільшення до пенсії на понаднормативний стаж. При цьому суд відзначає, що правильність нарахування пенсій, уникнення помилок, подвійних виплат відповідно до затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011 Положення про Пенсійний фонд України, Закону № 1788-XII, Закону № 1058-IV є обов'язком саме відповідача.

У постанові №21-727а15 від 07 липня 2015 року Верховним Судом України висловлено по суті аналогічну правову позицію щодо права застрахованої особи-постраждалої від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, якій нарахована пенсія відповідно до Закону № 1058-IV, на обрання умов, норм і порядку пенсійного забезпечення відповідно Закону № 796-ХІІ.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсії позивачу відповідно до Закону № 796-ХІІ є протиправними. Між тим, суд звертає увагу, що позивач ставить питання неправомірності дій відповідача в контексті застосування положень статті 56 цього Закону. Позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення з дати її звернення до відповідача із заявою про обрання умов пенсійного забезпечення відповідно до Закону № 796-ХІІ, тобто з 27 грудня 2016 року. Разом з тим, з огляду на періодичність пенсійних виплат, враховуючи положення статей 6, 105, 162 КАС України, вимога ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача здійснювати нарахування та виплату пенсії з врахуванням статті 56 Закону № 796-ХІІ у подальшому є зайвою та некоректною. Суд не наділений повноваженнями регламентувати порядок діяльності суб'єкта владних повноважень шляхом встановлення кінцевого строку здійснення пенсійних виплат.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області залишити без задоволення.

Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 23.03.2017 року у справі № 162/141/17 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4