Справа № 826/7146/16
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 року м. Київ К/800/9862/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівКалашнікової О.В.
Мороз Л.Л.
секретар судового засідання Носенко Л.О.

за участі: ОСОБА_4, представників Міністерства юстиції України Клименка В.О., Головного територіального управління юстиції у м. Києві Михайлова А.І., Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" Гуйвана І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у касаційному порядку у залі суду адміністративну справу за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання протиправним та скасування рішення за касаційними скаргами Міністерства юстиції України та Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року, колегія суддів

встановила:

У травні 2016 року арбітражний керуючий ОСОБА_4 в Окружному адміністративному суді міста Києва пред'явив позов до Міністерства юстиції України, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Кабінет Міністрів України.

З урахуванням уточнень до позовної заяви (надійшли до суду першої інстанції) адміністративні позовні вимоги спрямовані лише до Міністерства юстиції України, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві.

При цьому ОСОБА_4 просив:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 28 квітня 2016 року № 231/7 щодо накладення на нього, як арбітражного керуючого, дисциплінарного стягнення;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 28 квітня 2016 року № 1262/5 щодо припинення його діяльності на посадах арбітражного керуючого;

- зобов'язати Міністерство юстиції України видати наказ, яким поновити його участь в якості арбітражного керуючого в автоматизованому відборі кандидатур арбітражних керуючих на призначення у справах про банкрутство;

- зобов'язати Міністерство юстиції України направити до Господарського суду міста Києва, Господарського суду Черкаської області, Господарського суду Київської області, Господарського суду Сумської області інформаційні листи про поновлення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог зазначив про таке.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року в адміністративній справі (№826/814/16) за його позовом, як арбітражного керуючого, до Міністерства юстиції України скасовано Наказ Міністерства юстиції України від 28 грудня 2015 року №375/5 "Про затвердження Плану перевірок діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на І квартал 2016 року".

У зв'язку із цим, на його думку, планова перевірка його діяльності службовими особами Головного територіального управлінням юстиції у м. Києві була проведена за відсутності підстав, визначених Порядком проведення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року № 1284/5.

Крім того, перевірка була проведена неповноважним складом комісії, оскільки щодо одного з членів комісії вбачаються ознаки порушення Закону України "Про запобігання корупції", а висновки, які відображені в акті перевірки від 18 лютого 2016 року №05/10-40 є безпідставними та спростовуються наданими ним доказами.

Ухвалою суду першої інстанції від 15 червня 2016 року до участі в якості третьої особи залучено Публічне акціонерне товариство "Державний експертно-імпортний банк України".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано Накази Міністерства юстиції України від 28 квітня 2016 року №231/7 та №1262/5.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Міністерство юстиції України та Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" подали касаційні скарги.

Просять скасувати рішення судів у частині визнання протиправними та скасування Наказів Міністерства юстиції України від 28 квітня 2016 №231/7 та №1262/5 і ухвалити у цій частині позовних вимог нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Касаційні скарги обґрунтовані порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Так, на думку осіб, якими подані касаційні скарги, розглядаючи справу у порядку письмового провадження, суд першої інстанції не урахував, зокрема те, що перевіркою, за результатом якої складено акт перевірки від 18 лютого 2016 року, службовими особами Головного територіального управління юстиції у м. Києві виявлено порушення позивачем пункту 2 частини другої статті 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що стосовно позивача за результатами різних перевірок (позапланової і планової) приймалися рішення з застосуванням двох різних дисциплінарних стягнень у вигляді попередження.

У матеріалах справи є недосліджені судами докази наявності обставин, визначених у пункті 7.6.1 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року № 1284/5 "Про затвердження Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів)" (далі - Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих).

Крім того, Міністерство юстиції України вказує й на те, що суди не урахували наявність ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2016 року, якою визнано законним Наказ Міністерства юстиції України від 28 грудня 2015 року № 375/7 "Про затвердження Плану перевірок діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на І квартал 2016 року".

У частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення судів касаторами не оскаржуються.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі встановлено, що 08 грудня 2015 року службовими особами Головного територіального управління юстиції у м. Києві була проведена позапланова невиїзна перевірка діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4, за результатами якої складено акт перевірки № 100/15, в якому зафіксовані порушення останнім чинного законодавства при здійсненні ним повноважень арбітражного керуючого на певному підприємстві.

25 грудня 2015 року виконуючим обов'язки директора Департаменту з питань судової роботи та банкрутства до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) було внесено подання № 609 щодо розгляду матеріалів позапланової невиїзної перевірки на засіданні цієї Комісії.

26 січня 2016 року Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на своєму засіданні розглянула подання від 25 грудня 2015 року № 609 та прийняла рішення про (можливість) застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

За результатами вказаного засідання Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих складено подання від 26 січня 2016 року № 404 до Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

Наказом Міністерства юстиції України від 28 грудня 2015 року № 375/7 "Про затвердження Плану перевірок діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідацією) на І квартал 2016 р." заплановано проведення планової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 у строк з 29 січня 2016 року по 09 лютого 2016 року.

Повідомленням Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 14 січня 2016 року № 24/10-37 доведено до відома ОСОБА_4 про проведення планової невиїзної перевірки та про необхідність надання письмових пояснень і копій документів, зокрема: кваліфікаційних вимог, організаційних вимог, інших спеціальних вимог незалежно від стадії процедури банкрутства, процедури розпорядження майном ПП "ЕФФ-систем", процедури ліквідації ПАТ "Будшляхмаш" та ТОВ "Атем", мирової угоди.

18 лютого 2016 року службовими особами Головного територіального управління юстиції у м. Києві за результатами планової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого складено акт № 05/10-40, в якому відображені факти порушення чинного законодавства, а саме:

- при виконанні повноважень розпорядника майна ПП "Ефф-Систем" арбітражним керуючим ОСОБА_4 порушені вимоги абзацу третього та п'ятого частини дев'ятої статті 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ);

- при виконанні повноважень ліквідатора ПАТ "Будшляхмаш" ОСОБА_4 допущено порушення приписів абзаців другого, п'ятого та вісімнадцятого частини другої статті 41, частини сьомої статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції від 22 грудня 2011 року № 4212-VI);

- при виконанні повноважень ліквідатора TOB "Атем" арбітражний керуючий ОСОБА_4 порушив приписи абзацу другого, четвертого та шостого частини другої статті 4, частин сьомої статті 41, абзацу дванадцятого частини другої статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції від 22 грудня 2011 року №4212-VI).

У зв'язку із цим особи, які здійснювали перевірку, дійшли таких висновків.

При виконанні повноважень розпорядника майна ПП "Ефф-Систем" арбітражний керуючий ОСОБА_4 у повному обсязі не повідомив кредиторів боржника про розгляд їхніх кредиторських вимог, чим грубо порушив вимоги абзацу четвертого частини дев'ятої статті 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо того, що розпорядник майна зобов'язаний повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог боржником та включення визнаних вимог до реєстру вимог кредиторів або про відмову визнання вимог боржником;

Під час виконання повноважень ліквідатора ПАТ "Будшляхмаш" арбітражний керуючий ОСОБА_4 не здійснював стягнення дебіторської заборгованості на користь банкрута, чим грубо порушив приписи абзацу восьмого частини другої статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22 грудня 2011 року № 4212-VI у частині обов'язку ліквідатора з дня свого призначення здійснювати певні повноваження, у тому числі пред'являти до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;

Виконуючи повноваження ліквідатора TOB "Атем", арбітражний керуючий ОСОБА_4 діяв всупереч вимогам пункту другого частини другої статті 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22 грудня 2011 року №4212-VI, згідно з яким арбітражний керуючий зобов'язаний здійснювати заходи щодо захисту майна боржника. Так, він подав на розгляд органу контролю неправдиві відомості у частині виконання обов'язку ліквідатора вести реєстр вимог кредиторів, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та його кредиторів.

04 березня 2016 року Департаментом з питань судової роботи та банкрутства за результатами планової невиїзної перевірки до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих внесено подання № 669 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення, в якому з посиланням на акт перевірки від 18 лютого 2016 року зазначено, що арбітражним керуючим ОСОБА_4 допущені грубі порушення законодавства під час виконання ним повноважень розпорядника майна у справі про банкрутство ПП "Ефф-Систем" та ліквідатора у справах про банкрутство ПАТ "Будшляхмаш" і ТОВ "Атем".

05 квітня 2016 року Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих було розглянуто подання Департаменту з питань судової роботи та банкрутства від 04 березня 2016 року № 669 щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та за результатами його розгляду прийнято рішення про (можливість) застосування на підставі подання від 04 березня 2016 року № 669 до ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

Того ж дня Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих на підставі двох подань від 25 грудня 2015 року № 609 та від 04 березня 2016 року № 669 прийняла рішення про (можливість) застосування до ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права здійснювати діяльність арбітражного керуючого.

Після цього Голова Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих звернувся до Міністерства юстиції України з поданнями від 05 квітня 2016 року № 460 про накладення на підставі подань від 04 березня 2016 року № 669, від 25 грудня 2015 року № 609 та від 05 квітня 2016 року № 461 на арбітражного керуючого ОСОБА_4 дисциплінарних стягнень у вигляді попередження та позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

28 квітня 2016 року Наказами Міністерства юстиції України № 231/7 та 1262/5 на ОСОБА_4 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження і анульовано свідоцтво № 129 про право на здійснення ним діяльності арбітражного керуючого, яке йому було видане 30 січня 2013 року.

Вважаючи, що вказані Накази Міністерством юстиції України були видані без урахування усіх обставин дисциплінарної справи та у спосіб, який не передбачений законом, ОСОБА_4 звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов у частині визнання протиправними та скасування Наказів Міністерства юстиції України від 28 квітня 2016 №231/7 та №1262/5, суд першої інстанції виходив із того, що суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність прийнятих рішень і що ним не надано доказів на підтвердження наявності обставин, передбачених пунктом 7.6.1 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих.

Водночас, відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з передчасності таких вимог у зв'язку з відсутністю спору між сторонами щодо поновлення участі арбітражного керуючого в автоматизованому відборі кандидатур арбітражних керуючих на призначення у справах про банкрутство.

З цим погодився й суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що правові висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для часткового задоволення частини позову та для відмови у задоволенні іншої частини позову є правильними, проте з інших мотивів.

У частині перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства юстиції України від 28 квітня 2016 року № 231/7 "Про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження" колегія суддів виходить з такого.

Як видно з матеріалів справи, цей Наказ видано на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражний керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 05 квітня 2016 року № 460.

Вказане подання внесено Комісією за результатами розгляду подання Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України від 04 березня 2016 року № 669, яке складено на підставі акту планової невиїзної перевірки від 18 лютого 2016 року № 05/10-40, проведеної службовими особами Головного територіального управління юстиції у м. Києві у період з 29 січня по 09 лютого 2016 року.

Абзацом шостим пункту 7.1 та пунктом 7.2 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута) є підставою для притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності та що протягом п'яти робочих днів з дати отримання структурним підрозділом від органу контролю пропозиції структурний підрозділ готує та вносить подання на Дисциплінарну комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення, копія якого надсилається арбітражному керуючому до відома. Подання повинно містити висновок структурного підрозділу щодо відповідності висновків акта перевірки законодавству з питань банкрутства. До подання додається пропозиція органу контролю з усіма додатками.

Відповідно до пункту 7.4. Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого, є: попередження; позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Згідно з пунктом 7.6.1 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих на арбітражного керуючого накладається дисциплінарне стягнення у вигляді попередження у разі: встановлення факту подання арбітражним керуючим у документах, які подаються для отримання свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого, неправдивих відомостей; відмови арбітражного керуючого в проведенні перевірки.

У відповідності до пункту 4.7 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих, при відмові арбітражного керуючого у проведенні перевірки складається акт про відмову арбітражного керуючого у проведенні перевірки (додаток 5) у двох примірниках та перевірка закінчується на дату встановлення факту відмови.

Додатком 5 до Порядку контролю затверджено форму акта про відмову арбітражного керуючого у проведенні перевірки.

Отже, орган, що проводить перевірку, у разі встановлення факту відмови арбітражного керуючого від її проведення, зобов'язаний закінчити перевірку на дату встановлення факту такої відмови.

Підпунктом 4.7.1 пункту 4.7 Порядку контролю визначено, що відмовою арбітражного керуючого у проведенні перевірки вважаються: відсутність арбітражного керуючого або його уповноваженого представника під час проведення перевірки у час та у місці, визначені органом контролю в повідомленні про проведення перевірки, у разі належного повідомлення арбітражного керуючого про проведення перевірки; безпідставне ненадання або надання не в повному обсязі без обґрунтованих пояснень арбітражним керуючим у визначені органом контролю терміни документів згідно з переліком, викладеним у повідомленні про проведення перевірки органу контролю; ненадання арбітражним керуючим на письмову вимогу комісії документів, які стосуються предмета перевірки, у разі якщо без цих документів проведення перевірки є неможливим; безпідставна відмова арбітражного керуючого в доступі комісії та інших осіб на територію, до будівель, споруд та інших приміщень боржника (банкрута) у випадках, передбачених цим Порядком, або до приміщення контори (офісу) арбітражного керуючого.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що повідомленням Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 14 січня 2016 року № 24/10-37 до відома ОСОБА_4 доведена інформація про проведення планової невиїзної перевірки та про необхідність надання письмових пояснень та копій документів: кваліфікаційних вимог, організаційних вимог, інших спеціальних вимог незалежно від стадії процедури банкрутства, процедури розпорядження майном ПП "ЕФФ-систем", процедури ліквідації ПАТ "Будшляхмаш" та ТОВ "Атем", мирової угоди.

У цьому повідомленні встановлено строк подання документів у термін до 11 години 29 січня 2016 року.

Отже, у разі встановлення факту відмови позивача від проведення перевірки приписи пункту 4.7 Порядку контролю вимагають складення службовими особами контролюючого органу станом на 29 січня 2016 року акту про відмову арбітражного керуючого від проведення перевірки за формою, встановленою додатком 5 до Порядку контролю, та закінчення перевірки в цей день.

Проте, судами встановлено, що перевірка проводилася у період з 29 січня 2016 року по 09 лютого 2016 року і в акті перевірки відображені виявлені порушення чинного законодавства, які не пов'язані із відмовою арбітражного керуючого від проведення перевірки.

Судами не встановлено і в матеріалах справи немає акта про відмову арбітражного керуючого у проведенні перевірки за формою, затвердженою у додатку 5 до Порядку контролю, складеного станом на 29 січня 2016 року, а тому, до арбітражного керуючого ОСОБА_4 не могло бути застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження, яке накладається лише у двох випадках, визначених пунктом 7.6.1 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих.

Таким чином, Наказ Міністерства юстиції України від 28 квітня 2016 року № 231/7 стосовно арбітражного керуючого ОСОБА_4 є протиправним з огляду на невідповідність виду дисциплінарного стягнення дисциплінарному проступку.

Щодо перегляду рішень судів в частині задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства юстиції України від 28 квітня 2016 року № 1262/5 про припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 колегія суддів виходить з такого.

Наказ від 28 квітня 2016 року № 1262/5 прийнято у зв'язку із застосуванням до арбітражного керуючого ОСОБА_4 дисциплінарних стягнень у вигляді попереджень, одне з яких на нього накладене відповідно до Наказу від 28 квітня 2016 року № 231/7.

Згідно з пунктом 7.6.2 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих на арбітражного керуючого накладається дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у разі: вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення припису або розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому; невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю; грубого порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута); встановлення за результатами перевірки неможливості арбітражного керуючого виконувати повноваження, а саме: втрата громадянства, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо арбітражного керуючого за вчинення корисливого злочину або яким арбітражному керуючому заборонено здійснювати цей вид господарської діяльності чи займати керівні посади; винесення Дисциплінарною комісією двох або більше попереджень.

Враховуючи приписи пункту 7.6.2 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих та встановлену судами протиправність Наказу Міністерства юстиції України від 28 квітня 2016 року № 231/7, такими, що відповідають встановленим обставинам у справі є висновки судів першої та апеляційної інстанцій про протиправність його ж Наказу від 28 квітня 2016 року № 1262/5.

Водночас, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи касаційних скарг у частині того, що відповідачем повторно встановлено порушення позивачем пункту 2 частини другої статті 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В обґрунтування своїх рішень у цій частині суди першої та апеляційної інстанцій послалися на перевірку, проведену у період з 27 по 29 жовтня 2014 року, за результатом якої складено акт позапланової невиїзної перевірки від 07 листопада 2014 року № 60/10-48, та на проведену перевірку у період з 29 січня по 09 лютого 2016 року, за результатом якої складено акт перевірки від 18 лютого 2016 року.

Суди у своїх рішеннях зазначили, що першою і другою перевіркою встановлено порушенням абзацу шостого частини другої статті 41 Закону, зокрема порушення позивачем законодавства при проведенні ним 13 травня 2014 року зборів кредиторів ТОВ "Атем".

Між тим, з касаційних скарг вбачається, що порушення позивачем вимог пункту 2 частини другої статті 98 Закону відбулося у зв'язку з прийняттям на зборах комітету кредиторів, які були проведені 22 серпня 2014 року, рішення про здійснення продажу активів ТОВ "Атем" шляхом проведення аукціонів за відсутності затвердженого господарським судом реєстру кредиторів, а також поданням на розгляд органу контролю неправдивих відомостей у частині виконання обов'язку ліквідатора вести реєстр вимог кредиторів, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів.

На зазначене представник Міністерства юстиції України звертав увагу у наданих суду першої інстанції запереченнях проти позову та в апеляційній скарзі на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року.

Судами першої та апеляційної інстанції, в порушенням частини третьої статті 159 КАС України, не з'ясовувалися ці обставини, що призвело до невідповідності фактичним обставинам справи висновкам про повторність встановлення відповідачем порушення позивачем пункту 2 частини другої статті 98 Закону.

Разом з тим, у відповідності до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Проте, з'ясування наведеної обставини у сукупності з встановленими обставинами справи та дослідженими на їх підтвердження доказами не впливає і не може впливати на правильність вирішення справи з огляду на наявність інших підстав для визнання неправомірними та скасування оскаржуваних Наказів.

Інші доводи касаційних скарг не спростовують висновків Окружного адміністративного суду міста Києва та Київського апеляційного адміністративного суду.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 227, 230 КАС України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України та Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21

вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року в адміністративній справі за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання протиправним та скасування рішення - без зміни з урахуванням мотивів, викладених в цій ухвалі.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства.

Повний текст ухвали виготовлений 08 серпня 2017 року.

Судді: Горбатюк С.А.

Калашнікова О.В.

Мороз Л.Л.