Справа № 174/225/17(2-а/174/31/2017)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2017 рокусправа № 174/225/17(2-а/174/31/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Юрко І.В.

секретар судового засідання: Лащенко Р.В.

за участі представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.07.2017 р. в справі № 174/225/17 за позовом ОСОБА_2 до Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі УПФУ) про зобовязання призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26.10.2016 р.

Постановою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.07.2017 р. позов задоволено частково, зобовязано УПФУ призначити ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 28.10.2016 р.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального права. Апелянт вказує на неможливість врахування уточнюючої довідок, виданих ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» від 09.08.2016 р. № 754, № 756.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач до судового засідання не зявився, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, у звязку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.10.2016 р. позивач звернувся до УПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

УПФУ листом від 10.11.2016 р. № 4632/04/14 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мотивувавши тим, що згідно з витягом з ЄДР ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» зареєстровано на непідконтрольній території, переміщення підприємства, евакуація майна та документів не проведені, а тому органи Пенсійного фонду України на підконтрольних територіях на період до закінчення АТО не мають можливості проводити перевірку документів, наданих для призначення пенсії, та обґрунтованість їх видачі, а отже зарахувати час роботи в особливо шкідливих умовах за списком № 1 у ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» на підставі наданих документів неможливо.

З трудової книжки вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період роботи у ВАТ «Макіївський металургійний комбінат», який розташований у м. Макіївка Донецької області, працював на посадах: з 20.08.1987 року - помічником майстра ЦПС; 07.09.1088 року - призначений диспетчером ЦПС; 17.07.1991 року - призначений виробничим майстром на гарячих дільницях робіт ЦПС; 03.06.1992 року - призначений старшим виробничим майстром зміни на гарячих дільницях робіт ЦПС; 31.12.1993 року - призначений заступником начальника цеха підготовки составів; 01.09.1996 року - переведений старшим майстром на гарячих дільницях робіт ділянки підготовки составів мартенівського цеха; 01.01.1998 року - переведений старшим майстром, занятим на гарячих ділянках робіт ділянки підготовки сталерозливних составів мартенівского цеха; 05.05.2000 року - переведений заступником начальника цеху підготовки составів; 01.04.2005 року - прийнятий по переводу заступником начальника цеху підготовки составів; 14.09.2005 року - переведений начальником цього ж цеху; звільнений з даного підприємства - 19.12.2008 року.

Факт роботи позивача за Списком № 1 з відповідною атестацією робочих місць за умовами праці підтверджується довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за № 756 та № 754, виданими 09.08.2016 року адміністрацією ВАТ «Макіївський металургійний комбінат», та довідками про заробітну плату для обчислення пенсії від 29.08.2016 року № 1113 та № 1114.

У виписці з наказу № 324 від 06 вересня 1996 року «Про підтвердження права на пільгове забезпечення за списком № 1», яка видана в.о. директора ВАТ «Макіївський металургійний комбінат», затверджено перелік робочих місць, робіт, професій, посад керівників та спеціалістів, які мають право на пільгове пенсійне забезпечення, до яких належить цех підготовки составів, мартенівський цех, майстер, зайнятий на гарячих ділянках робіт, старший майстер, зайнятий на гарячих ділянках робіт. Атестація робочих місць проведена.

Відповідно до довідки № 16 від 07.02.2017 року ВАТ «Макіївський металургійний комбінат», до теперішнього часу здійснює сплату податків, зборів та інших обовязкових платежів виключно до бюджетів України. В своїй діяльності керується виключно законодавством України, не є бюджетною установою, підприємством та організацією, що належить до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, місцевих державних адміністрацій, у звязку з цим відносно підприємства як субєкта господарювання не підлягає застосування встановлене постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014 року застереження щодо переміщення до населених пунктів, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Даний факт підтверджується також витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.06.2017 року, відповідно до якого підприємство досі є діючим підприємством на території України, хоча і знаходиться на стадії ліквідації (банкрутства).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з підтвердження належними доказами, якими є трудова книжка, уточнююча довідка, відомості про атестацію робочого місця, пільгового стажу позивача.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах відповідно до Списку № 1. Листом № 4632/04/14 від 10.11.2016 р. відповідачем повідомлено про неможливість призначення пенсії на пільгових умовах через не підтвердження пільгового стажу.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, взятий на облік за фактичним місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до довідки № НОМЕР_1 від 03.04.2017 р. (а.с. 8).

