Справа № 12954/10/2070
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2011-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2011 р. м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Нікітенко Л.Ю.,

за участі представників: позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Ламінат" до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі міста Харкова про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство «Ламінат»(далі за текстом - позивач, ПП «Ламінат») з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням наданих уточнень, просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.02.2010р. № /1, від 15.04.2010р. № /2 та від 18.06.2010р. № /3, що винесені Державною податковою інспекцією в Орджонікідзевському районі міста Харкова.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам законодавства, оскільки визначають суми податкових зобовязань по податку на прибуток підприємств за відсутності фактів вчинення порушень. Вважає висновки акту перевірки Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі міста Харкова непослідовними та такими, що не відповідають дійсності. Стверджує, що до складу валових витрат ним відносились витрати, які мали реальний характер, понесені в межах звичайної господарської діяльності та підтверджені належним чином оформленими первинними документами. Висування будь-яких додаткових умов для формування складу валових витрат, ніж ті, які прямо передбачені Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств»вважає протиправним. Вказує, що амортизаційні відрахування здійснювались ним на підставі діючих положень Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Представники позивача в судовому засіданні доводи та вимоги адміністративного позову підтримали, просили суд задовольнити позов повному обсязі.

Відповідач, Державна податкова інспекція в Орджонікідзевському районі міста Харкова (далі за текстом відповідач, ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Харкова) у наданих до суду письмових запереченнях та її представник у судовому засіданні з вимогами адміністративного позову категорично не погодились.

Обґрунтовуючи заперечення та власну правову позицію з приводу заявленого адміністративного позову, представник відповідача вказав, що оскільки позивач відносив до складу валових витрат витрати по доставці товару, то такі витрати повинні підтверджуватись виключно товарно-транспортними накладними, які у ПП «Ламінат»відсутні. Вважає, що відсутність у позивача товарно-транспортних накладних безумовно вказує на відсутність звязку витрат по доставці товару з господарською діяльністю. Стверджує, що норми амортизаційних відрахувань мають застосовуватись до основних фондів в залежності від того, чи виготовлені такі основні фонди до 01.01.2004 року чи після 01.01.2004р. З цих підстав просив суд відмовити задоволенні адміністративного позову.

Вивчивши доводи адміністративного позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності та проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем в межах повноважень органів державної податкової служби України та у визначений законодавством спосіб відповідно до положень ст. 11, ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2007р. по 30.06.2009р.. За результатами перевірки ПП «Ламінат»ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова складено акт № 2339/23-30/31635819 від 30.11.2009р. (а.с.11-а.с.39).

В акті ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Харкова № 2339/23-30/31635819 від 30.11.2009р. зазначено про порушення позивачем п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»та п. 1 перехідних положень Закону України «Про внесення змін в Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств»»від 01.07.2004р. № 1957-IV, що призвело до заниження податку на прибуток підприємств в загальному розмірі 53753,00 грн., в тому числі за 4 квартал 2007р. в сумі 5935,00 грн., за 1 квартал 2008р. в сумі 5393,00 грн., за 2 квартал 2008р. в сумі 5476,00 грн., за 3 квартал 2008р. в сумі 12012,00 грн., за 4 квартал 2008р. в сумі 9009,00 грн., за 1 квартал 2009р. в сумі 9720,00 грн. та за 2 квартал 2009р. в сумі 6208,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки № 2339/23-30/31635819 від 30.11.2009р. та відповідно до вимог п.п. 4.2.2 (б) п. 4.2 ст. 4, п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»відповідачем 11.12.2009р. прийнято податкове повідомлення-рішення за № /0, яким ПП «Ламінат»визначено податкове зобовязання по податку на прибуток підприємств в загальній сумі 79328,90 грн., з яких 53753,00 грн. основний платіж, 25575,90 грн. штрафна (фінансова) санкція (а.с.10). Податкове повідомлення-рішення від 11.12.2009р. № /0 було оскаржене ПП «Ламінат»в порядку, визначеному п.п. 5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»для оскарження рішень контролюючих органів. За результатами такого оскарження ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова рішенням від 13.02.2010р. № 407/10/25-010 (а.с.44-а.с.50) первинну скаргу позивача частково задовольнила, податкове повідомлення-рішення від 11.12.2009р. № /0 скасувала в частині нарахування суми податку на прибуток підприємств в розмірі 15928,00 грн. та штрафної (фінансової) санкції в розмірі 6663,40 грн. Суд зазначає, що за змістом п.п. 6.4.1 п. 6.4 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податкове повідомлення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобов'язання внаслідок їх адміністративного оскарження.

