Справа № 803/515/17
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року Справа № 803/515/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, позивач) звернулося з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, відповідач) про стягнення фінансових санкцій в сумі 33800,00 грн., застосованих до відповідача згідно з рішенням про застосування фінансових санкцій від 26 жовтня 2016 року №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами контролюючим органом виявлено порушення, зокрема, Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме встановлено: факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої; факт зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку; продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, що не має статусу суб'єкта господарювання громадського харчування.

У зв'язку із виявленим порушенням ГУ ДФС у Волинській області прийняло рішення від 26 жовтня 2016 року №, яким до підприємця ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в загальному розмірі 33800,00 грн.

Таким чином, позивач звернувся із адміністративним позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення 33800,00 грн. фінансових санкцій.

Представник позивача у судове засідання 12 вересня 2017 року не прибув, однак у клопотанні від 11 вересня 2017 року просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач заперечень на позов не подала, в судове засідання 12 вересня 2017 року не прибула, хоча відповідно до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового розгляду.

Частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За правилами частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні. Частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки в судове засідання сторони не прибули, при цьому представник позивача просить суд розглядати справу за його відсутності, що є його правом, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, а зазначене не перешкоджає судовому розгляду, тому дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів та судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 квітня 2016 року на підставі наказу Головного управління ДФС у Волинській області від 19 квітня 2016 року №461 "Про проведення фактичної перевірки", направлень на проведення фактичної перевірки від 19 квітня 2016 року №0000142, №0000143 (а.с.8-10) працівниками ГУ ДФС у Волинській області проведено фактичну перевірку в барі-магазині "Роджер", який знаходиться за адресою: Волинська обл., Ківерцівський р-н, с. Покащів, вул. Молодіжна, 4, де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1

За результатами фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області складено акт перевірки від 28.04.2016 року №03/68/40-01/НОМЕР_1, в якому зафіксовано порушення вимог п.п.1, 2, 12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: проведення розрахункової операції без застосування РРО та без видачі розрахункового документа, відсутність накладної на отримання товару; ст.ст.11, 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481/95-ВР, постанови КМУ від 27.12.2010 року №1251, якою затверджено "Положення про виготовлення, зберігання, продажу марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів", а саме: зберігання горілки "Пшенична" ємкістю 10 л без відомостей виробника горілки та інших реквізитів на картонній упаковці, а також без акцизної марки, реалізація горілки на розлив для споживання на місці в магазині, який не має статусу закладу громадського харчування; постанови КМУ від 30.10.2008 року №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв", а саме: реалізовано горілку "Пшенична" 100 мл за ціною 5,00 грн., нижчою за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої (а.с.6-7).

На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області винесено рішення від 26.10.2016 року №, яким до позивача застосовані фінансові санкції в загальній сумі 33800,00 грн.: за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої - 10000 грн.; за факт зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку - 17000 грн.; продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, що не має статусу суб'єкта господарювання громадського харчування - 6800 грн. (а.с.15).

ФОП ОСОБА_1 рішення № про застосування фінансових санкцій від 26 жовтня 2016 року оскаржила у судовому порядку до Волинського окружного адміністративного суду (справа №803/163/17), який постановою від 11 квітня 2017 року відмовив відповідачу в задоволені позову та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року в справі №803/163/17 залишено без змін (а.с.28-32, 55-62).

Рішення у вказаній справі набрало законної сили 11 липня 2017 року.

Відповідно до частин першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) визначено основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Частиною другою статті 17 Закону №481/95-ВР передбачені фінансові санкції у вигляді штрафу, які застосовуються до суб'єктів господарювання за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України (частина четверта статті 17 Закону №481/95-ВР).

Так, частиною дванадцятою статті 15 Закону №481/95-ВР визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до статті 1 цього ж Закону роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування. Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно з частиною 6 статті 15-3 цього Закону продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Актом перевірки від 28.04.2016 року №03/68/40-01/НОМЕР_1 зафіксовано факт продажу 100 мл горілки на розлив для споживання на місці в одноразовий стакан без застосування РРО та видачі розрахункового документа. Судом встановлено, що відповідачем ні позивачу, ні суду не надано документ, що підтверджує статус бару-магазину "Роджер", який знаходиться за адресою: Волинська обл., Ківерцівський р-н, с. Покащів, вул. Молодіжна, 4, закладу громадського (ресторанного) господарства.

Відповідно до статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення вимог статті 15-3 цього Закону встановлений штраф у розмірі 6800 гривень.

Таким чином, до підприємця правомірно застосовано штраф в сумі 6800 грн. за продаж алкогольних напоїв на розлив з метою споживання на місці суб'єктом господарювання, що не має статусу суб'єкта господарювання громадського харчування відповідно до абзацу 9 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР.

Щодо правомірності оскаржуваного рішення в частині застосування до позивача фінансових санкцій за роздрібну торгівлю горілкою за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - це ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари, а мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Статтею 18 Закону №481/95-ВР встановлено, що Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Так, постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" 30.10.2008 №957 від (далі - Постанова КМУ №957) визначено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №426, зокрема, встановлена роздрібна ціна на алкогольні напої - за 1 л 100% спирту в розмірі 274,50 грн.

Таким чином, мінімальна роздрібна ціна за 100 мл горілки "Пшенична" має коштувати не менше 10,98 грн.

Однак, судом встановлено, що 27.04.2016 року підприємець здійснила реалізацію 100 мл горілки "Пшенична" за ціною 5,00 грн., що є нижчою від встановлених мінімальних роздрібних цін.

Відповідно до статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено відповідальність суб'єктів господарювання за оптову або роздрібну торгівлю коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000,00 грн.

Оскільки накладна на отримання горілки перевіряючим не надана, то штрафна санкція становить не менше 10000,00 грн.

Крім того, актом перевірки встановлено факт зберігання відповідачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку.

Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Підпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Абзацом першим, другим пункту 20 Положення №1251 визначено, що маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції. Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Згідно пункту 226.1 статті 226 ПК України, у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Відповідно до пункту 226.2 статті 226 ПК України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються (пункт 226.11 статті 226 ПК України).

Відповідно до статті 17 Закону №481/95-ВР за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, встановлено відповідальність у вигляді штрафу - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, оскільки під час перевірки виявлено факт зберігання 10 л горілки "Пшенична" в упаковці типу "Beg in box", яка не була маркована маркою акцизного податку встановленого зразка, отже штрафна санкція за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку в розмірі 17000,00 грн. до позивача застосована правомірно.

Оскільки рішення від 26 жовтня 2016 року № про застосування фінансових санкцій прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства України та у встановленому порядку не скасоване, відповідач добровільно фінансові санкції не сплатив, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення фінансових санкцій у загальному розмірі 33800,00 грн. підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 122, 128, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (45253, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави (Банк ГУДКСУ у Волинській області, МФО 803014, н/р 0148, отримувач коштів УК у Ківерцівському районі, с. Покащів, код класифікації доходів бюджету 21081500, ідентифікаційний код одержувача 38051994, код виду сплати 135) заборгованість з фінансових санкцій в сумі 33800,00 грн. (тридцять три тисячі вісімсот гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Д. Ковальчук