Судовою колегією також встановлено, що позивачем задля призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідачу надана копія трудової книжки, копія наказу про затвердження результатів атестації робочого місця, копія довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, довідки про заробітну плату для призначення пенсії та інші документи.

Як вбачається з трудової книжки позивача, довідок ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» №№ 754, 756 від 09.08.2016 р., ОСОБА_2 працював на наступних посадах: з 20.08.1987 р. помічником майстра ЦПС; 07.09.1088 р. призначений диспетчером ЦПС; 17.07.1991 р. призначений виробничим майстром на гарячих дільницях робіт ЦПС; 03.06.1992 р. призначений старшим виробничим майстром зміни на гарячих дільницях робіт ЦПС; 31.12.1993 р. призначений заступником начальника цеха підготовки составів; 01.09.1996 р. переведений старшим майстром на гарячих дільницях робіт ділянки підготовки составів мартенівського цеха; 01.01.1998 р. переведений старшим майстром, зайнятим на гарячих ділянках робіт ділянки підготовки сталерозливних составів мартенівского цеха; 05.05.2000 р. переведений заступником начальника цеху підготовки составів; 01.04.2005 р. прийнятий по переводу заступником начальника цеху підготовки составів; 14.09.2005 р. переведений начальником цього ж цеху; звільнений з даного підприємства - 19.12.2008 р.

Зазначеними довідками підтверджено, що позивачем у зазначені періоди виконувались роботи за вказаними посадами.

Відтак, страховий стаж позивача складає більше понад 25 років, стаж роботи позивача за Списком № 1 понад 10 років.

Згідно з пп. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, па пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Позивач народився 26.10.1962 р., тобто на час звернення до органу Пенсійного фонду досяг необхідного віку (50 рік), встановленого п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 р.

Пунктом 10 зазначеного Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до Списку № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою постановою Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 р., постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. № 162, Розділом ІІІ підрозділу 28 передбачено право на пільгове пенсійне забезпечення посад, які обіймав позивач.

Наявними в матеріалах справи документами, зокрема, трудовою книжкою та довідками ВАТ «Макіївський металургійний комбінат», підтверджується, що позивач працював на посадах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, у спірних періодах повний робочий день. Крім того, матеріалами справи підтверджена атестація робочих місць, що обіймав позивач.

З урахуванням наявного у позивача пільгового стажу більш ніж 10 років, а також страхового стажу позивача більш ніж 25 років, досягнення позивачем 50 років, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Доводи апелянта про непідтвердження пільгового стажу належними доказами колегія суддів вважає необґрунтованими та зазначає, що такі доводи не можуть бути прийняти, оскільки посади, що обіймав позивач, передбачені Списком № 1.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637.

Пунктом 18 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

В даному випадку наявний у позивача пільговий стаж підтверджений записами у трудовій книжці та уточнюючими довідками.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду внаслідок відсутності підтверджуючих документів. При цьому апелянт вказує на неможливість врахування довідок №№ 754, 7563, оскільки такі довідки видані підприємством, що знаходиться на непідконтрольній території, що унеможливлює її перевірку.

Так, Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2006 р. № 22-1 (в редакції постанови від 07.07.2014 р. № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за № 1566/11846, на який посилається відповідач, не містить застережень щодо неможливості прийняття довідок, виданих підприємствами, які знаходяться на непідконтрольній Україні території.

Також колегія суддів зауважує, що в іншій спосіб позивач не має можливості підтвердити своє право на пільгове забезпечення.

Оцінюючи спірні правовідносини, колегія суддів застосовує положення Конституції України, за якими в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, є результатом виконання трудових обов'язків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку та конституційних гарантій держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що призначення пенсійних виплат, у тому числі і внутрішньо переміщеним особам, має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо пенсійного забезпечення на рівні з іншими громадянами України, в противному випадку відмова у призначенні пенсії може бути розцінена як дискримінація.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.07.2017 р. в справі № 174/225/17 залишити без задоволення.

Постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.07.2017 р. в справі № 174/225/17 за позовом ОСОБА_2 до Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 06.09.2017 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: І.В. Юрко