Справа № 362/3117/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 362/3117/17 Головуючий у 1-й інстанції: Грибанова Ю.Л.; Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

27 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу громадянина Азербайджану ОСОБА_3 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Управління державної міграційної служби України в Київській області в особі Васильківського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Київській області до громадянина Азербайджану ОСОБА_3 про затримання з метою ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та примусового видворення з України,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року, Управління державної міграційної служби України в Київській області в особі Васильківського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Київській області звернулось до Васильківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до громадянина Азербайджану ОСОБА_3 про затримання з метою ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та примусового видворення з України.

В обґрунтування вимог якого зазначено, що 20.06.2017 року співробітниками Управління державної міграційної служби України в Київській області на території України було виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на території України всупереч чинного законодавства України.

Громадянин Азербайджану ОСОБА_3 ухилився від виконання рішення Києво - Святошинського РВУ УДМС України в Київській області про примусове повернення з України від 09.12.2015 року № 28 із зобов'язанням залишити територію України у строк до 18.12.2015 року, разом з цим відповідачу було заборонено в'їзд на територію України на строк 3 роки.

Посилаючись на порушення ОСОБА_3 вимог чинного законодавства щодо перебування іноземців в Україні, а саме положень Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Затримано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Азербайджану з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та примусового видворення з України.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 20 червня 2017 року під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням в міграційні сфері в м. Васильків Київської області по вул. Декабристів, співробітниками Відділу запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Київській області був виявлений громадянин Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який перебуває на території України всупереч чинного законодавства України.

В результаті проведення перевірки наявних у відповідача документів встановлено, що громадяни Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ухилився від виконання рішення Києво - Святошинського РВ УДМС України в Київській області про примусове повернення з України від 09.12.2015 року №28.

Рішенням Києво - Святошинського РВ УДМС України в Київській області №28 від 09.12.2015 року про примусове повернення з України громадянина Азербайджану ОСОБА_3, зобов'язано покинути територію України до 18.12.2015 року, із забороною в'їзду в Україну на строк 3 роки.

Розпискою від 09.12.2015 року громадянин Азербайджану ОСОБА_3 зобов'язався залишити територію України до 18.12.2015 року.

Відповідно до відмітки в паспорті ОСОБА_3 заборонено в'їзд в Україну строком на 3 роки до 09.12.2018 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачеві було роз'яснено, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інтересів національної безпеки України щодо нього прийнято рішення про примусове повернення. Також, Відповідача було ознайомлено з вимогами ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої в разі ухилення від виконання виїзду за межі України у визначений термін щодо Відповідача будуть прийняті заходи щодо його видворення в примусовому порядку.

Згідно до ч. 3 ст. 3 розділу І Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Однак, відповідач не виконав зобов'язання покинути територію України, та знаходиться всупереч чинного законодавства України.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Вищим адміністративним судом України в Постанові Пленуму від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», було зазначено наступне: «центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави (частина перша статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»)».

Як вбачається з матеріалів справи, Києво - Святошинським районним відділом Управління ДМС України в Київській області було прийнято рішення 09.12.2015 року № 28 про примусове повернення з України громадянина Азербайджану ОСОБА_3 у відповідально до якого відповідача було зобов'язано покинути територію України в термін до 18.12.2015 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем була підписана розписка відповідно до якої відповідач зобов'язався залишити територію України до 18.12.2015 року та відповідно до зазначеної розписки відповідач був повідомлений про наслідки невиконання рішення про примусове повернення передбачені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Проте, відповідачем не було виконано вимог вищезазначеного рішення Києво-Святошинського районного відділу Управління ДМС України в Київській області про примусове повернення.

Щодо посилання відповідача на те, що у грудні 2015 року підчас перебування в м. Києві ОСОБА_3 було загублено паспорт, у зв'язку з чим у нього не було документу, який надає іноземному громадянинові право на виїзд з України, то він не міг здійснити перетин державного кордону, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зазначає, що відповідачем не надано жодного документу, що підтверджував вищезазначений факт (копія заяви про втрату паспортного документу до відділенні поліції (міліції) за місцем втрати паспорту, копія звернення до посольства Азербайджану в Україні для отримання нового паспортного документу).

Вважаємо за доцільне наголосити на тривалому проміжку часу, що прийшов між прийнятим рішенням про примусове повернення з території України (09.12.2015) та «втратою» паспортного документа відповідачем, як зазначено самим відповідачем в адміністративному позові в у грудні 2015 року та моментом виявлення відповідача працівниками Управлінням ДМС України в Київській області 20.06.2017 року підчас проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в сфері міграції.

Відповідно до частини 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», примусове видворення іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду. З позовом про примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства до адміністративного суду мають право звернутися центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України за місцезнаходженням вищезгаданих органів.

Так, стаття 183-7 КАС України передбачає, що позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

У разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення про затримання інозмця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Частина 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави.

Пунктом 7 частини 2 статті 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про примусове видворення іноземця за межі України.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що громадянин Азербайджану ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення про примусове повернення, продовжує перебувати на території України без законних на те підстав, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

А також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо негайного виконання постанови та п.5 ч. 2 ст. 256 КАС України, яка визнаає, що суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи це в постанові звернути до негайного виконання, постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства, постанову слід звернути до негайного виконання.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина Азербайджану ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 28 липня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.