Справа № 810/389/17
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 вересня 2017 року м. Київ К/800/20872/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, Київської обласної державної адміністрація про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2017 року касаційну скаргу залишено без руху у зв'язку з невідповідністю скарги вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, а скаржнику надано строк до 19 липня 2017 року для усунення недоліків.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали до Вищого адміністративного суду України надійшла заява скаржника, зареєстрована в канцелярії суду 13 липня 2017 року, якою недоліки, зазначені в ухвалі, було усунено.

Проте у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, Київської обласної державної адміністрація, в якому просила визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації (далі - Департамент) у видачі їй посвідчення постраждалого першої категорії із числа постраждалих четвертої категорії; зобов'язати Департамент розглянути повторно подання управління соціального захисту населення Богуславської райдержадміністрації в Київській області про встановлення позивачу статусу особи постраждалої в наслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видати посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що відповідачі своїми діями порушили її права, а тому ОСОБА_1 просила про задоволення позову.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалене ним рішення, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у даній справі необхідно відмовити з огляду на наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 4 жовтня 1993 року ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_1, згідно з яким позивач має правовий статус особи, яка постійно проживає або працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0513346 від 21 червня 2016 року позивач є інвалідом другої групи як особа, захворювання якої пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Згідно із експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 6 травня 2016 року № 8212 на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС захворювання позивача пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2016 року у справі № 810/2962/16 визнано протиправною відмову Управління соціального захисту населення Богуславському районної державної адміністрації Київської області в оформленні подання до Київської обласної державної адміністрації щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, викладену у листі від 15 вересня 2016 року № 01-25/2173. Зобов'язано Богуславську районну державну адміністрацію Київської області оформити та направити відповідне подання для розгляду до Київської обласної державної адміністрації, для вирішення питання про присвоєння ОСОБА_1 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Зобов'язано Київську обласну державну адміністрацію розглянути подання Богуславської районної державної адміністрації Київської області про встановлення ОСОБА_1 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

На виконання вказаного судового рішення 9 листопада 2016 року Управлінням соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області направлено до Департаменту подання разом із документами позивача для подальшого розгляду.

Також, 7 листопада 2016 року позивач звернувся із заявою до Департаменту про видачу посвідчення потерпілого категорії І серії А.

Листом від 6 грудня 2016 року № 05-59-2280 останній відмовив у вчиненні вказаних дій, посилаючись на те, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України № 76-ІІІ від 28 грудня 2014 року виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіологічного контролю.

Тобто з 1 січня 2015 року місто Богуслав не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, а відтак відсутні ОСОБА_1 підстави для видачі посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Скасовуючи рішення суду першої інтонації та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інтонації виходив з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя та здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Відповідно до статті 11 Закону № 796-XII, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону № 796-XII, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Пунктом 4 частини 1 названої статті Закону № 796-XII до четвертої категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи віднесено осіб, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Режим та правове визначення територій радіоактивного забруднення регулюється Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27 лютого 1991 року № 791а-XII.

Абзацом 5 частини 2 статті 2 цього Закону визначалось, що зона посиленого радіоекологічного контролю - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 1,0 до 5,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,02 до 0,15 Кі/кв. км, або плутонію від 0,005 до 0,01 Кі/кв. км за умови, що розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів перевищує 0,5 мЗв (0,05 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII абзац п'ятий частини другої (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зони посиленого радіоекологічного контролю, виключений.

Цим же Законом статті 2 («Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій») та 23 («Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4») Закону України № 796-XII виключено. Вказані зміни до Закону вступили в силу з 1 січня 2015 року.

Таким чином, на час встановлення захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС та інвалідності позивач не проживала в зоні посиленого радіоекологічного контролю, згідно вищенаведених змін до законодавства, оскільки такої зони, відповідно до чинного законодавства, немає, отже, посвідчення потерпілого 4 категорії втратило чинність з 1 січня 2015 року, а також позивач не являється потерпілою від Чорнобильської катастрофи.

Виходячи із встановлених обставин та норм діючого законодавства,з урахуванням того, що на момент складання експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 6 травня 2016 року № 8212 та звернення із заявою про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії ОСОБА_1 не мала статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Таки висновки суду узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або порушив норми процесуального права.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, Київської обласної державної адміністрація про визнання протиправними дій, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк

Суддя М.І. Мойсюк