Справа № 161/9242/17
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/9242/17
Провадження № 2-а/161/802/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань - Шолом С.І.,

з участю позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського Управління патрульної поліції в м. Луцьку старшого сержанта поліції Паюка Олександра Миколайовича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 364392 від 01.07.2017р.,

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського Управління патрульної поліції в м. Луцьку старшого сержанта поліції Паюка Олександра Миколайовича (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та скасування постанови від 05 червня 2017 року АР №364392; про визнання протиправними дій стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн, а саме за зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Позивач не погоджується з вищенаведеним адміністративним стягненням з тих підстав, що зупинка була вимушеною у зв'язку з тим, що його дитині, яка їхала в автомобілі, раптово стало зле. Він надав відповідні письмові пояснення поліцейському, однак той їх до уваги не взяв та протиправно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Крім того зазначає, що позивач протиправно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, а не за адресою органу, який він представляє (УПП у м. Луцьку).

З наведених мотивів просить суд визнати дії відповідача стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову від 05 червня 2017 року АР №364392

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача, суб'єкта владних повноважень, у судовому засіданні просить суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що факт скоєння правопорушення підтверджується відеофіксацією бодікамери поліцейського.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 червня 2017 року у м. Луцьку по пр. Волі, поліцейським Управління патрульної поліції в м. Луцьку старшим сержантом поліції Паюком Олександром Миколайовичем винесена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05 червня 2017 року серії АР №364392, в якій зафіксовано, що громадянин ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом BMW 320, державний номер НОМЕР_1, 05 червня 2017 року о 12 год. 40 хв. м. Луцьку по пр. Волі, 5, водій здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» чим порушив п.8.5 (в) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті 122 КУпАП, за яке накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн (а.с.5).

До суду позивач звернувся 14 червня 2017 року, тобто в межах десятиденного строку оскарження з дня винесення постанови.

Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові відповідача, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, у тому числі і вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Крайня необхідність має місце у тому випадку, якщо небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крім того, якщо особа сумлінно помиляється щодо наявності загрози, її реальності, то її дії мають розглядатись як вчинені в стані крайньої необхідності.

Як слідує з розмови з поліцейським, яка наявна в наданій відеофіксації, позивач дійсно здійснив вимушену зупинку, оскільки його дитині раптово стало зле. Будь-яких спростувань вищенаведених обставин відповідач суду не надав.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідач не довів належними та допустимими доказами відсутність у позивача крайньої необхідності для зупинки у зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно скасування постанови серії АР № 364392 від 01.07.2017р. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Надаючи оцінку всі доводам сторін, суд зазначає про помилковість посилання позивача на те, що відповідач має право розглядати справу про адміністративне правопорушення за місцезнаходженням органу поліції, а не на місці, оскільки статтею 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У пункті 1 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року N5-рп/2015 вирішено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення відносно позивача, могла бути розглянута у будь-якому місці в межах міста Луцька. Отже відповідачем правомірно розглянута справа про адміністративні правопорушення за місцем його вчинення.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки відповідач не довів належними та допустимими доказами відсутність у позивача крайньої необхідності для зупинки у зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно скасування постанови серії АР № 364392 від 01.07.2017р. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення суд враховує способи захисту порушеного права, які встановлені у статті 162 КАС України, відповідно до яких, у разі скасування правового акта індивідуальної дії, суд одночасно визнає його протиправним.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправними дій стосовно притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд зазначає, що дана позовна вимога не піддягає до задоволення, оскільки права та законні інтереси позивача вже повністю поновленні шляхом скасування оскаржуваної постанови.

Судові витрати зі сторін не стягуються, оскільки вказана категорія справ звільнена від сплати судового збору статтею 288 КУпАП.

Керуючись статтями 160, 162 КАС України, на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05 червня 2017 року серії АР №364392.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк