Справа № 816/1770/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1770/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод"
до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В:

07.10.2016 Публічне акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" (надалі - ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (надалі - ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.07.2016 №, №, № та від 20.09.2016 №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки ГУ ДФС у Полтавській області, викладені в акті перевірки від 15.06.2016 №217/16-3114-01-09/05756783 щодо порушення вимог податкового законодавства, є безпідставними. Вважає твердження відповідача про порушення податкового законодавства, яке полягає у віднесенні на собівартість безоплатно отриманої продукції, таким, що не ґрунтується на первинних бухгалтерських документах, фактичних обставинах здійсненних господарських операцій та є припущенням, що ґрунтується на неіснуючих обставинах і припущеннях перевіряючих осіб. За твердженням позивача, податковий орган незаконно застосував до нього фінансові санкції за порушення строку розрахунків у сфері ЗЕД, оскільки це рішення прийнято поза межами визначеного статтею 250 Господарського кодексу України граничного строку для застосування адміністративно-господарських санкцій.

Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи без участі у порядку письмового провадження.

У судове засідання з'явився представник відповідача (Гаспарян С.С.), який попередньо подав до суду письмові заперечення проти позову, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У письмових запереченнях відповідач посилався на те, що за результатом проведеної документальної планової виїзної документальної перевірки ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2015, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2012 по 31.12.2015 встановлено порушення вимог підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2, пункту 138.4, пункту 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України. Вважає, що податкові повідомлення-рішення від 20.09.2016 №, яким зменшено суму від'ємного значення (за 1кв. 2013 року) об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1072032,00 грн, та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 13925438,75 грн, у тому числі: 11140351,00 грн - за податковим зобов'язанням, 2785087,75 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями є правомірними та такими, що ґрунтується на вимогах податкового законодавства. Крім того перевіркою встановлено, що позивачем допущено порушення вимог статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" в частині прострочення розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, у результаті чого податковим повідомленням-рішенням від 05.07.2016 № визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 1590384,38 грн.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" () 13.03.1995 зареєстроване у якості юридичної особи виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області, про що видане свідоцтво серії А01 №360709. Позивач перебуває на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ та є платником податку на додану вартість (а.с.155 т.1).

У період з 25.04.2016 по 25.05.2016 посадовими особами ГУ ДФС у Полтавській області проведено планову виїзну документальну перевірку ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2015, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2012 по 31.12.2015, за результатом якої складено акт від 15.06.2016 №217/16-31-14-01-09/05756783 (а.с.17-95 т.1).

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

За висновками перевірки позивачем порушено:

- підпункт 138.1.1 пункту 138.1, пункти 138.2, 138.4, 138.8 статті 138, підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 11796316,00 грн, у тому числі за: 2 квартал 2013 року - 10192732,00 грн, 3 квартал 2013 року - 1350623,00 грн, 4 квартал 2013 року - 252961,00 грн;

- підпункт 138.1.1 пункту 138.1, пункти 138.2, 138.4, 138.8 статті 138, підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток у сумі 2214063,00 грн, у тому числі за: 1 квартал 2013 року - 1277155,00 грн, 1 квартал 2014 року - 794751,00 грн, 2 квартал 2014 року - 320,00 грн, 3 квартал 2014 року - 141837,00 грн;

- пункт 187.1 статті 187, пункт 23 підрозділу ІІ Перехідних положень, пункти 198.3, 198.4, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 37901088,00 грн, у тому числі за: червень 2013 року - 50817,00 грн, липень 2013 року - 62174,00 грн, серпень 2013 року - 73939,00 грн, вересень 2013 року - 91407,00 грн, жовтень 2013 року - 19888727,00 грн, листопад 2013 року - 30540,00 грн, грудень 2013 року - 5892954,00 грн, січень 2014 року - 4974869,00 грн, червень 2014 року - 4412695,00 грн, липень 2014 року - 2368499,00 грн, січень 2015 року - 6413,00 грн, липень 2015 року - 43020,00 грн, вересень 2015 року - 5034,00 грн;

- пункт 187.1 статті 187, пункт 23 підрозділу ІІ Перехідних положень, пункти 198.3, 198.4, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено податок на додану вартість у сумі 501220,00 грн, у тому числі за: жовтень 2015 року - 501220,00 грн;

- статті 8, 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування";

- статтю 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" при виконанні зовнішньоекономічних договорів:

1) №0684-СН від 21.12.2011 укладений з фірмою "KUNKEL-WAGNER Prozesstechnologie GmbH (Німмечина) стосовно несвоєчасного надходження імпортного товару від нерезидента в сумі 76 000,00 євро;

2) №22/2012-19 від 06.11.2012р. укладений з фірмою ВАТ "Сібелектротерм" (Росія) стосовнонесвоєчасного надходження імпортного товару від нерезидента в сумі 698096,00 рос.руб;

3) №22/2013-006 від 12.08.2013 з ОАО"СИБИРСКИЙ ЗАВОД ЭЛЕКТРОТЕРМИИ. ОБОРУДОВАНИЕ (ОАО"СИБЭЛЕКТРОТЕРМ"), Росія стосовно несвоєчасного надходження імпортного товару від нерезидента в сумі 14769304,00 рос.руб;

4) №22/2013-010 від 14.11.2013 з ОАО "СИБИРСКИЙ ЗАВОД ЭЛЕКТРОТЕРМИИ. ОБОРУДОВАНИЕ (ОАО"СИБЭЛЕКТРОТЕРМ"), Росія, стосовно несвоєчасного надходження імпортного товару від нерезидента в сумі 1968000,00 рос.руб;

5) № 0470.13СПЗ від 25.02.2013 з Державною установою "Регистр сертификации на федеральном железнодорожном транспорте" ("PC ФЖТ") Росія, стосовно несвоєчасного надходження імпортних послуг від нерезидента в сумі 108050,00 рос.руб;

6) № 5423.14ИС від 24.02.2014 з Державною установою "Регистр сертификации на федеральном железнодорожном транспорте" ("PC ФЖТ") Росія, стосовно несвоєчасного надходження імпортних послуг від нерезидента в сумі 416776,00 рос.руб;

7) № 0471.13СПЗ від 25.02.2013 - Державна установа "Регистр сертификации на федеральном железнодорожном транспорте" ("PC ФЖТ") Росія, стосовно несвоєчасного надходження імпортних послуг від нерезидента в сумі 108050,00 рос.руб;

8) № 1566.1301 від 09.07.2013 з Державною установою "Регистр сертификации на федеральном железнодорожном транспорте" ("PC ФЖТ") Росія, стосовно несвоєчасного надходження імпортних послуг від нерезидента в сумі 101244,00 рос.руб;

9) № 23-1 від 20.09.2013 з Nederman Manufacturinq Poland SP. z о.о., м.Марки, Польща, стосовно несвоєчасного надходження імпортного товару від нерезидента в сумі 812990,00 євро;

10) № 20-14/13 від 20.06.2013 з ОАО "Барановический завод автоматических линий", Республіка Білорусь, стосовно несвоєчасного надходження імпортних послуг від нерезидента в сумі 96509,00 дол.США.

05.07.2016 на підставі висновків акта перевірки відповідачем винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2214063,00 грн, у тому числі за: 1 квартал 2013 року - 1277155,00 грн, 1 квартал 2014 року - 794751,00 грн, 2 квартал 2014 року - 320,00 грн, 3 квартал 2014 року 141837,00 грн (а.с.105 т.1);

- №, яким застосовано суму штрафних санкцій за порушення у сфері ЗЕД у розмірі 1590384,38 грн (а.с.106 т.1);

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 14745395,00 грн, у тому числі: 11796316,00 грн - за податковим зобов'язанням; 2949079,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.104 т.1);

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у загальному розмірі 37399868,00 грн.

Позивач донараховані податкові зобов'язання та штрафні (фінансові) санкції не сплатив, а податкові повідомлення-рішення оскаржив в адміністративному порядку (а.с.107-119 т.1).

Так, рішенням про результати розгляду скарги від 05.09.2016 №19154/6/99-99-11-01-01-25 ДФС України скаргу ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" задоволено частково: скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 05.07.2016 № та скасовані податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 05.07.2016 №, № в частині взаємовідносин з ТОВ "Інжинірінгова Компанія "Твіст", ТОВ "Мероу", ТОВ "Крафт Електрик", ПП "Декот", ТОВ "Прогресс Групп" та штрафні санкції у відповідній частині, а в іншій частині вказані податкові повідомлення-рішення та податкове повідомлення-рішення від 05.07.2016 № залишено без змін (а.с.120-130 т.1).

З урахуванням рішення ДФС України від 05.09.2016 №19154/6/99-99-11-01-01-25 відповідачем 20.09.2016 винесені податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 13925438,75 грн, у тому числі: 11140351,00 грн - за податковим зобов'язанням; 2785087,75 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.132 т.1);

- №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1072032,00 грн, у тому числі: за 1 квартам 2013 року - 1072032,00 грн (а.с.133 т.1).

Позивач не погодився із податковими повідомленнями-рішеннями від 05.07.2016 №, №, № та від 20.09.2016 №, № та оскаржив їх до суду.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Полтавській області від 05.07.2016 №, № суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з підпунктом 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Пунктом 60.4 статті 60 Податкового кодексу України передбачено, що у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

Судом встановлено, що рішенням від 05.09.2016 №19154/6/99-99-11-01-01-25 ДФС України про результати розгляду скарги скасовані податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 05.07.2016 №, № в частині взаємовідносин з ТОВ "Інжинірінгова Компанія "Твіст", ТОВ "Мероу", ТОВ "Крафт Електрик", ПП "Декот", ТОВ "Прогресс Групп" та штрафні санкції у відповідній частині (а.с.120-130 т.1).

20.09.2016 ГУ ДФС у Полтавській області винесені податкові повідомлення-рішення: №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 13925438,75 грн, у тому числі: 11140351,00 грн - за податковим зобов'язанням; 2785087,75 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями та №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1072032,00 грн, у тому числі: за 1 квартал 2013 року - 1072032,00 грн (а.с.132-133 т.1).

Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 05.07.2016 №, № вважаються відкликаним та не тягнуть для позивача жодних негативних правових наслідків.

За таких обставин, позовна вимога про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.07.2016 №, № необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню ГУ ДФС у Полтавській області від 05.07.2016 №, суд виходить з наступного.

Як вбачається матеріалів справи, відповідачем встановлено порушення вимог статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" в частині прострочення розрахунків за зовнішньоекономічними операціями.

Закон України від 23.09.1994 №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (надалі - Закон України №185) прийнятий Верховною Радою України в 1994 році з метою запобігання безпідставному вивезенню валютних цінностей та майна за межі України, у зв'язку з чим встановлено граничні строки одержання валютної виручки за вивезений товар, в разі його експорту, або одержання товару, в разі здійснення авансового платежу за межі України, а також передбачено відповідальність за порушення вказаних строків у вигляді пені, що нараховується за кожний день прострочення.

За правилами частини першої статті 2 Закону України №185 імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Частиною четвертою вказаної статті Національному банку України надано право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Вимогами пункту першого постанов Правління Національного банку України "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" від 14.05.2013 №163, від 14.11.2013 №453, від 12.05.2014 №270 встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Статтею 4 Закону України №185 передбачено, що порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що за порушення строків, встановлених статтями 1 і 2 Закону України №185 або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", до резидента можуть застосовуватися штрафні санкції у вигляді стягнення пені за кожний день прострочення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.08.2013 між позивачем та ОАО "СИБИРСКИЙ ЗАВОД ЭЛЕКТРОТЕРМИИ. ОБОРУДОВАНИЯ" укладено контракт №22/2013-006 щодо придбання комплектів обладнання до електро-печей (а.с.54-96 т.2).

На виконання умов контракту ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" здійснено попередню оплату у ПАТ АКБ "Приватбанк" по рах. №3606 згідно з платіжними дорученнями: №21 від 28.08.13 на суму 3692326,00 рос.руб.(891032,11 грн.), з граничним строком отримання товару - 26.11.201; №22 від 28.08.13 на суму 3692326,00 рос.руб. (891032,11 грн.), з граничним строком отримання товару - 26.11.2013; №299 від 27.11.13 на суму 3692326,00 рос.руб (894650,59 грн.), з граничним строком отримання товару - 25.02.2014; №300 від 27.11.13 на суму 3692326,00 рос.руб (894650,59 грн.), з граничним строком отримання товару - 25.02.2014.

У ході виконання даної операції по імпортному контракту від 12.08.2013 №22/2013-006, укладеного з нерезидентом, ОАО "СИБИРСКИЙ ЗАВОД ЭЛЕКТРОТЕРМИЧ. ОБОРУДОВАНИЯ (ОАО"СИБЭЛЕКТРОТЕРМ"), Росія має місце дебіторська заборгованість: в сумі 3692326,00 рос.руб (891032,11 грн.), з граничним строком отримання товару - 26.11.2013; в сумі 3692326,00 рос.руб (891032,11 грн.), з граничним строком отримання товару - 26.11.2013; в сумі 3692326,00 рос.руб (894650,59 грн.), з граничним строком отримання товару - 25.02.2014; в сумі 3692326,00 рос.руб (894650,59 грн.), з граничним строком отримання товару - 25.02.2014.

Відповідно до статті 2 Закону України №185 та з урахуванням пункту 1 постанов Правління Національного банку України від 14.05.2013 №163, від 14.11.2013 №543 " Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" граничний строк отримання імпортного товару становив: 26.11.2013 та 25.02.2014 відповідно.

14.11.2013 між позивачем та ОАО "СИБЄЛЕКТРОТЕРМ" укладено контракт №22/2013-010 щодо придбання комплекту модернізованої нахиляючої платформи (а.с.97-104 т.2).

На виконання умов контракту ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" здійснено попередню оплату на загальну суму 1968000,00 рос.руб, що засвідчено платіжним документом від 19.12.2013 №320.

У ході виконання даної операції, а саме: станом на 31.12.2015 обліковувалась прострочена кредиторська заборгованість за контрактом від 12.08.2013 №22/2013-006 на загальну суму 14769304,00 рос.руб. та за контрактом від 14.11.2013 №22/2013-010 на загальну суму 1968000,00 рос.руб.

Відповідно до статті 2 Закону України №185 та з урахуванням пункту 1 Постанови Правління Національного банку України від 14.11.2013 №453 " Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" граничний строк отримання імпортного товару становив: 19.03.2014.

03.04.2014 між позивачем та Державною установою "Регистр сертификации на федеральном железнодорожном транспорте" укладено контракт №5423.14 ИС щодо проведення робіт з сертифікації продукції на відповідність для отримання сертифікатів відповідності.

На виконання умов контракту ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" здійснено попередню оплату на загальну суму 416776,00 рос.руб, що засвідчено платіжним документом від 27.06.2014 №31.

Відповідно до статті 2 Закону України №185 та з урахуванням пункту 1 Постанови Правління Національного банку України від 12.05.2014 №270 " Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" граничний строк отримання імпортного товару становив: 25.09.2014.

З акта перевірки слідує, що контролюючим органом раніше було проведено перевірку своєчасності проведення розрахунків по контракту від 03.04.2014 №5423.14 ИС, що засвідчено актом перевірки від 07.05.2015 №613/16-03-22-05-11/05756783, та застосовано штрафні санкції у розмірі 78803,77 грн за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД.

Умови контракту нерезидентом виконані лише 18.12.2015, що засвідчено актом виконаних послуг від 18.12.2015 на суму 416776,00 рос.руб.

25.02.2013 між позивачем та Державною установою "Регистр сертификации на федеральном железнодорожном транспорте" укладено контракт №0470.13 СПЗ щодо проведення робіт з сертифікації продукції на відповідність для отримання сертифікатів відповідності.

На виконання умов контракту ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" здійснено попередню оплату на загальну суму 54015,00 рос.руб, що засвідчено платіжним документом від 31.01.2014 №17.

Відповідно до статті 2 Закону України №185 та з урахуванням пункту 1 постанови Правління Національного банку України від 14.11.2013 №453 "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" граничний строк отримання імпортного товару становив: 01.05.2014.

З акта перевірки слідує, що контролюючим органом раніше було проведено перевірку своєчасності проведення розрахунків по контракту від 25.02.2013 №0470.13 СПЗ, що засвідчено актом перевірки від 01.07.2014 №1725/16-03-22-05-11/05756783 та застосовано штрафні санкції у розмірі 4907,14 грн за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД.

У зв'язку з неможливістю виконання умов контракту нерезидентом на рахунок позивача повернуто частину попередньої оплати у сумі 54015,00 рос.руб., що засвідчено платіжним документом від 23.03.2015 №148.

25.02.2013 між позивачем та Державною установою "Регистр сертификации на федеральном железнодорожном транспорте" укладено контракт №0471.13 СПЗ щодо проведення робіт з сертифікації продукції на відповідність для отримання сертифікатів відповідності (а.с.90-96 т.2).

На виконання умов контракту позивачем здійснено попередні оплати у ПАТ АКБ "Приватбанк" по рах. №3606 на суму 84607,77рос.руб/338513,00 грн згідно з платіжними дорученнями:

п/д №12 від 22.05.13 на суму 230483,00 рос.руб.(59088,93 грн), з граничним строком отримання послуг - 20.08.2013;

№27 від 26.07.13 на суму 54015,00 рос.руб. (13268,78 грн), з граничним строком отримання послуг - 24.10.2013;

№17 від 31.01.14 на суму 54015,00 рос.руб. (12250,06 грн), з граничним строком отримання послуг - 01.05.2014.

Послуги здійснені 11.07.2013 на суму 230483,00 рос.руб. (55977,41 грн) згідно з актом виконаних послуг №1 від 11.07.13.

Повернення попередньої оплати нерезидентом здійснено згідно з платіжним дорученням №24 від 14.01.2014 на суму 54015,00 рос.руб.(13035,44 грн.);

У ході виконання даної операції по імпортному контракту від 25.02.2013 №0471.13СПЗ, укладеного з нерезидентом, Державною установою "Регистр сертификации на федеральном железнодорожном транспорте" має місце дебіторська заборгованість в сумі 54015,00 рос.руб.(13035,44 грн) по граничному строку 24.10.2013 та 31.01.14 на суму 54015,00 рос.руб. (12250,06 грн) по граничному строку 01.05.2014, що є порушенням статті 2 Закону України №185 та пункту 1 постанови Правління Національного банку України від 14.11.2013 №453 "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті".

В акті перевірки зазначено, що контролюючим органом раніше було проведено перевірку своєчасності проведення розрахунків по контракту від 25.02.2013 №0471.13 СПЗ, що засвідчено актом перевірки від 01.07.2014 №1725/16-03-22-05-11/05756783, та застосовано штрафні санкції у розмірі 4907,14 грн за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД.

Крім того, 20.06.2013 між позивачем та ОАО "Барановический завод автоматических линий" укладено контракт №20-14/13 щодо виконання пусконалагоджувальних робіт станка моделі СБ 980 (а.с.105-118 т.2).

На виконання умов контракту ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" здійснено попередню оплату на загальну суму 96509,00 рос.руб, що засвідчено платіжним документом від 26.07.2013 №26.

Відповідно до статті 2 Закону України №185 та з урахуванням пункту 1 постанови Правління Національного банку України від 14.05.2013 №163 "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" граничний строк отримання імпортного товару становив: 24.10.2013.

Як свідчать обставини справи, позивачу було надано висновки Міністерства економіки та розвитку України №1267, яким продовжено строк отримання імпортного товару на суму 77206,00 дол.США з 20.01.2014 по 24.04.2014 та №1120, яким продовжено строк отримання імпортного товару на суму 96509,00 дол.США з 25.10.2013 до 24.04.2014 (а.с.113-114 т.16).

Однак, станом на кінець перевіряємого періоду від нерезидента товар отримано не було по вище обумовленому контракту.

Оскільки позивачем допущено порушення вимог статті 2 Закону України №185 та вимог постанов Правління Національного банку України від 14.05.2013 №163, від 14.11.2013 №453, від 12.05.2014 №270, то контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.07.2016 № про застосування до ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" 1590384,38 грн штрафних санкцій у вигляді пені за порушення строків у сфері ЗЕД.

На думку позивача, податкове повідомлення-рішення від 05.07.2016 № відповідачем прийнято неправомірно, оскільки контролюючий орган залишив поза увагою приписи статті 250 Господарського кодексу України щодо строку застосування адміністративно-господарських санкцій.

Факт допущення порушення вимог статті 2 Закону України №185 та відповідних постанов Правління Національного банку України позивачем не заперечується.

Таким чином, суд констатує, що у цій справі предмет спору становить лише питання правомірності застосування відповідачем адміністративно-господарських санкцій на підставі оспорюваного податкового повідомлення-рішення у контексті дотримання контролюючим органом строку, передбаченого статтею 250 Господарського кодексу України.

Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, до яких належить відповідач, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Приписами статті 250 Господарського кодексу України встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Однак, Законом України від 02.12.2010 №2756-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України", який набув чинності з 01.01.2011, статтю 250 Господарського кодексу України доповнено частиною другою, якою передбачено, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність" та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Це зумовлено тим, що Податковий кодекс України містить спеціальні норми, які встановлюють строки для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків.

Так, згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

При цьому, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Отже, судом встановлено, що позивач порушив вимоги статті 2 Закону України №185; факт допущення порушення позивачем не заперечується; розмір пені, що застосовується до суб'єкта господарювання за таке порушення визначено відповідачем правильно і правомірно; адміністративно-господарську санкцію застосовано контролюючим органом до позивача в межах строку, передбаченого пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України.

Також суд зазначає, що положення статті 250 Господарського кодексу України до спірних правовідносин застосуванню не підлягають в силу обмеження, що містить частина друга цієї статті, тому посилання позивача на вказану статтю є безпідставним.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.07.2016 № задоволенню не підлягає.

Надаючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Полтавській області від 20.09.2016 №, №, суд виходить з наступного.

Контролюючим органом в акті перевірки зазначено: що станом на 31.12.2012 згідно з даними балансу, даними по бухгалтерському рахунку 260 "Готова продукція" та оборотно-сальдовій відомості по рахунку 260 "Готова продукція" на ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" обліковуються залишки готової продукції у розмірі 133828753,99 грн у кількості 25867 штук, а саме: автозчеп СА 3 - 2500 шт на суму 6958338,44 грн; балка надресорна - 6752 шт на суму 42302784,92 грн; рама бокова - 12115 шт на суму 68790884,32 грн; рама бокова (ч.578.00.019-0) - 2000 шт на суму 12344307,35 грн; хомут тяговий - 2500 шт на суму 3432438,96 грн.

Станом на 01.12.2012 залишки готової продукції відсутні. Згідно з проведеним аналізом встановлено, що протягом 2 півріччя 2012 року ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" здійснювало виробництво готової продукції лише на давальницьких умовах, замовниками яких є ТОВ "Брюстор" та ТОВ "Промислова комплектація". Продукція передавалася замовникам на підставі актів виконаних робіт.

При аналізі звітів про рух запасів по сталеплавильному цеху за грудень 2012, які надані підприємством, встановлено, що протягом грудня 2012 року ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" не виробляв готову продукцію із власної сировини (металобрухт), а придбавав брухт у ТОВ "Брюстор" та ТОВ "Промислова комплектація". Виробництво готової продукції відбувалося на давальницьких умовах для ТОВ "Промислова комплектація".

При укладанні договорів підряду на переробку давальницької сировини складався додаток №2 "Подетальні норми (коефіціенти) використання давальницької сировини на виготовлення готової продукції та вартість послуг з переробки давальницької сировини" щодо норм витрат та вартості послуг переробки. При виконанні цих договорів додатковими угодами додатки №2 змінювалися.

Вартість послуг з переробки давальницької сировини до договору підряду №C-15 від 25.06.2010, укладеного з ТОВ "Промислова комплектація", до договору підряду №C-23 від 10.03.2011, укладеного з ТОВ "Брюстор", встановлені наступні норми витрат металобрухту на виробництво литва, а саме: автозчеп СА 3 - 0,20741 т на 1 шт., для виробництва 2500 шт потрібно 518,525 т брухту, балка надресорна - 0,5578 т на 1 шт., для виробництва 6752 шт потрібно 3766,2656 т брухту, рама бокова - 0,426 т на 1 шт., для виробництва 12115 шт потрібно 5160,99 т брухту, рама бокова (ч.578.00.019-0) - 0,445 т на 1 шт., для виробництва 2000 шт потрібно 890 т брухту, хомут тяговий - 0,113 т на 1 шт., для виробництва 2 500 шт потрібно 282,5 т брухту. Всього - 10618,2806 тон брухту.

ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" повідомило, що залишки готової продукції виникли в грудні 2012 року та вироблені на підставі власної сировини, але при аналізі звітів щодо руху запасів (металобрухту) у виробництві встановлено, що із кількості власного брухту в розмірі 1038,691 т (який обліковувався в грудні 2012 року) неможливо виробити готової продукції на суму 133828753,99 грн у кількості 25867 штук, тому що для виробництва зазначеної кількості продукції необхідно 10618,2806 т брухту згідно з нормативної документації.

Надати документи, що підтверджують вивезення готової продукції автомобільним транспортом, посадові особи підприємства відмовилися, посилаючись на умови договорів, у яких не обумовлено надання документів замовникам по транспортуванню готової продукції автомобільним транспортом. На запит перевіряючих № 12 від 06.06.2016 підприємством не надано зазначених документів, про що складено відповідний акт від 15.06.2016.

Також податковим органом зазначено, що при виробництві готової продукції на давальницьких умовах ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" формувало її собівартість та отримувало доход від послуг по переробці давальницької сировини від ТОВ "Брюстор" та ТОВ "Промислова комплектація".

Згідно з оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 260 "Готова продукція" протягом 2013 року дана продукція була частково реалізована та до собівартості віднесена сума витрат в розмірі 58633427,00 грн.

За твердженням відповідача, готова продукція, що була вироблена на давальницьких умовах, частково залишалася на території заводу і станом на 31.12.2012 без підтверджуючих документів була оприбуткована позивачем як власна, але до доходів підприємством за 4 квартал 2012 року безоплатно отримана готова продукція не включалася.

Отже, за твердженням контролюючого органу, підприємством порушено пункти 138.2, 138.4, 138.8 статті 138, підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до завищення показників у рядку 05.1 Декларації "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)" в сумі 58633427 грн, в т.ч. за 1 квартал 2013 року - 1072032,00 грн, за 2 квартал 2013 року - 51609868,00 грн, за 3 квартал 2013 року - 5951527,00 грн.

Суд не погоджується з даним твердженням відповідача з огляду на наступне.

Правовідносини у цій справі регулюються Податковим кодексом України у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (абзац перший пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України).

Пунктом 85.4 статті 85 Податкового кодексу України передбачено, що при проведенні перевірок посадові особи органу державної податкової служби мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до абзацу першого пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Зміст наведених правових норм свідчить, що обов'язок контролюючого органу здійснювати виїзну перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов'язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці контролюючим органам. Ненадання таких документів згідно з нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України прирівнюється до їх відсутності.

Пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим особам контролюючих органів у повному обсязі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 85.4 статті 85 Податкового кодексу України передбачено, що при проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Крім того, пунктом 85.8 статті 85 Податкового кодексу України встановлено, що посадова контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом має право отримувати від платника податків або його законних представників документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

За визначенням пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків, зокрема, зобов'язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2); подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визнане законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання (підпункт 16.1.5); подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством (підпункт 16.1.7); не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов'язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи (підпункт 16.1.9); забезпечувати збереження документів, пов'язаних з виконанням податкового обов'язку, протягом строків, установлених цим Кодексом (підпункт 16.1.12).

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис (пункт 85.6 статті 85 Податкового кодексу України).

На сторінці 7 акта перевірки (а.с.23 т.1) зазначено, що перевірка показника у рядку 05.1 Декларації за період 3-4 квартали 2012 року, 2013, 2014 та 2015 рік здійснювалась на підставі таких документів: оборотних відомостей по рах.631 "розрахунки з вітчизняними постачальниками", 632 "розрахунки з іноземними постачальниками", рах.201 "Сировина та матеріали", 202 "Покупні напівфабрикати", 203 "Паливо", 205 "Будівельні матеріали", 207 "Запасні частини", 2010 "Допоміжні матеріали", 2016 "Транспортно-заготівельні витрати", 231 "Основне виробництво", 232 "Допоміжне виробництво", 233.0 "Виробництво давальницької сировини", 221 "МШП", 281 "Товари", 901 "Собівартість реалізованої готової продукції", 902 "Собівартість реалізованих товарів", 903 "Собівартість реалізованих робіт, послуг", 9011 "Собівартість реалізованої готової продукції ЦОП", 9021 "Собівартість реалізованих товарів ЦОП", 9033 "собівартість реалізованих послуг по переробці давальницької сировини", 9110 "Витрати на ремонт", 9111 "Загальнотехнічні витрати", 474 "Забезпечення інших витрат" та первинних документів до них, відомостей по рах. 66 "Розрахунки по оплаті, відомостей нарахування амортизаційних відрахувань".

У наданих до суду письмових поясненнях (а.с.220-222 т.16) головний бухгалтер ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" Скрупська О.В. зазначила, що до перевірки надавалися документи виключно за період з 01.01.2013 по 31.12.2015. Документи за 3-4 квартал 2012 року не надавалась, оскільки норми статті 44 Податкового кодексу України вимагають зберігати документи, що пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, лише 1095 днів з дня подання податкової звітності.

Суд погоджується з позицією позивача щодо правомірності посилання на норми пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України під час проведення перевірки щодо ненадання документів за 2012 рік. Так, граничний термін подання податкової звітності за 2012 рік становить 28.02.2013, а перевірка позивача розпочалася 25.04.2016 (про перевірку позивач дізнався 19.04.2016 шляхом отримання повідомлення та копії наказу від 15.04.2016 №403).

Отже, оскільки податкова звітність за період 3-4 квартали 2012 року згідно з нормами пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України не підпадає під межі 1095 днів з дня подання податкової звітності до дня перевірки, документи за 3-4 квартали 2012 року правомірно не надавалися під час перевірки та не могли бути предметом дослідження.

У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що вказані документи були надані ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" при проведення попередньої податкової перевірки у 2013 році, у 2016 році позивачем не надавалися.

Крім того, на сторінці 8 акта перевірки (а.с.24 т.1) перевіряючими зазначено, що при аналізі звітів про рух запасів по сталеплавильному цеху за грудень 2012, які надані підприємством, встановлено, що протягом грудня 2012 року ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" не виробляв готову продукцію із власної сировини (металобрухт), а придбавав брухт у ТОВ "Брюстор" та ТОВ "Промислова комплектація". Виробництво готової продукції відбувалося на давальницьких умовах для ТОВ "Промислова комплектація".

Таким чином, на підставі даних зазначених у звіті про рух запасів по сталеплавильному цеху за грудень 2012 контролюючий орган дійшов до вищезазначеного висновку.

Однак під час судового розгляду представник відповідача не зміг надати ґрунтовних пояснень щодо природи отримання та використання під час перевірки такого документу, як звіт про рух запасів по сталеплавильному цеху за грудень 2012. Також до суду не було надано копію вказаного документа.

Крім того, як вже зазначалося судом вище, на сторінці 7 акта перевірки (а.с.23 т.1) зазначений перелік документів, що досліджувались під час перевірки, у якому не значиться такий документ, як звіт про рух запасів по сталеплавильному цеху за грудень 2012.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що під час перевірки відповідач, не досліджуючи первинної документації ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" за період 3-4 квартали 2012 року, дійшов безпідставного висновку про порушення підприємством пунктів 138.2, 138.4, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України.

Зі змісту акта перевірки слідує, що контролюючим органом не здійснювалось дослідження взаємовідносин позивача з ТОВ "Брюстор" та ТОВ "Промислова комплектація" в частині виробництва продукції у грудні 2012 року. Також не зазначено кількість та чию саме готову продукцію за грудень 2012 року позивачем було привласнено.

Таким чином, твердження відповідача про порушення ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" податкового законодавства, яке полягає у віднесені на собівартість безоплатно отриманої продукції, не ґрунтується на первинних бухгалтерських документах, фактичних обставинах здійснення господарських операцій та є лише припущенням відповідача.

Отже, податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 20.09.2016 №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, частково довів суду правомірність своїх рішень, що є підставою для часткового задоволення адміністративного позову.

Згідно з частинами першою та третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області від 20.09.2016 № та №.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області () на користь Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 224962,06 (двісті двадцять чотири тисячі дев'ятсот шістдесят дві гривні шість копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна