Справа № 820/15830/14
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року м. Київ К/800/65934/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Калашнікової О.В.,

Стрелець Т.Г.,

розглянула у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10. 2014 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги, рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - відповідач) в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2014 р. та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 01.07.2014 р. та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій № від 14.07.2014 р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10. 2014 року, адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 14.07.2014 р.;

Скасовано вимогу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 01.07.2014 р.

Скасовано рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про застосування штрафних санкцій № від 14.07.2014 р.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального та матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

На підставі розпорядження керівника апарату Вищого адміністративного суду України від 21.06.2017 року № 635 у зв'язку із звільненням судді ОСОБА_8 справу перерозподілено головуючому судді Мороз Л.Л.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як встановлено, фахівцями Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, на підставі направлень від 10.06.2014 р. №1156 та №1157, на підставі наказу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 29.05.2014 р. №757, згідно з п.п. 75.1 ст. 75 , п.77.4 ст.77, Податкового кодексу України, проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р.

За результатами перевірки було складено акт № 2240/20-34-17-03-07/НОМЕР_3 від 01.07.2014 р.

Відповідно до висновків акта перевірки податковим органом встановлено порушення ФО-П ОСОБА_3 п. 138.2 ст. 138, п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 розділу IV Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №275'5-УІ) зі змінами та доповненнями. Донараховано податку з доходів фізичних осіб на суму 79463,36 грн.; пп.7.1.2 п.-7.1 ст.7, ст. 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-УІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Донараховано єдиного соціального внеску на суму 141449,78 грн.

На підставі вище зазначеного акта перевірки керівником Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області було винесено податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2014 р., вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 01.07.2014 р. та рішення про застосування штрафних санкцій № від 14.07.2014 р.

Підставами для винесення спірних податкових повідомлень-рішень стали зокрема висновки відповідача щодо взаємовідносин між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 ", а саме з приводу договорів про надання послуг із збирання та вивезення рідких побутових відходів.

Відповідач дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_3 в порушення п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України включено витрати з асенізаційних робіт (послуг із збирання та вивезення рідких побутових відходів послуг із збирання та вивезення рідких побутових відходів) на загальну суму 479141,0 грн. які безпосередньо не пов'язані з отриманням доходів. Також зроблено висновок щодо порушення пп.7.1.2 п.-7.1 ст.7, ст. 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-УІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Донараховано єдиного соціального внеску на суму 141449,78 грн.

Як встановлено, відповідно до п.п. 1.1., 5.1. договору оренди № 012012-2 від 03.01.2012 р. орендодавець (ФОП ОСОБА_3.) передає, а орендар (ФОП ОСОБА_7.) приймає в тимчасове платне користування (оренду) наступне майно: нежитлове приміщення - громадські вбиральні загальною площею 390 кв.м., плата за користування якими становить 4680,00 грн. на місяць.

Оплату за договором оренди № 012012-2 від 03.01.2012 р. ФОП ОСОБА_7 проведено шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача, що підтверджується виписками ПАТ "КБ Хрещатик" по рахунку 5495 за 26.12.2012 р. на суму 1088,00 грн., від 04.02.2013 р. на суму 14040,00 грн. та на суму 55072,00 грн., від 06.03.2013 р. на суму 4190,00 грн., від 01.10.2013 р. на суму 4680,00 грн. та на суму 23890,00 грн., від 02.12.2013 р. на суму 4680,00 грн., від 03.12.2013 р. на суму 4680,00 грн. загалом га загальну суму 112320,00 грн.

Між ФОП ОСОБА_3 (споживач) та ФОП ОСОБА_4 (виконавець) було укладено договір про надання послуг із збирання та вивезення рідких побутових відходів № ВРВ 03-01-2012 від 03.01.2012 р.

У свою чергу, ФОП ОСОБА_4 було укладено договір з ТОВ "Харківський комбінат упорядкування та поводження з відходами" № 2 від 29.03.2012 р. на злив (приймання) рідких відходів.

Згідно з п. 1.1. договору про надання послуг із збирання та вивезення рідких бутових відходів № ВРВ 03-01-2012 від 03.01.2012 р. споживач доручає, а виконавець надає йому послуги із збирання та вивезення рідких побутових відходів, накопичених у споживача, на умовах цього договору.

Виконання робіт за вказаним договором підтверджується актами виконаних робіт та оплата за вказаним договором на загальну суму 306550,00 грн. здійснена позивачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_4

Також, між ФОП ОСОБА_3 (споживач) та ФОП ОСОБА_5 (виконавець) було укладено договір про надання послуг із збирання та вивезення рідких побутових відходів № ВРВ 16-03-2013 від 16.03.2013 р.

У свою чергу, ФОП ОСОБА_5 було укладено договір з ТОВ "Харківський комбінат упорядкування та поводження з відходами" договору 137 від 24.05.2013 р. на злив (приймання) рідких відходів № 5 від 13.05.2013 р. про надання послуг по прийманню рідких відходів.

Згідно з п. 1.1. договору про надання послуг із збирання та вивезення рідких побутових відходів № ВРВ 16-03-2013 від 16.03.2013 р. споживач доручає, а виконавець надає йому надання послуг із збирання та вивезення рідких побутових відходів, накопичених у споживача, на умовах цього договору.

Виконання робіт за вказаним договором підтверджується актами виконаних робіт, а оплата за вказаним договором на загальну суму 148291,00 грн. здійснена позивачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_4.

Між ФОП ОСОБА_3 (споживач) та ФОП ОСОБА_6 (виконавець) було укладено договір про надання послуг із збирання та вивезення рідких побутових відходів № ВРВ 21-10-2013 від 21.10.2013 р., згідно з п. 1.1. якого споживач доручає, а виконавець надає надання послуг із збирання та вивезення рідких побутових відходів, накопичених у споживача, на умовах цього договору.

Виконання робіт за вказаним договором підтверджується актами виконаних робіт, а оплата за вказаним договором на загальну суму 39300,00 грн. здійснена позивачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_6

У відповідності до п. 177.2. ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Пунктом 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються, зокрема, із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Відповідно до п. 138.1.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема: загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

У свою чергу до складу загальновиробничих витрат, відповідно до п. 138.8.5 ст. 138 Податкового кодексу України включаються витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інші послуги з утримання виробничих приміщень.

Вказане дає підстави для висновку, що витрати на оплату послуг із збирання та вивезення рідких побутових відходів відносяться до витрат.

Правильним є також висновок судів попередніх інстанцій, що орендна плата отримана за договором оренди № 012012-2 від 03.01.2012 р. у загальній сумі 112320,00 грн. відноситься до складу доходів позивача та не може слугувати приводом для не включення документально підтверджених витрат до складу валових.

Щодо порушення п.п. 7.1.2. п.7.1. ст. 7, ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-УІ обґрунтоване відповідачем посиланням на порушення позивачем п. 138.2 ст. 138., п. 177.2., 177.4. ст. 177 Податкового кодексу України, та виключенням зі складу валових витрат позивача витрати з асенізаційних робіт (послуг із збирання та вивезення рідких побутових відходів) на загальну суму 479141,00 грн., суди обґрунтовано виходили з того, що обчислення єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне страхування здійснено відповідачем згідно з п. З ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування" на підставі висновку акта перевірки щодо порушення позивачем п. 138.2 ст.138, п.п. 177.2., 177.4. ст. 177 Податкового кодексу України, внаслідок якого зі складу витрат виключено витрати з асенізаційних робіт (послуг із збирання та вивезення рідких побутових відходів) на загальну суму 479141,00 грн., що призвело до штучного збільшення сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб, на який нараховується єдиний внесок на 479141,00 грн.

Таким чином, позивач правомірно відніс оплату послуг із збирання та вивезення рідких побутових відходів на загальну суму 479141,00 грн. до складу витрат, внаслідок чого відсутнє збільшення сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб, на який нараховується єдиний внесок на 479141,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення наведеної норми, не довів обґрунтованості прийнятих ним рішень.

Натомість встановлені у цій справі обставини свідчать на корить доводів позивача стосовно неправомірності прийнятих відповідачем рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що відсутні правової підстави для нарахування на згідно з п.п. 7.1.2. - 7.1. ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування" суми недоїмки з єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне страхування в сумі 14149,78 грн. та застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 1236,03 грн.

Касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області відхилити, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10. 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: