Справа № 805/3091/17-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/3091/17-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 вересня 2017 року Справа № 805/3091/17-а

суддя Донецького окружного адміністративного суду Голубова Л.Б., ознайомившись з позовною заявою Головного управління Держпраці у Донецькій області до товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Держпраці у Донецькій області звернулось до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду шляхом зобов’язання зупинення робіт з відкатки вантажів в південному хіднику ступ. уклону пластів ?1-?3 горизонту 350м у зв’язку з загрозою життю людей.

Вивчивши подані матеріали, суд приходить до висновку, що дана позовна заява не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб’єктом владних повноважень. Суб’єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов’язаний додати до позовної заяви доказ надіслання відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів. До позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Позивачем заявлена позовна вимога немайнового характеру, щодо застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.

Правові засади справляння судового збору, платників, об’єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VІ (в редакції Закону від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру суб’єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою – підприємцем встановлюється ставка судового збору в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII визначено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 гривень.

Разом із позовної заявою подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, де позивач посилається на п. 20 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а також зазначає, що управління не має коштів на сплату судового збору, оскільки воно є бюджетною установою, що фінансується з державного бюджету, його кошторисом не передбачено видатків на сплату судового збору.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, структурні підрозділи виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об’єднаних територіальних громад, на які покладені функції із здійснення контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Позивач не належить до визначеного цією нормою переліку осіб, що звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті.

Дослідивши клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору суд дійшов висновку про необхідність відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Обов’язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду, відповідає встановленим ст. 129 Конституції України основним засадам судочинства, а саме: рівності усіх учасників судового процесу перед законам і судом.

Крім цього, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження неможливості сплатити судовий збір у зв’язку з відсутністю грошових коштів на його сплату, зокрема, не надано кошторис, на які маються посилання у клопотанні.

До цього ж, постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» доведено до відома суддів апеляційних, окружних адміністративних судів та місцевих загальних судів довідку про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України «Про судовий збір», якою у розділі «Відстрочення та розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати» зазначено, що обмежене фінансування бюджетних установ не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку щодо необґрунтованості заявленого позивачем клопотання та відсутності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, у зв’язку з чим відмовляє у його задоволенні.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява подана позивачем без дотримання вимог частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає залишенню без руху.

Відповідно до частини 1 статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 106, 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

У Х В АЛ И В:

У задоволенні клопотання Головного управління Держпраці у Донецькій області про звільнення від сплати судового збору – відмовити.

Позовну заяву Головного управління Держпраці у Донецькій області до товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз’яснивши при цьому позивачеві, що у разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Голубова Л.Б.