Справа № 2а-378/11
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" серпня 2017 р. м. Київ К/800/34865/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л.,

Смоковича М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року

у справі № 2а-378/11

за позовом ОСОБА_2

до Львівської міської ради

про визнання незаконною та скасування ухвали,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Львівської міської ради, в якому просили скасувати ухвалу Львівської міської ради від 25 січня 2007 року № 484 «Про вилучення пунктів з додатків до ухвал міської ради від 20 жовтня 2005 року № 2720, 29 грудня 2005 року № 3057, 23 лютого 2006 року № 3392, 16 березня 2006 року № 3402» в частині пп. 1.3 п. 1.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2012 року позов задоволено. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено постанову про відмову в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій зазначає про порушення вказаним судом норм матеріального та процесуального права та просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що позивач з 2003 року на підставі господарського договору оренди нерухомого майна орендує підвальне приміщення по АДРЕСА_1 для розміщення громадської вбиральні.

11 січня 2005 року відповідачем затверджено програму приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2005-2006 роки.

Ухвалою Львівської міськради «Про приватизацію об'єктів комунальної власності способом викупу» № 3392 від 23 лютого 2006 року затверджено перелік об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації шляхом викупу, до якого, крім іншого, включено підвальне приміщення по АДРЕСА_1 та вказано, що покупцем об'єкту є ОСОБА_2

Ухвалою Львівської міськради від 25 січня 2007 року № 484 скасовано п. 26 ухвали відповідача № 3392 від 23 лютого 2006 року щодо приватизації підвального приміщення по АДРЕСА_1 шляхом викупу.

Позивач, не погодившись з таким рішенням відповідача, звернулась до суду з цим позовом про визнання незаконною та скасування ухвали.

Суди, розглядаючи цей спір, виходили з того, що він є адміністративним.

Суд касаційної інстанції вважає такі висновки судів передчасними з огляду на наступне.

Спірні правовідносини щодо включення/виключення підвального приміщення по АДРЕСА_1 до об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації шляхом викупу, регулюються, зокрема, Законами України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», «Про приватизацію державного майна», «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного майна» відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Ст. 4 закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» визначено, що продавцями об'єктів малої приватизації, що перебувають у загальнодержавній та комунальній власності, є відповідно: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва; органи приватизації, створені місцевими Радами.

П. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, зокрема, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження комунального майна, затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації, визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 10 вказаного закону міські ради, зокрема, є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За змістом ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Зі змісту наведених норм слідує висновок, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник комунального майна здійснює продаж об'єктів малої приватизації, які знаходяться у комунальній власності, у порядку, встановленому законом.

Ст. 12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Враховуючи наведене, позов, предметом якого є встановлення права на викуп орендованої будівлі (її частини) та передачі відповідних прав щодо неї, не підлягає розгляду за правилами та в порядку адміністративного судочинства. Натомість, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про виключення з переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірного об'єкта має вирішуватися у порядку господарської юрисдикції.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій помилково розглянуто даний спір за правилами адміністративного судочинства, оскільки такий спір, враховуючи суть спірних правовідносин та норми ст. 1, 12 ГПК України, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування рішень судів першої і апеляційної інстанцій та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2012 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визнання незаконною та скасування ухвали закрити.

Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: