Справа № 336/2399/17(2-а/336/254/2017)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 вересня 2017 рокусправа № 336/2399/17(2-а/336/254/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 травня 2017 року у справі №336/2399/17 за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 03.05.2017 року звернулась до Шевченківського районного суду м.Запорожжя з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, в якому просила:

- визнати протиправними дії пенсійного органу щодо відмови в призначенні їй пенсії за віком у відповідності з ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати відповідача призначити їй пенсію за віком з 20.01.2017 року відповідно до ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 роки) та провести відповідні виплати;

- стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а саме: 1500 грн. витрат на правову допомогу.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя щодо відмови в розрахунку ОСОБА_2 пенсії за віком з урахуванням вимог ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, перерахувати ОСОБА_2 пенсію за віком з 20.01.2017 року відповідно до ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Пунктом 3 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

Постанова Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 травня 2017 року у справі №336/2399/17 прийнята в порядку скороченого провадження за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 183-2 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути зазначену справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС категорії 1, визнана інвалідом ІІ групи; з 01.04.1991 року перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя та отримувала пенсію за віком, з 03.01.2016 року отримувала пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків, призначену відповідно до ст.54 Закону №796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

20.01.2017 року ОСОБА_2 звернулась до УПФУ в Шевченківському районі м.Запоріжжя з заявою про призначення їй пенсії за віком урахуванням вимог ч. 2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосовуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком та застосуванням наявного в її пенсійній справі індивідуального коефіцієнта для обчислення пенсії, обрахованого за Законом №796, а саме 5,07263 (а.с.6).

Пенсійний орган листом Пенсійний орган листом від 27.01.2017 року №51/К-1 відмовив ОСОБА_2 у переводі на пенсію на віком, зазначивши, що позивачеві первинно вже було призначено пенсію за віком на пільгових умовах як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС. Для проведення перерахунку та виплати пенсії відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» правові підстави відсутні, оскільки дана норма застосовується лише під час призначення пенсії вперше. Крім того, у відповіді зазначено, що позивач отримує пенсію по інвалідності, а при переході на пенсію за віком, пенсію буде розраховано із застосовуванням показника середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік (абз.1 ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший), що для нього є недоцільним (а.с.14).

Не погодившись з такими діями пенсійного органу, позивач оскаржила їх до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 після отримання права на пенсію за вислугу років, продовжувала працювати та сплачувала страхові внески, а тому відповідача необхідно зобов'язати здійснити перерахунок позивачу пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції не зазначено, на підставі яких документів суд дійшов висновку, що позивач перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримувала пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки такі дані в матеріалах справи відсутні.

Станом на час призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС) пенсійне забезпечення громадян здійснювалось відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі по тексту - Закон №1058).

Постановою Кабміну України «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян « від 220.11.2003 року №1783 передбачено проведення з 01.01.2004 року перерахунку трудових пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника) згідно до статті 43 Закону №1058.

Відповідно до ст.43 Закону №1058 перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в раз втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Таким чином, після 01.01.2004 року пенсію позивача було осучаснено та розраховано до норм Закону №1058.

Відповідно до ч.1, 2 ст.45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону №1058 відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до п.«а» ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 10 Закону №1058 та ст.6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У відповідності до ч.3 ст.45 Закону № 1058 державне переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу наведених норм вбачається, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст.9 Закону №1058 .

Приписами ст.26 Закону № 1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Проте, позивачу пенсія за віком вже призначена в 1991 році на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З апеляційної скарги відповідача та копії пенсійної справи вбачається, що у зв'язку з набранням чинності Закону №1058 Управління ПФУ проведено позивачу перерахунок пенсії по стажу і заробітку із урахуванням показника 2007 року.

Отже, позивачу перераховано первинно призначену пенсію за віком довічно відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та в подальшому здійснювався перерахунок згідно положень цього ж Закону.

Повторне призначення пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» законодавцем не передбачено, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку передбачалося як статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (для осіб, які мали право на пенсію на пільгових умовах), так і передбачається Перехідними положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» і Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія за віком може призначатись як на загальних, так і на пільгових та спеціальних юридичних підставах. При цьому, під пільговим пенсіонуванням законодавець розуміє можливість вийти на пенсію за віком або в молодшому віці за загальної незмінної тривалості трудового стажу, або за одночасним зниженням вимог до віку і тривалості трудового стажу.

Оскільки позивач по справі скористалась своїм правом на призначення пенсії за віком, яка їй неодноразово з 2006 року до 2016 року перераховувалась у визначеному Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядку, колегія суддів не вбачає правових підстав для призначення ОСОБА_2 пенсії за віком за його заявою від 20.01.2017 року у відповідності до статті 26, частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України №21-612а14 від 31.03.2015 року, оскільки предметом спору в зазначеній справі було переведення з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії за віком, ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини десятої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 160, 167, 183-2, 184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 травня 2017 року у справі №336/2399/17 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 травня 2017 року у справі №336/2399/17 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва