Справа № 159/1472/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/8212/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Луцьку Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Русинчука Павла Володимировича на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 червня 2017 року у справі № 159/1472/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Луцьку Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Русинчука Павла Володимировича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

19.04.2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Луцьку Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Русинчука Павла Володимировича, в якому просив скасувати постанову серії АР №864638 від 10 квітня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 510 грн. за порушення Правил дорожнього руху України, як незаконну.

Постановою від 26 червня 2017 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області позов задовольнив частково.

Скасував постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 864638 від 10 квітня 2017 року, винесену інспектором роти №3 батальйону УПП в м. Луцьк ДПП Русинчуком П.В., про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КпАП, у виді штрафу в розмірі 510 (п'ятсот десять) гривень.

Звільнив ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КпАП, в зв'язку із малозначністю вчиненого, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КпАП, закрив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Інспектор роти №3 батальйону УПП в м. Луцьку Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Русинчук П.В. оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вимоги за апеляційною скаргою відповідач обґрунтовує тим, що до компетенції суду при вирішенні справ за правилами КАС України не належить вирішення питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративні правопорушення.

Крім того, зазначає, що питання закриття провадження у справі в рамках адміністративного судочинства може мати місце лише у порядку та на підставах, визначених ст. 157 КАС України, годі як суд закрив провадження у справі, яка розглянута посадовою особою Національної поліції України у порядку Кодексу про адміністративні правопорушення, адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки вирішення такого питання, у відповідності до змісту ст. 247 КУпАП, належить до дискреційних повноважень відповідного суб'єкта влади.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015№ 596-VII - І внесено зміни в ч. 2 ст. 33 КУпАП а саме: при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий етап, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Також, додатково звертає увагу суду, що відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.12.2015 року у справі № 5-221кс15, на встановлення малозначності діяння жодні інші обставини, що відповідно до закону є правовими підставами для пом'якшення відповідальності, не впливають.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР №864638 від 10.04.2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП України.

ОСОБА_2 був визнаний винним у тому, що 10.04.2017 року, керуючи автомобілем «VOLVO», державний номерний знак НОМЕР_1, з причепом марки «DOLL», державний номерний знак НОМЕР_2, перевозив негабаритний вантаж без відповідного дозволу, чим порушив п.22.5 ПДР України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дозвіл у позивача усе ж був і порушення полягає лише в тому, що він відхилився від маршруту, причиною відхилення від маршруту є те, що сам транспортний засіб та вантаж йому не належить і він є звичайним водієм. Також суд врахував, що правопорушення позивач вчинив вперше, намагаючись виконати поставлене перед ним завдання і побоюючись втратити роботу, залишивши сім'ю без засобів для існування. Тому суд дійшов висновку про малозначність вчиненого позивачем адміністративного правопорушення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам процесуального і матеріального права та є помилковими.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідно до «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених Постановою КМ України №30 від 18.01.2001 року, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР.

Пунктом 4 даних Правил передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові органами Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 22.5. ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

З оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення вбачається, що позивач рухався на а/д Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне. Проте з дозволу №1300-2503 НГ, який надавав позивач під час розгляду справи, вбачається що а/д Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне відсутня у встановленому маршруті, для водія де він маг право рухатись транспортним засобом з ваговими або габаритними параметрами, які перевищуються нормативні,

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В п. 1 ст. 69 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до п. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

В п. 1 ст. 71 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 76 КАС України пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників про відомі їм обставини, що мають значення для справи, оцінюються поряд з іншими доказами у справі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.

Натомість, постановляючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції керувався ст. 22 КУпАП, якою передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Разом з тим, суд не врахував, що в даній справі він не є органом, який уповноважений вирішувати справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП, оскільки в силу ч.1 ст. 222 КУпАП органами уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 132-1 КУпАП є органи Національної поліції.

Судом має досліджуватись лише питання законності постанови посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд першої інстанції, приймаючи спірну постанову, вийшов за межі наданих йому повноважень та дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог, оскільки вина позивача у вчиненні правопорушення є доведеною, а позов є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційний суд визнає правильним апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись ст. 41, ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Луцьку Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Русинчука Павла Володимировича задовольнити, постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 червня 2017 року справі № 159/1472/17 - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Луцьку Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Русинчука Павла Володимировича про скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Постанова в повному обсязі складена 04 вересня 2017 року.