Відповідно до Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001р. № 253, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.07.2001р. за № 567/5758 (далі за текстом Порядок направлення податкових повідомлень) на адресу позивача направлено податкове повідомлення рішення від 16.02.2010р. № /1, яким визначено суму податкового зобовязання по податку на прибуток підприємств в загальному розмірі 56737,50 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 37825,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 18912,50 грн.. Рішенням ДПА у Харківській області від 30.03.2010р. № 1337/10/25-103 (а.с.67-а.с.71) та ДПА України від 09.06.2010р. № 5477/6/25-0115 (а.с.81-а.с.84) повторні скарги ПП «Ламінат»залишені без задоволення, а відповідно до вимог Порядку направлення податкових повідомлень на адресу позивача направлено податкові повідомлення рішення від 15.04.2010р. № /2 та від 18.06.2010р. № /3 на ті ж суми.

Судом зясовано, що фактичною причиною виникнення спору стали висновки акту перевірки позивача № 2339/23-30/31635819 від 30.11.2009р. про завищення ПП «Ламінат»сум валових витрат у звязку з непідтвердженням їх відповідними первинними документами та про завищення сум амортизаційних відрахувань у звязку з неправильними застосуванням норм.

В ході розгляду справи судом встановлено та не заперечується ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Харкова, що основним видом господарської діяльності ПП «Ламінат»є торгівля деревоплитами в асортименті зі складу по вул. Котлова, 68 в м. Харкові, що за своєю специфікою передбачає доставку товару (деревоплит) покупцям.

Як свідчать матеріали справи, між ПП «Ламінат»в якості замовника та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 в якості перевізника укладено договори № 1 від 05.05.2007р., № 1 від 05.05.2008р. та № 1 від 05.01.2009р. (а.с.161-а.с.163) щодо надання транспортних послуг з доставки товарів зі складу замовника в місті Харкові покупцям замовника в м. Харкові та Харківській області з погодинною оплатою за фактично використаний час, умовами яких досягнуто згоди щодо форми акту виконаних робіт. Суд зазначає, що акти виконаних робіт (наданих послуг) є первинними документами в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валовими витратами виробництва та обігу є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Згідно з п.п 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону передбачено, що до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг). Зміст вказаних законодавчих норм дозволяє стверджувати, що у податковому обліку до валових витрат відносяться не будь-які витрати, здійснювані платником податку, а лише ті витрати, які платником податку придбаваються (виготовляються) для потреб власної господарської діяльності. Відповідно до положень п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Факт виконання умов договорів ПП «Ламінат»з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 щодо надання транспортних послуг на загальну суму 141405,00 грн. з доставки товарів покупцям підтверджено актами на виконання робіт-послуг: № 329 від 01.11.2007р. на суму 6358,00 грн., № 357 від 30.11.2007р. на суму 8565,00 грн., № 383 від 29.12.2007р. на суму 8814,00 грн., № 025 від 31.01.2008р. на суму 6189,00 грн., № 54 від 01.03.2008р. на суму 7605,00 грн., № 091 від 31.03.2008р. на суму 7780,00 грн., № 119 від 30.04.2008р. на суму 8175,00 грн., № 171 від 31.05.2008р. на суму 6550,00 грн., № 211 від 01.07.2008р. на суму 7175,00 грн., № 243 від 01.08.2008р. на суму 8880,00 грн.,№ 273 від 30.08.2008р. на суму 7810,00 грн., № 306 від 01.10.2008р. на суму 9982,50 грн., № 328 від 03.11.2008р. на суму 10065,00 грн., № 343 від 01.12.2008р. на суму 6682,50 грн., № 359 від 31.12.2008р. на суму 7672,50 грн., № 016 від 31.01.2009р. на суму 4290,00 грн., № 027 від 28.02.2009р. на суму 5376,25 грн., № 045 від 31.03.2009р. на суму 4180,00 грн., № 062 від 04.05.2009р. на суму 3616.25, № 073 від 01.06.2009р. на суму 3038,75 грн. та № 088 від 30.06.2009р. на суму 2598,75 грн. (а.с.164-а.с.184).

Доводи позивача про відсутність в актах на виконання робіт-послуг зазначення місця їх складання суд вважає безпідставними, оскільки в долучених до матеріалів судової справи копіях актів на виконання робіт-послуг вказано адресу, яка є місцезнаходженням ПП «Ламінат»: АДРЕСА_1. Суд не знаходить підстав для неврахування доводів позивача про те, що саме за даною адресою складено вказані первинні документи, та відзначає, що надані позивачем до матеріалів справи акти на виконання робіт-послуг відповідають вимогам законодавства до складання первинних документів для надання їм юридичної сили і доказовості, які визначені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п. 2.4 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704.

Стосовно ненадання позивачем для перевірки ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова товарно-транспортних накладних суд зазначає наступне. Відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Мінтрансу України від 14.10.1997р. № 363, товарно-транспортні накладні є єдиним для всіх учасників транспортного процесу юридичним документом для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для перевезення вантажу і обліку виконаних робіт. Однак, суд звертає увагу, що вказуючи на необхідність підтвердження складу валових витрат відповідними документами, положення п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»не містять вичерпного та конкретного переліку таких документів, як не містять вказівок щодо необхідності підтвердження витрат з оплати послуг з доставки товарів виключно товарно-транспортними накладними.

Суд зауважує, що ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Харкова актом перевірки № 2339/23-30/31635819 від 30.11.2009р. реальність проведених господарських операцій ПП «Ламінат»з ФО-П ОСОБА_5 не заперечує, як не заперечує той факт, що вартість доставки деревоплит відображалась позивачем в накладних на адресу покупців таких деревоплит (а.с.57-а.с.58) та відповідно збільшувала суму доходу ПП «Ламінат»(а.с.59-а.с.60), що свідчить про використання отриманих послуг в межах здійснення звичайної господарської діяльності позивача. Суд не знаходить підстав для критичної оцінки договорів позивача з ФО-П ОСОБА_5 як щодо обґрунтованості їх укладання, так і щодо реальності виконання.

Актом перевірки № 2339/23-30/31635819 від 30.11.2009р. встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ПП «Ламінат»на підставі договору купівлі-продажу № 1 від 22.04.2008р. (а.с.194-а.с.197), укладеного з ФО-П ОСОБА_6, придбало комбайн Deere 9680 WTS»2002 року випуску вартістю 500000,00 грн. та на підставі договорі купівлі-продажу № 1 від 22.04.2008р. (а.с.204-а.с.205), укладеного з ФО-П ОСОБА_7, - жниварку зернову Deere 625R»2002 року випуску вартістю 450000,00 грн..

Суд зазначає, що під терміном "основні фонди" згідно з п.п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом. Положеннями п.п. 8.2.2 п.8.2 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»передбачено розподіл основних фондів за групами. Актом перевірки № 2339/23-30/31635819 від 30.11.2009р. встановлено та не заперечується сторонами по справі, що придбані основні фонди загальною вартістю 950000,00 грн. ПП «Ламінат»віднесло до третьої групи основних фондів відповідно до приписів п.п. 8.2.2 п.8.2 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Положеннями п.п. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»передбачено, що під терміном "амортизація" основних фондів і нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею. За приписами п.п. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»амортизації підлягають витрати на придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого використання.

Як свідчать матеріали справи, позивач, керуючись п.п. 8.6.1 п. 8.6 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», до придбаних основних фондів третьої групи застосовував норми амортизації в розмірі 6 відсотків, яку нараховував за період 9 місяців 2008р., 12 місяців 2008р., 1 квартал 2009р. та 1 півріччя 2009р..

Однак, ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Харкова в акті перевірки № 2339/23-30/31635819 від 30.11.2009р. дійшла висновку, що ПП «Ламінат»до вказаних основних фондів третьої групи повинно було застосовувати норму амортизаційних відрахувань за ставкою 3,75 % в квартал, виходячи з того, що комбайн Deere 9680 WTS»та жниварка Deere 625R»придбані після 01.01.2004р., а виготовлені до 01.01.2004р. Висновки акту перевірки № 2339/23-30/31635819 від 30.11.2009р. в цій частині відповідач обґрунтовує приписами п. 1 перехідних положень Закону України «Про внесення змін в Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств»»від 01.07.2004р. № 1957-IV.

Суд вважає такі висновки ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Харкова безпідставними з огляду на положення п.п. 8.6.1 п. 8.6 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», якими передбачено, що норми амортизації встановлюються у відсотках до балансової вартості кожної з груп основних фондів на початок звітного (податкового) періоду в такому розмірі (в розрахунку на податковий квартал): група 1 - 2 відсотки; група 2 - 10 відсотків; група 3 - 6 відсотків; група 4 - 15 відсотків.

В абзаці першому перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 01.07.2004р. N 1957-IV вказано, що норми амортизаційних відрахувань, зазначені у статті 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" для основних фондів груп 1, 2 і 3, застосовуються щодо витрат, понесених (нарахованих) платником податку після 1 січня 2004 року у зв'язку з придбанням або спорудженням нових основних фондів груп 1, 2 і 3, а також витрат на поліпшення таких нових основних фондів. Текстуальний аналіз вказаної законодавчої норми дозволяє стверджувати, що в даному випадку ключове та вирішальне значення має дата понесення (нарахування) витрат. А оскільки витрати з придбання комбайну Deere 9680 WTS»та жниварки Deere 625R», які є основними фондами групи 3, були понесені (нараховані) позивачем після 1 січні 2004р., то норми амортизаційних відрахувань, зазначені у статті 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", були застосовані позивачем правомірно. Такий висновок суду підтверджується і положеннями абзацу другого перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 01.07.2004р. N 1957-IV, яким передбачено, що амортизація витрат, понесених (нарахованих) платником податку у зв'язку з придбанням, спорудженням та поліпшенням основних фондів груп 1, 2 і 3 до 1 січня 2004 року, здійснюється за нормами амортизації, що діяли до 1 січня 2004 року, а для цілей податкового обліку платники податку зобов'язані вести окремий облік витрат, понесених у зв'язку з придбанням, спорудженням та/або поліпшенням основних фондів, що здійснюються після 1 січня 2004 року.

Виходячи з викладеного, суд вважає безпідставними та нормативно необґрунтованими висновки ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Харкова про завищення позивачем амортизаційних відрахувань на загальну суму 73605,00 грн., в тому числі за 3 квартал 2008р. в сумі 21375,00 грн., 4 квартал 2008р. в сумі 19291,00 грн., 1 квартал 2009р. на 17362,00 та за 2 квартал 2009р. на 15577,00 грн.

За таких обставин висновки акту перевірки ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Харкова № 2339/23-30/31635819 від 30.11.2009р. про порушення позивачем вимог п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»та п. 1 перехідних положень Закону України «Про внесення змін в Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств»»від 01.07.2004р. № 1957-IV не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються матеріалами справи, а тому суд виходить з достатності правових підстав та належних доказів для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС України особливістю провадження в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є те, що обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідач, Державна податкова інспекція в Орджонікідзевському районі міста Харкова приписів ч. 2 ст. 71 КАС України не виконав і не надав належних доказів правомірності власних висновків, правильності та законності прийнятих податкових повідомлень рішень.

Зясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного окремо, а також достатності та взаємного звязку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов приватного підприємства "Ламінат" до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі міста Харкова про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.02.2010р. №/1, від 15.04.2010р. №/2, від 18.06.2010р. № /3, винесені Державною податковою інспекцією в Орджонікідзевському районі міста Харкова.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного підприємства "Ламінат" 03,40 грн. сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Повний текст постанови виготовлено 09 лютого 2010 року.

Суддя Шевченко О.В.