Справа № 308/7266/17
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/9077/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Довгополова О.М.,

Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Джула В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу громадянина Туреччини ОСОБА_5 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2017 року про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування у справі № 308/7266/17 за позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Туреччини ОСОБА_5 про примусове видворення іноземця з України,

В С Т А Н О В И В :

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до громадянина Туреччини ОСОБА_5 про примусове видворення іноземця з України.

Одночасно з адміністративним позовом позивач подав до суду клопотання, в якому просив затримати громадянина Туреччини ОСОБА_5, з метою поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2017 року клопотання Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України задоволено.

Затримано громадянина Туреччини ОСОБА_5, та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до шести місяців.

Не погодившись із цією ухвалою, її оскаржив громадянин Туреччини ОСОБА_5, який вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Тому просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нове рішення про відмову у задоволенні клопотання з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга є безпідставна і не належить до задоволення з наступних міркувань.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 28 липня 2017 року громадянин Туреччини ОСОБА_5 виявлений та затриманий відділом прикордонної служби «Паладь Комарівці» на напрямку 342 прикордонного знаку на відстані 150 м до лінії проходження державного кордону при спробі незаконного перетинання державного кордону поза пунктом пропуску з України в Словацьку Республіку. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, відсутні.

У зв'язку з вчиненням адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП відповідно до ст. 263 КУпАП відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з'ясування обставин правопорушення.

Надані позивачем докази свідчать про те, що громадянин Туреччини ОСОБА_5, реалізуючи свої права та свободи, міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально виїхати до європейських країн, відповідач вибрав більш легкий та незаконний спосіб, знаючи, що для досягнення своєї мети він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, відповідач умисно пішов на вчинення правопорушення.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про затримання іноземця або особи без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України необхідно задовольнити.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно із частиною четвертою статті 30 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Судом встановлено, що відповідач громадянин Туреччини ОСОБА_5 коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги. Відповідач не відноситься до осіб, яким надано статут біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність задоволення клопотання Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про затримання іноземця або особи без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України.

Щодо покликання апелянта на порушення норм процесуального права, то колегія суддів вважає, що таке не вплинуло на правильність прийнятого судом першої інстанції, рішення по суті.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У відповідності до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу громадянина Туреччини ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2017 року про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування у справі № 308/7266/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький