Справа № 712/405/17-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 712/405/17-а Головуючий у 1-й інстанції: Токова С.Є., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

30 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 24 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області про визнання протиправною бездіяльність відповідача та про його зобов'язання перерахувати пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області (далі - Відповідач, УПФУ в Черкаському районі Черкаської області) у якому просила (з урахуванням збільшення позовних вимог) визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати перерахувати пенсію починаючи з 09.05.2016.

Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 24 квітня 2017 року у задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши позивача та представника позивача, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із п. 1 ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в Черкаському районі Черкаської області та отримує пенсію за віком починаючи з 09.05.2016 року, відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пенсію призначено із заробітної плати за період роботи в Черкаській центральній районній лікарні за даними, що містяться в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування із 01.07.2000 до 30.06.2016. Коефіцієнт заробітку складає 1,16108, при цьому, заробітна плата для обчислення пенсії складає 3789,08 грн.

Згідно записів у трудовій книжці, ОСОБА_2 працює на посаді сестри медичної поліклініки (дільничної шкірно-венерологічного кабінету) терапевтичного відділення Черкаської центральної районної лікарні починаючи з 08.11.1987.

12.12.2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок їй пенсії у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 22.12.2016 року №10404/03 (рішенням) пенсійний орган відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії. Підставою для відмови стало те, що терапевтичне відділення Черкаської центральної районної лікарні не належить до інфекційних закладів (відділень) охорони здоров'я для зарахування стажу роботи, в пільговому обчисленні згідно із ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вважаючи зазначену відмову бездіяльністю відповідача, позивач звернулась з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійним органом обґрунтовано та законно відмовлено позивачу в перерахунку пенсії, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Законом України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції чинній на момент спірних правовідносин)(далі по тексту - Закон).

Відповідно до ст. 60 Закону, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно із ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством. Пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Так, при визначенні права особи на обчислення стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до цієї статті вирішується питання щодо віднесення установи (відділення), де працює зазначена особа, до закладів (відділень) охорони здоров'я, зазначених у ній. Правом пільгового обчислення стажу роботи користуються медичні працівники, які працюють у шкірно-венерологічних диспансерах, відділеннях, кабінетах, палатах.

Згідно штатних розписів і тарифікацій за 1987- 2016 роки дерматовенерологічний кабінет, в якому працює позивач, не виділено окремою структурною одиницею в структурі Черкаської центральної районної лікарні, а посада дільничної медсестри дерматовенерологічного кабінету зазначена до 2004 року у штаті поліклініки, а з 2004 року в штаті терапевтичного відділення поліклініки.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що терапевтичне відділення Черкаської центральної районної лікарні, в якому ОСОБА_2 працює на посаді сестри медичної поліклініки, не належить до інфекційних складів (відділень) охорони здоров'я.

Таким чином, відсутні законні підстави для зарахування ОСОБА_2 стажу роботи в пільговому обчисленні відповідно до ст. 60 Закону.

Крім того, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції посилання апелянта на роз'яснення Міністерства охорони здоров'я України від 15.02.2006 №10.03.08/286 щодо зарахування стажу роботи у подвійному розмірі, оскільки правовими положеннями ст. 60 Закону не передбачено роботу в шкірно-венерологічному кабінеті терапевтичного відділення.

Разом з тим, Закон України «Про пенсійне забезпечення» має вищу юридичну силу ніж інші нормативно правові-акти, зокрема, наказ Міністерства охорони здоров'я України від 19.07.1995 року №133, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 24 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.