Справа № 2016/2-а-4872/11
Суддя: Бутенко В. М.
Дата ухвалення: 2011-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2016/2-а-4872/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2011 року м. Ізюм

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Бутенко В.М., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області про зобовязання вчинити перерахунок, нарахування та виплатити недоплачену щомісячну державну доплату до пенсії дітям війни, -

встановив:

У травні 2011 року позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області (далі по тексту Управління) про зобовязання вчинити перерахунок та виплатити недоплачену щомісячну державну доплату до пенсії дитині війни. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона наділена правовим статусом дитини війни, а тому відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війникористується правом на одержання щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Просить зобовязати відповідача провести відповідні нарахування і виплати державної доплати до пенсії дитині війни у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Ухвалою судді відкрито провадження у справі.

Відповідач подав до суду письмові заперечення проти позову в повному обсязі. В запереченні проти позову відповідач обґрунтовує тим, що позивачу правомірно виплата підвищення до пенсії дітям війни здійснюється не з коштів Пенсійного фонду України, а за рахунок коштів Державного бюджету України, в межах видатків, затверджених Законами України про Державний бюджет України на відповідний рік, якими було передбачено виплату підвищення до пенсії позивачеві тільки з 1 січня 2008 року у розмірі 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідач просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в адміністративному позові та в запереченні проти цього позову докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. У частині 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до суду з даним позовом відповідно штампу суду 23.05.2011 року, в якому просить задовольнити її позовні вимоги за період з 01.01.2011 року по 31.05.2011 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що правовідносини в даній справі повинні розглядатися, в першу чергу, виходячи з правомірності або неправомірності дій чи бездіяльності органу владних повноважень, на звернення для оскарження яких Кодексом адміністративного судочинства передбачено 6 місяців.

Отже, враховуючи дату звернення позивачки до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивачка просить суд захистити її права, суд приходить до висновку, що права позивачки підлягають захисту з 01.01.2011 року.

Згідно із статтею 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни№ 2195 від 18 листопада 2004 року, який набрав чинності з 1 січня 2006 року (далі по тексту Закон № 2195), дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Позивачка народилася 25.07.1937 року, є громадянкою України, знаходиться на обліку в Управлінні, що підтверджується копією посвідчення, відповідно до статті 1 Закону № 2195 має статус дитини війни.

Відповідно до статті 6 Закону № 2195 дітям війни пенсії, щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008р. від 22 травня 2008 року у справі №1-28/2008р.було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 41 розділу ІІ Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Оскільки дія статті 6 Закону № 2195 в редакції, яка передбачає виплату дітям війни підвищення у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, була відновлена з 22 травня 2008 року, а позивачці з 01.01.2008 року підвищення до пенсії виплачувалося у розмірі 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про зобовязання відповідача нарахувати та виплачувати позивачці щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2011 року по 31.05.2011 року, у розмірі, визначеному статтею 6 Закону № 2195.

Обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена Законом № 2195, покладено саме на органи Пенсійного фонду України.

Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд визнає такі дії незаконними і зобовязує відповідача діяти відповідно до закону, вказавши яким чином має бути здійснено перерахунок.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до статті 94 КАС України.

Керуючись статтями 6, 8, 19, 22, 46, 64, 124, 152 Конституції України, статтями 1, 3, 6, 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за №10-рп/2008 року, Законом України Про Державний бюджет України на 2010 рік, статтею 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, статтями 2, 6, 9, 99, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнипідвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за період з 01 січня 2011 року по 31 травня 2011 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війниз підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняі провести відповідні виплати за період з 01 січня 2011 року по 31 травня 2011 року, з урахуванням фактично отриманих виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 гривні 40 копійок.

Постанова судді підлягає негайному виконанню відповідачем управлінням Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області.

Постанова судді, прийнята у скороченому провадженні, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на постанову судді подається Харківському апеляційному адміністративному суду через Ізюмський міськрайонний Харківської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова судді, прийнята у скороченому провадженні, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, рішення (ухвала) суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: