Справа № 2-а-1337/2006
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

04 вересня 2017 року м. Київ К/800/24775/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Військової частини НОМЕР_2 про стягнення грошової компенсації, -

в с т а н о в и в:

У 2006 році ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ) в якому просили стягнути з відповідача на їхню користь грошову компенсацію за не отримані продовольчі пайки.
В обґрунтування своїх вимог зазначали, що мають право на спірну грошову компенсацію, яку відповідач, всупереч вимог законодавства не виплатив, а тому позивачі просили про задоволення позову.
Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2006 року позов задоволено та стягнуто з ВЧ на користь позивачів спірну грошову компенсацію.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням відповідач у грудні 2016 року оскаржив таке в апеляційному порядку.
Оскаржуваною ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року у відкритті апеляційного провадження у справі відмовлено.
Відповідач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та направити справу до цього ж суду для продовження її розгляду.
Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2017 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху, з підстав її невідповідності вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України.
Скаржнику, у строк до 14 серпня 2017 року запропоновано усунути зазначені в ухвалі недоліки та роз`яснено, що у випадку їх невиконання касаційну скаргу буде повернуто.
У встановлений судом процесуальний строк скаржником виконано вимоги ухвали у повному обсязі, однак у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.
За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що апеляційна скарга відповідача, який є суб`єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.
Апеляційним судом встановлено, що постанова суду першої інстанції, про апеляційний перегляд якої подано скаргу, проголошена у відкритому судовому засіданні 22 грудня 2006 року.
Так, у відповідності до абзацу 3 частини 4 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.
В свою чергу, за приписами частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній станом на день проголошення оскаржуваного рішення суду першої інстанції) постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.
Частиною 3 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України (у вищевказаній редакції) встановлено, що заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
За наведених обставин, рішення суду першої інстанції, яке просив переглянути в апеляційному порядку відповідач, було оголошене 22 грудня 2006 року і набрало законної сили 2 січня 2007 року, однак зі скаргою на це судове рішення ВЧ звернулась лише 27 грудня 2016 року, тобто після спливу одного року з моменту його оголошення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування процесуальних наслідків у вигляді відмови у відкритті апеляційного провадження у справі, що передбачено абзацом 3 частини 4 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України.
Такий висновок апеляційного суду відповідає дійсним обставинам справи та нормам процесуального права, доводи касаційної скарги його висновку не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.
Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або порушив норми процесуального права.
Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -
у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Військової частини НОМЕР_2 про стягнення грошової компенсації, за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, відмовити.
Копію цієї ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного
суду України М.І. Мойсюк