Справа № 802/1064/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 вересня 2017 р. Справа № 802/1064/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Макарової Катерини Володимирівни

представника позивача: Медведенко О.В.

представників відповідача: Іванова Ю.В., Єрьохіної А.О.

без участі третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Вінницького обласного клінічного шкірно - венерологічного диспансеру

до: Головного управління юстиції у Вінницькій області; третя особа на стороні відповідача первинна профспілкова організація Вінницького обласного шкірно - венерологічного диспансеру

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Вінницький обласний клінічно шкірно-венерологічний диспансер з адміністративним позовом до Головного управління юстиції у Вінницькій області; третя особа на стороні відповідача первинна профспілкова організація Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру про визнання протиправним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що в січні 2017 року йому стало відомо про зареєстровану в травні 2000 року первинну профспілкову організацію Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру. Однак, протокол установчих зборів, рішення про входження первинної профспілки до складу територіальної організації профспілки, статут, журнал реєстрації заяв про вступ в члени первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкіро-венерологічного диспансеру відсутні, що свідчить про суперечність вимог чинного законодавства при реєстрації первинної організації.

За наведених обставин, з урахуванням заяви від 04.09.17, позивач просить суд:

- визнати лист Головного управління юстиції у Вінницькій області "Про внесення первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру до Реєстру об'єднань громадян" за вх. №10-122 від 22 березня 2000 року протиправним та скасувати його;

- скасувати запис в Реєстрі об"єднань громадян про внесення первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру до Реєстру об"єднань громадян від 22.03.2000 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд задовольнити адміністративний позов.

Представники відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що обласним управлінням юстиції у Вінницькій області легалізовано профспілку Вінницького шкіро-венерологічного диспансеру, яка є організаційною ланкою професійної спілки працівників охорони здоров'я України. Також, у відповідності до положень Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" визначено, що організаційні ланки профспілок набувають статусу юридичної особи на підставі статуту зареєстрованої всеукраїнської профспілки чи профспілки іншого статусу. Організаційні ланки повинні повідомити відповідне управління юстиції про належність до певної профспілки, а також роботодавця із зазначенням складу об'єднуваних ними працівників. При цьому, подання інших документів законодавством не передбачено, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Третя особа в судове засідання не прибула. Відповідно до заяви за вх. №18536 від 31.08.2017 позовні вимоги представник третьої особи визнає повністю, вважає їх обгрунтованими, просить задовольнити заявлені вимоги. Одночасно вказує про розгляд справи без участі останнього.

Крім того в заяві зазначає, що статут (положення) первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру, протокол установчих зборів та власноручно написані заяви членів ППО про їх вступ до ППО відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Профспілкова організація Вінницького обласного шкіро-венерологічного диспансеру входить до складу обласної профспілкової організації, яка є організаційною ланкою всеукраїнської громадської організації Профспілки працівників охорони здоров'я України, зареєстрованої Міністерством Юстиції України від 28 лютого 2000 року, свідоцтво №1341.

Вінницький ОБКОМ Профспілки працівників охорони здоров'я постановою №ІІ-29 від 09.03.2000 року підтвердив належність первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкіро-венерологічного диспансеру до обласної організації професійної спілки працівників охорони здоров'я як її організаційної ланки.

Листом від 22.03.2000 №10-122 управління юстиції Вінницької області повідомило, що на підставі статуту Профспілки працівників охорони здоров'я України та згідно із ст. 16 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" профспілкова організація Вінницького обласного шкіро-венерологічного диспансеру 22.03.2000 набула статус юридичної особи та внесена до Реєстру об'єднань громадян.

Позивач не погоджується із вказаним листом та просить суд визнати лист Головного управління юстиції у Вінницькій області "Про внесення первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру до Реєстру об'єднань громадян" за вх. №10-122 від 22 березня 2000 року протиправними та скасувати його.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, предметом оскарження є, зокрема лист Головного управління юстиції у Вінницькій області від 22.03.2000 №10-122 "Про внесення первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру до Реєстру об"єднань громадян".

За правилами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Однак, Лист за своєю правовою природою - це документ, який підтверджує факт здійснення легалізації первинної профспілки та включення її до Реєстру об'єднань громадян і є носієм доказової інформації про вчинені дії. У цьому випадку лист, в якому відображено узагальнений опис вчинених дій Головним управлінням юстиції у Вінницькій області, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання листів/повідомлень, не є рішенням суб'єкта владних повноважень, так як безпосередньо не спричиняє виникнення зміну чи припинення прав та обов'язків осіб, інтересів яких він стосується.

За наведених вище обставин, суд зазначає, що Лист від 22.03.2000 №10-122 Головного управління юстиції у Вінницькій області не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав та обов'язків для осіб, тому його зміст не може бути предметом спору.

Надаючи оцінку внесеному запису щодо первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру до Реєстру об"єднань громадян від 22.03.2000 року, суд зважає на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" (в редакції Закону на момент спірних правовідносин) первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

Положеннями ст. 14 Закону закріплено, що профспілки діють відповідно до законодавства та своїх статутів. Статути (положення) профспілок приймаються з'їздами, конференціями, установчими або загальними зборами членів профспілки відповідного рівня і не повинні суперечити законодавству України. Статут (положення) профспілки повинен містити: 1) статус та повну назву профспілки, її скорочену назву (за наявності), місцезнаходження її виборних органів (юридичну адресу); 2) мету та завдання профспілки; 3) умови і порядок прийняття в члени профспілки та вибуття з неї; 4) права, обов'язки членів профспілки, умови, порядок та підстави виключення з членів профспілки;5) територіальну, галузеву або фахову сферу діяльності; 6) організаційну структуру профспілки, повноваження її організацій, виборних органів, порядок формування їх складу; 7) умови, терміни, порядок скликання з'їздів, конференцій чи загальних зборів членів профспілки та порядок прийняття ними рішень; 8) порядок і терміни звітності виборних органів профспілки перед членами профспілки, порядок здійснення контролю за діяльністю виборних органів профспілки; 9) джерела надходження (формування) коштів профспілки та напрями їх використання; 10) порядок здійснення господарської діяльності, необхідної для виконання статутних завдань профспілки; 11) порядок внесення змін до статуту профспілки; 12)умови та порядок припинення діяльності профспілки і вирішення майнових питань.

У статуті профспілки можуть бути передбачені й інші положення, що стосуються особливостей створення та функціонування певної профспілки, якщо це не суперечить цьому Закону.

У межах повноважень, передбачених статутом, вищі за статусом профспілкові органи можуть затверджувати положення про організації профспілки.

Як свідчить реєстраційна справа Первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкіро-венерологічного диспансеру, вона створена на підставі статуту Профспілки працівників охорони здоров'я України, яка в свою чергу зареєстрована Міністерством юстиції 28.02.2000 року, свідоцтво №1341.

Відповідно до статуту Професійної спілки працівників охорони здоров'я України, зокрема п. 1 розділу 1 визначено, що Професійна спілка працівників охорони здоров'я України є всеукраїнською неприбутковою громадською самоврядною організацією, яка об'єднує на добровільній основі громадян пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання), які працюють в юридичних особах будь-якої форми власності та організаційно-правової форми, що здійснюють медичну, санаторно - курортну, фармацевтичну та іншу діяльність в сфері охорони здоров'я (далі - Заклад охорони здоров'я) та суміжних сферах діяльності; навчаються або працюють в навчальних закладах різних рівнів акредитації, що здійснюють підготовку фахівців з медичної або фармацевтичної освіти (далі - Навчальний заклад); а також осіб, які проводять господарську діяльність з медичної (фармацевтичної) практики як фізична особа - підприємець.

Згідно ч. 56 розділу 4 Статуту Первинна організація Профспілки створюється на добровільних засадах в Закладах охорони здоров'я; Навчальних закладах за наявності не менше 3-х осіб, які є членами Профспілки, або виявили бажання вступити до неї та утворити первинну профспілкову організацію.

Питання про створення первинної профспілкової організації і входження її до Профспілки вирішується установчими зборами членів Профспілки з наступним повідомленням вищестоящого Виборного органу.

Первинна профспілкова організація може здійснювати свою діяльність і без набуття статусу юридичної особи.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" легалізація (офіційне визнання) профспілок, їх об'єднань є обов'язковою та здійснюється шляхом їх реєстрації. Реєстрація всеукраїнських профспілок, їх об'єднань здійснюється Міністерством юстиції України, інших профспілок, їх об'єднань - відповідно Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласними, Київським та Севастопольським міськими, районними, міськими (міст обласного значення) управліннями юстиції. Для реєстрації профспілок, об'єднань профспілок їх засновники або керівники виборних органів подають заяву. До заяви додаються статут (положення), протокол з'їзду, конференції, установчих або загальних зборів членів профспілки з рішенням про його затвердження, відомості про керівні органи, організаційні ланки або засновників об'єднань, а для фахових профспілок - також відомості про чисельність членів профспілки.

У разі реєстрації профспілки та їх об'єднання набувають статусу юридичної особи. Організаційні ланки профспілок набувають статусу юридичної особи на підставі статуту зареєстрованої всеукраїнської профспілки чи профспілки іншого статусу. Організаційні ланки повинні повідомити відповідне управління юстиції про належність до певної профспілки. Первинні профспілкові організації повідомляють також роботодавця із зазначенням складу об'єднуваних ними працівників. Зареєстровані профспілки, їх об'єднання, а також організаційні ланки таких профспілок здійснюють свої повноваження, набувають цивільних прав і беруть на себе цивільні зобов'язання через свої органи, що діють у межах прав, наданих їм статутом.

Як убачається із матеріалів справи, 09.03.2000 року Вінницький ОБКОМ Профспілки працівників охорони здоров'я прийнято постанову №ІІ-29, якою постановили підтвердити належність первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкіро-венерологічного диспансеру до обласної організації професійної спілки працівників охорони здоров'я, як її організаційної ланки. Також, підтверджено, що Профспілкова організація Вінницького обласного шкіро-венерологічного диспансеру є організаційною ланкою та діє на підставі статуту всеукраїнської громадської організації Профспілки працівників охорони здоров'я України, зареєстрованої Міністерством Юстиції України від 28 лютого 2000 року.

Посилання позивача на те, що Профспілкова організація Вінницького обласного шкіро-венерологічного диспансеру не має протоколу установчих зборів, статуту та інших документів, відхиляються судом, оскільки наявність таких документів законодавством не вимагається так як в силу ст. 16 Закону, організаційні ланки профспілок набувають статусу юридичної особи на підставі статуту зареєстрованої всеукраїнської профспілки чи профспілки іншого статусу.

Крім того, виходячи із приписів вказаної вище норми, організаційні ланки профспілок легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленому статусу. Про належність до певної профспілки організації, які діють відповідно до статуту цієї профспілки, надсилають легалізуючому органу за місцем свого знаходження повідомлення із посиланням на свідоцтво про легалізацію профспілки на підставі якого вони включаються до реєстру об'єднань громадян. Подання інших документів Законом не передбачено.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного суду України у справі №1-36/2000 від 18.10.2000 року, згідно п. 4 якого вказано, що положення статей 11, 16 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" визнані неконституційними, то суд зазначає наступне.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 18 жовтня 2000 року у справі №1-36/2000 за конституційними поданнями народних депутатів України та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 8, 11, 16 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" (справа про свободу утворення профспілок) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема положення статті 16 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Дані положення втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цього Рішення.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності.

Відтак, у законодавстві закріплено принцип, згідно з яким закон не має зворотної сили. Рішенням Конституційного Суду України від 25 грудня 2003 №22-рп/2003 встановлено, що закон діє після набрання ним чинності.

Отже, ці положення втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення, тобто з 18.10.2000, натомість як легалізація Профспілкової організації Вінницького обласного шкіро-венерологічного диспансеру проведена 22.03.2000.

Крім того суд зазначає, що положення ст. 16 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" визнані неконституційними в частині встановлення таких умов легалізації профспілок, які фактично пов'язують початок діяльності створеної з метою забезпечення і захисту інтересів працівників організації як профспілки з моментом її реєстрації у відповідних органах, що рівнозначно вимозі про попередній дозвіл на утворення профспілки.

В іншій частині положення статей 8, 11, 16 (крім тих положень статей 11, 16, що визнані неконституційними) Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", Конституційний Суд визнав такими, що відповідають Конституції України (254к/96-ВР ) (є конституційними).

Згідно Рішення Конституційний Суд вказав, що стаття 16 Закону передбачає легалізацію (реєстрацію) Міністерством юстиції України та його територіальними органами профспілок відповідно до їх статусу (частина друга). Легалізуючий орган проводить перевірку на відповідність статусу, визначеного статтею 11 цього Закону, вносить організацію в Реєстр об'єднань громадян та видає посвідчення встановленого зразка (частина п'ята); у разі невідповідності поданих документів профспілок, їх об'єднань зазначеному статусу легалізуючий орган відмовляє в реєстрації (частина шоста). Тим часом частина четверта статті 3 Закону позбавляє права використовувати у своєму найменуванні визначення "профспілка" або похідних від нього будь-яку організацію, яка не пройшла легалізації відповідно до статті 16, оскільки нелегалізовані профспілки за змістом названої частини розглядаються як такі, що перебувають поза цим Законом (не "діють на підставі цього Закону"). А частина перша статті 13 проголошує: "Держава забезпечує реалізацію права громадян на об'єднання у професійні спілки та додержання прав та інтересів профспілок, легалізованих у порядку, передбаченому цим Законом" (власне, його статтею 16).

Відтак, суд відхиляє покликання представника позивача на рішення Конституційного Суду як на підставу для протиправності легалізації первинної профспілкової організації, оскільки Конституційний Суд України у своєму рішенні виходив з того, що право громадян України на свободу об'єднання у громадські організації відповідно до статті 36 Конституції України, включаючи і конституційне право на утворення професійної спілки, не може бути обмежене ні законодавством, ні на практиці такими вимогами щодо реалізації названого права, які виключають можливість утворення професійної спілки як такої, якщо цих умов (вимог) об'єктивно не можна виконати, тобто фактично є частковою забороною реалізації права громадян на об'єднання у відповідну професійну спілку.

Щодо підстав для звернення до суду з даним адміністративним позовом, та порушеного права позивача в даному спорі, суд зазначає наступне.

Так, у змісті адміністративного позову вказано, що адміністрація Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру вважає, що її суб"єктивне право у певних правовідносинах порушено, зокрема в кадровій політиці закладу та інших правовідносинах, передбачених трудовим законодавством.

В судовому засіданні представник позивача в своїх поясненнях посилається на те, що Вінницький обласний клічний шкірно-венерологічний диспансер безпідставно сплачує членські внески, що порушує законі права останнього.

Надаючи оцінку даним мотивав суд звертає увагу, що трудові спори згідно з пунктом 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються судами за правилами цивільного судочинства.

Членські внески є добровільним внеском і лише тими особами, які є членами ППО.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

При зверненні до суду позивачу необхідно обрати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визначається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Із наведених положень убачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням. Такої ж самої по суті правової позиції дійшов Верховний суд України у постанові від 10 квітня 2012 року у справі за позовом акціонерного товариства "Санофі-Авентіс Франція".

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу захисту до правовідносин, що склалися між сторонами, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Легалізація первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру проведена на підставі статуту Профспілки працівників охорони здоров'я України та у відповідності до ст. 16 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі. (с. 1 Закону №1045-14).

Положення ст. 2 Закону, визначають, що професійні спілки створюються з метою представництва, здійснення та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

За наведених обставин, суд вважає, що право позивача у сфері публічно-правових відносинах не порушено, право на легалізацію первинної профспілкової організації установлено Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", а в силу положень ст. 18 цього Закону, не допускається примусовий розпуск, припинення, а також заборона діяльності профспілок, їх об'єднань за рішенням будь-яких інших органів.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а суд відповідно до ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, перевіривши мотиви адміністративного позову, оцінивши докази адміністративної справи, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки легалізація первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру проведена відповідно до положень Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності"(в редакції Закону, що діяв на момент спірних правовідносин), відтак в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 94 КАС України, судові витрати понесені позивачем з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адмінстративного позову - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна