Справа № 645/2137/17
Суддя: Шарко О. П.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/2137/17
Провадження № 2-а/645/100/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Шарка О.П. , при секретарі судових засідань - Ятловій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії , -

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2017 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_2, в якому позивач просить суд зобов'язати відповідача перерахувати позивачу пенсію державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 15 та постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі довідки Головного управління Держпраці у Харківській області від 06.03.2017 року № 10-53/22 із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 2006 році в розмірі 85% з 18.01.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що перебуває на обліку в Індустріальному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та отримує пенсію за віком як державний службовець у розмірі 85% від заробітної плати. 13.03.2017 року він звернувся до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням посадових окладів державним службовцям з 18.01.2017 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 15 на підставі довідки Головного управління Держпраці у Харківській області від 06.03.2017 року № 10-53/22. Рішенням відповідача № 154 від 20.03.2017 року ОСОБА_2 відмовлено у перерахунку пенсії позивачу як державному службовцю у зв'язку з втратою чинності Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та відповідно до Прикінцевих положень Закону України № 889-VIII «Про державну службу». Позивач вважає відмову протиправною та такою, що суперечить законодавству України за наступних підстав. Порядок перерахунку пенсій державних службовців був урегульований пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій». 09 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набула чинності з дня опублікування - 15 грудня 2015 року. Цією постановою виключений п. 4 постанови КМУ від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій». Таким чином вважає, що скасування п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» є скасуванням його права на перерахунок пенсії державного службовця, що порушує норму прямої дії - ст. 22 Конституції України та ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», якою передбачено проведення перерахунку пенсій державних службовців.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

В матеріалах справи містяться заперечення Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова проти позову, в яких відповідач вказує, що у зв'язку із набуттям чинності 01.01.2016 року Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889- VIII, положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців. Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, з 01.05.2016 року по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців. Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців. Крім того, відповідач зазначає, що до 13.03.2017 року (дата подання заяви до Управління) в управлінні Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова були відсутні довідки Головного управління Держпраці у Харківській області від 06.03.2017 року № 10-53/22, у зв'язку з чим не можна вважати, що Управління порушило право позивача на належне пенсійне забезпечення з 18.01.2017 року. Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення позивача, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи вчинені дії суб'єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в Індустріальному об'єднаному управління Пенсійного фонду України м. Харкова та отримує пенсію за віком з 23.10.2006 року, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1 від 15.11.2006 року /а.с. 13/ та рішенням Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 154 від 20.03.2017 року /а.с. 15/. Судом встановлено, що 13.03.2017 року позивач звернувся до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про проведення перерахунку пенсії державному службовцю у зв'язку з підвищенням посадових окладів, додавши до заяви довідку Головного управління Держпраці у Харківській області від 06.03.2017 року № 10-53/22 /а.с. 14/.

Рішенням № 154 від 20.03.2017 року ОСОБА_2 відмовлено у перерахунку пенсії позивачу як державному службовцю у зв'язку з втратою чинності Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та відповідно до Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни № 889-VIII «Про державну службу» /а.с. 15/.

Таким чином, не погодившись з відмовою відповідача щодо перерахунку пенсії, позивач 17.05.2017 року звернулася з даним позовом до суду.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється Законом України «Про державну службу».

Згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (у редакції, що діяв на час призначення пенсії позивачу), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцяти мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до статті 37-1 зазначеного Закону (у редакції, що діяв на час призначення пенсії позивачу), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії..

Відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» (у редакції, що діяв на час призначення пенсії позивачу) умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії».

Пунктом 4 вищезазначеної постанови (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Відповідно до п. 5 зазначеної постанови (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до Постанови №865 внесено зміни, які застосовуються з 01 грудня 2015 року, а саме виключено пункт 4, та пункт 5 викладено в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" втратила чинність.

Крім цього, форми довідок про заробітну плату (затверджені постановою правління Пенсійного фонду України від 04 вересня 2013 року № 15-1), які надавалися для проведення перерахунку пенсії, виключені постановою правління Пенсійного фонду України від 04 липня 2016 року № 15-2.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачу призначена з 23.10.2006 року відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-XII.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року, Закон України "Про державну службу" № 3723-XII втратив чинність, крім статті 37 щодо призначення пенсій окремим категоріям осіб.

Згідно зі ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 17 травня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії чинним законодавством не було передбачено перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а тому суд не вбачає правових підстав для здійснення позивачу перерахунку пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".

Оцінюючи доводи позивача щодо звуження його конституційних прав у зв'язку з прийняттям відповідачем оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 22 Конституції України звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається.

Дана стаття встановлює конституційну гарантію існування певного переліку прав і свобод людини, визнаного як цією Конституцією, так і міжнародним правом.

Аналогічні положення відображені у ст. 22 Загальної декларації прав людини, згідно з якою кожна людина як член суспільства має право на соціальне забезпечення, здійснення необхідних для підтримання її гідності, вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави; а також у Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, який встановлює загальний обов'язок держав забезпечувати здійснення цих прав у максимальних межах наявних ресурсів (стаття 2).

Конституційний Суд України в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказував, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційності (розмірності) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державною, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

За приписами ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» у рішенні від 07 липня 1989 року, в якому суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини». У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» цей Суд зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини». У рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» Європейський Суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії).

Положення п. 2 Розділу XI «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII на час розгляду судом справи не скасовані і не визнані такими, що не відповідають Конституції України (тобто не є неконституційними).

Наведене дає підстави для висновку про правомірність рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії позивача та про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4, 6, 7, 8, 9, 17, 71, 86, 94, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_2 до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії- відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена повністю або частково протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а особами, які не брали участі у судовому засіданні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення з одночасним надісланням особою, яка подає апеляційну скаргу, її копії до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя О.П. Шарко