Справа № 487/2557/17
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 487/2557/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Агєєва Л.І.
5 вересня 2017 року Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Потапчука В.О.
судді -Семенюка Г.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, в якому просив визнати протиправними дії та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва № 85/2 від 28.10.2016 року, щодо відмови ОСОБА_4 у перерахунку раніше призначеної пенсії на підставі довідки прокуратури Миколаївської області №18/237 вих-16 від 05.10.2016 року; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII (зі змінами і доповненнями в редакції від 17.01.2002 року, що діяла на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, на підставі довідки прокуратури Миколаївської області № 18/237 вих-16 від 05.10.2016 року, згідно якої заробітна плата для нарахування пенсії складає 11352,71 та здійснити відповідні виплати з 01 грудня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у 2002 році йому призначено пенсію за вислугу років у розмірі 90% заробітної плати. 20.10.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Миколаївської області від 05.10.2016 року №18/237 вих-16. 28.10.2016 року рішенням Пенсійного органу № 85/2 позивачу у перерахунку пенсії за поданою заявою було відмовлено, за відсутністю законодавчих підстав.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва від 28.10.2016 року за №85/2 про відмову ОСОБА_4 у проведенні перерахунку пенсії.

Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами і доповненнями в редакції від 17.01.2002 року, що діяла на час призначення пенсії) в розмірі 90% від суми заробітної плати, визначеної у довідці №18/237 вих-16, виданої 05.10.2016 року прокуратурою Миколаївської області, згідно до якої заробітна плата для нарахування пенсії складає 11352,71 грн., починаючи з 12.11.2016 року з урахуванням вже здійснених виплат.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату з 01.12.2015 року по 12.11.2106 року - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з чим просить скасувати постанову Заводського районного суду м. Миколаєва та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 2002 року отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 відсотків від заробітку.

20.10.2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Миколаївської області від 05.10.2016 року №18/237вих-16, згідно якої встановлено збільшений розмір посадового окладу.

Відповідно до рішення управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва від 28.10.2016 року №85/2 у перерахунку пенсії за вислугу років позивачу відмовлено з посиланням на відсутність законодавчих підстав.

Не погоджуючись з відмовою у перерахунку пенсії, посилаючись на її незаконність, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення не можна вважати як підставу відмови у здійсненні перерахунку, тому що зазначена норма стосується виключно призначення, а не перерахунку вже призначених пенсій. Також, звернення позивача до пенсійного органу щодо здійснення перерахунку пенсії законодавчо ґрунтується на вимогах ст. 50-1 Закону №1789-XII (в редакції Закону, яка діяла на час призначення пенсії), а не Закону, який діє на час звернення про перерахунок пенсії, оскільки зворотне становище значно звужує зміст та обсяг прав і свобод позивача.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII від 05.11.1991 року (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014 року) було передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, зазначеною нормою права було визначено таку підставу (умову) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01 січня 2015 року, у статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» частину 18 викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, починаючи з 01 січня 2015 року змінилося правове регулювання перерахунку пенсій колишніх працівників прокуратури. Така підстава (умова) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників відсутня в новій редакції частини 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а визначення умов перерахунку раніше призначених пенсій делеговано Кабінету Міністрів України.

15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14.10.2014.

Згідно п.3 розділу ХІІ Прикінцеві положення вказаного Закону визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом: Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991, крім п. 8 ч.1 ст.15, ч.4 ст. 16, абз.1 ч.2 ст. 46-2, ст. 47, ч.1 ст. 49, ч.5 ст.50, ч.ч. 3, 4, 6, 11 ст. 50-1, ч.3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), ст. 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, ст. 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також ст. 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Відповідно до ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача як до органу Пенсійного фонду так і до суду, Кабінетом Міністрів України не було визначено умов перерахунку раніше призначених пенсій.

Таким чином, у період часу, з якого позивач просив здійснити перерахунок пенсії, такої підстави (умови) перерахунку раніше призначених пенсії як підвищення розміру заробітної плати визначено не було.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років у відповідача були відсутні законодавчі підстави (умови) для перерахунку пенсії позивачу, у зв'язку з підвищенням заробітної плати, у зв'язку з чим відмова відповідача є обґрунтованою та правомірною.

Крім зазначеного, колегія суддів звертає увагу, що нездійснення перерахунку пенсії позивачу не призвело до зменшення розміру пенсії працівника прокуратури, яку особа отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Враховуючи викладене, оскільки на законодавчому рівні не передбачено такої обставини для перерахунку раніше призначеної пенсії працівникам прокуратури, як підвищення заробітної плати працюючим працівникам відповідних прокурорсько-слідчих категорій, наведені правові норми неконституційними не визнавались, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи у проведенні заявленого перерахунку пенсії, діяв правомірно, а отже підстави для його зобов'язання провести позивачу перерахунок пенсії відсутні.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Разом з цим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, позивачем за цим позовом ставиться питання про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України провести перерахунок пенсії, починаючи з 01.12.2015 року.

Тобто, на думку позивача, Управління порушило його права та інтереси з 01.12.2015 року, проте із цим позовом позивач звернувся 12.05.2017 року, а саме із пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України, за вимогами про перерахунок пенсії по 11.11.2016 року.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Аналіз зазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску строку поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Обставини, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною або встановлюються судом на підставі позовної заяви та доданих до неї документів.

Колегія суддів враховує, що позивачем не заперечується той факт, що, отримуючи пенсію, він був обізнаний щодо виду пенсії та її розміру.

Таким чином, оскільки позивачем не наводяться та зі змісту позовної заяви не вбачається будь-яких причин, які б об'єктивно та непереборно перешкоджали своєчасно звернутись до суду із вищезазначеними вимогами, суд позбавлений можливості застосувати приписи ст. 100 КАС України щодо визнання причин пропуску строку поважними.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що адміністративний позов ОСОБА_4 в частині позовних вимог про проведення перерахунку та виплати пенсії за період з 01.12.2015 року по 11.11.2016 року має бути залишено без розгляду.

У зв'язку із цим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що адміністративний позов має бути залишено без розгляду в частині позовних вимог про перерахунок пенсії за період з 01.12.2015 року по 12.11.2016 року.

З огляду на наведене, оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позову та залишення позову без розгляду в частині позовних вимог.

Керуючись ст. ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області -задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2017 року -скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області щодо визнання неправомірними дій, скасування рішення, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 12 листопада 2016 року - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області щодо визнання неправомірними дій, скасування рішення, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01 грудня 2015 року по 11 листопада 2016 року - залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л.П.Шеметенко

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк