Справа № 755/18220/16-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 16 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про зобов'язання провести перерахунок пенсії,-

в с т а н о в и в:

Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 16 травня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про зобов'язання провести перерахунок пенсії задоволено, визнано протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві при перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_2 з розрахунку 80% суми заробітної плати та виключенням надбавки за високі досягнення у праці та премії, зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві вчинити дії щодо виправлення допущених порушень в проведеному перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_2, як державному службовцю з 14 березня 2014 року, а саме: врахувати в цьому перерахунку щодо виплат пенсії з 14 березня 2014 року відсоткове значення виплати пенсії в розмірі 82% та врахувати пропущені наступні складові заробітної плати: надбавка за високі досягнення у праці станом на 01 лютого 2008 року - 723,56 грн. та премію станом на 01 лютого 2008 року - 718,05 грн., згідно довідки №53/05-010 від 16 квітня 2008 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що розмір пенсії позивача обчислено згідно постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 19 грудня 2014 року №755/28095/14-а та ухвали цього ж суду від 21 травня 2015 року, розрахунок проведений на підставі законодавства, чинного на момент прийняття вказаного рішення, у розмірі 80% від суми заробітної плати, а відповідні надбавки та премії взяті в розрахунок, крім того чинним законодавством не передбачено перерахунок пенсії державним службовцям.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку з 05 жовтня 2004 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням загального страхового стажу роботи 36 років 6 місяців 29 днів, з них стаж державної служби становить 12 років 3 місяці 3 дні.

Відповідно до довідки ДПІ у Дніпровському районі м.Києва ДПА України від 16 квітня 2008 року №53/05-010, заробітна плата по посаді головного державного податкового інспектора, з якої ОСОБА_2 призначено пенсію, встановлена з 01 лютого 2008 року на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 та від 06 лютого 2008 року №34 для перерахунку пенсії становить: оклад - 1134,00 грн., надбавка за ранг (радник податкової служби 3 рангу) - 110,00 грн., надбавка за вислугу років (20%) - 248,80 грн., надбавка за високі досягнення у праці (48,47%) - 723,56 грн., премія (63,32% посадового окладу) - 718,05 грн. Всього - 2934,41 грн. На всі виплати, включені в довідку, нараховуються страхові внески.

Згідно розпорядження Дніпровського районного Управління Пенсійного фонду України №846058 від 12 травня 2008 року загальний процент розрахунку пенсії позивача від заробітку складав 82%, застосовано оклад - 2934,41 грн.

Відповідно до довідки ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м.Києві №124/26-53-05-13 від 23 вересня 2014 року про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», надбавки та премії ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2003 року по 30 вересня 2004 року становили: 100% надбавки - 7013,57 грн., надбавка за особливі умови праці - 985,43 грн., персональна надбавка - 1929,20 грн., премії - 866,15 грн., інші виплати (матеріальна допомога на оздоровлення) - 3297,44 грн. На всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 19 грудня 2014 року у справі №755/28095/14-а, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року, визнано дії Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м.Києва щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 неправомірними та зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням усіх сум заробітної плати, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), в тому числі матеріальної допомоги для оздоровлення, з 14 березня 2014 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 21 травня 2015 року роз'яснено постанову від 19 грудня 2014 року у справі №755/28095/14-а, відповідно до абз.3 резолютивної частини вказаної постанови суду, Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м.Києва зобов'язано провести перерахунок пенсії позивача як державному службовцю, з урахуванням довідки про складові заробітної плати ОСОБА_2 №124/26-53-05-13 від 23 вересня 2014 року.

Листом від 29 липня 2015 року №13577/06 Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м.Києва повідомило позивача, що відповідно до наведених вище судових рішень проведено перерахунок її пенсії з 14 березня 2014 року, що призвело до зменшення, та буде виплачено в серпні 2015 року. Розмір пенсії ОСОБА_2 на 01 серпня 2015 року складає 1829,21 грн.

Згідно з розпорядженням №846058 від 24 червня 2015 року позивачу було здійснено перерахунок пенсії, застосовано загальний процент розрахунку пенсії позивача від заробітку - 80% та оклад - 2251,01 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що при виконанні судового рішення про включення до розрахунку пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідачем неправомірно виключено надбавки за високі досягнення у праці та премії та неправомірно застосовано 80% від суми заробітної плати, оскільки пенсія позивачу була призначена ще 05 жовтня 2004 року, і посилання на редакцію ст.37 Закону України «Про державну службу», яка діяла на час виконання рішення суду, є грубим порушенням Конституції України, законів України та прав позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України «Про державну службу», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про оплату праці».

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ст.33 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії позивачу) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.37 вказаного Закону (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсій. Із змісту ст.40 вказаного Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Відповідно до ст.41 наведеного Закону до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належить, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року №865 (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) установлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Середньомісячна сума зазначених виплат за 24 або 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або на 60.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва по справі №2а-4753/09/2670 від 13 серпня 2010 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2010 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 листопада 2012 року, постанову правління Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 30 жовтня 2008 року №19-11 визнано такою, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили щодо невключення до складових заробітної плати складових, які передбачені чинним законодавством; зобов'язано Пенсійний фонд України привести у відповідність постанову Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 30 жовтня 2008 року №19-11 до вимог чинного законодавства шляхом передбачення чи встановлення інших складових заробітної плати, передбачених іншими нормативно-правовими актами.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року №5-1 «Про виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва по справі №2а-4753/09/2670» визнано такими, що втратили чинність: пп.1.2 п.1 постанови правління Пенсійного фонду України від 30 жовтня 2008 року №19-11 «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»; форму довідки про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», затверджену Постановою, а також затверджено форму довідки про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

З матеріалів справи вбачається, що на підставі судового рішення у справі №755/28095/14-а відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2, та згідно розрахунку заробітку для обчислення пенсії позивача, що міститься в листі Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м.Києва від 14 серпня 2015 року №534/06/5-474, обчислення розміру пенсії здійснено з врахуванням: 620,82 грн. середньомісячної суми надбавок та премій з 01 жовтня 2002 року по 30 вересня 2004 року, 137,39 грн. середньомісячної суми матеріальної допомоги з 01 жовтня 2002 року по 30 вересня 2004 року, 1134,00 грн. посадового окладу станом на 01 лютого 2008 року, 110,00 грн. надбавки за ранг (радник податкової служби ІІІ рангу) станом на 01 лютого 2008 року, 248,80 грн. надбавки за вислугу років (20% посадового окладу) станом на 01 лютого 2008 року. Застосовано заробітну плату для обчислення пенсії в сумі 2251,01 грн. та розмір пенсії з 14 березня 2014 року становить 1800,81 грн. (80% від заробітку).

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Частиною 1 ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За таких обставин, при здійсненні перерахунку пенсії позивача на підставі судового рішення у справі №755/28095/14-а застосуванню підлягала норма ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії позивачу), відповідно до якої пенсія була призначена у розмірі 82 відсотків заробітної плати, враховуючи стаж державної служби позивача - 12 років 3 місяці 3 дні.

Таким чином, відсотковий розмір заробітної плати державного службовця, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням стажу державної служби, та застосуванню підлягає ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії позивачу). Разом з тим, визначений ст.37 Закону України «Про державну службу» та застосований відповідачем розмір пенсії 80% від заробітку стосується пенсіонерів, яким пенсія призначається на час дії зазначеної редакції ст.37 Закону України «Про державну службу», натомість, ОСОБА_2 пенсія була призначена в розмірі 82% заробітку у відповідності до вимог чинного законодавства на час призначення пенсії та не підлягає зменшенню внаслідок зміни законодавства.

Крім того, при проведенні вказаного перерахунку відповідачем неправомірно проігноровано довідку ДПІ у Дніпровському районі м.Києва ДПА України від 16 квітня 2008 року №53/05-010 в частині надбавки за високі досягнення у праці (48,47%) - 723,56 грн. та премії (63,32% посадового окладу) - 718,05 грн., оскільки вказані виплати були визначені станом на 01 лютого 2008 року та розраховані з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 та від 06 лютого 2008 року №34, якими затверджено схеми посадових окладів працівників органів виконавчої влади та підвищено посадові оклади, відповідно.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо протиправності дій відповідача при перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_2 з розрахунку 80% суми заробітної плати та виключенням надбавки за високі досягнення у праці та премії, що були визначені у довідці від 16 квітня 2008 року №53/05-010, та необхідності зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві вчинити дії щодо виправлення допущених порушень в проведеному перерахунку та виплаті пенсії позивачу, як державному службовцю, з 14 березня 2014 року, із застосуванням 82 відсотків розміру заробітної плати та врахуванням надбавки за високі досягнення у праці і премії станом на 01 лютого 2008 року згідно довідки від 16 квітня 2008 року №53/05-010.

Посилання апелянта, що чинним законодавством не передбачено перерахунок пенсії державних службовців, є неналежним обґрунтуванням апеляційної скарги, оскільки відповідно до конституційного принципу дії норм у часі до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, чинне на момент їх виникнення, яким було передбачено здійснення відповідного перерахунку пенсії позивача. Крім того, фактично здійснення такого перерахунку пов'язано з порушенням відповідачем прав позивача на належний перерахунок пенсії з урахуванням судового рішення та направлений на виправлення допущених відповідачем порушень під час проведення перерахунку.

У своїй апеляційній скарзі відповідач стверджує про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки є така, що набула законної сили, постанова суду з того самого спору і між тими самими сторонами у справі №755/19741/15-а.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

З аналізу наведеної норми вбачається, що умовами для закриття провадження є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони збігаються); остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 14 грудня 2015 року у справі №755/19741/15-а в адміністративному позові ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Києва про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

За наслідками апеляційного та касаційного оскарження вказане судове рішення залишено без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року та Вищого адміністративного суду України від 15 листопада 2016 року. Постанова Дніпровського районного суду м.Києва від 14 грудня 2015 року у справі №755/19741/15-а набрала законної сили 18 лютого 2016 року відповідно до ст.254 КАС України.

У справі №755/19741/15-а позивачем заявлено позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача щодо проведення перерахунку пенсії на виконання постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 19 грудня 2014 року у справі №755/28095/14-а з розрахунку 80% суми заробітної плати та без врахування надбавки за високі досягнення у праці та премії; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на виконання постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 19 грудня 2014 року у справі №755/28095/14-а з розрахунку 82% суми заробітної плати, з урахуванням надбавки за високі досягнення у праці та премії згідно довідки про складові заробітної плати державного службовця від 16 квітня 2008 року №53/05-010, починаючи з 13 березня 2014 року.

В той же час, у справі, що розглядається, ОСОБА_2 заявлено вимогу зобов'язати відповідача вчинити дії щодо виправлення допущених порушень в проведеному перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_2, як державному службовцю, з 14 березня 2014 року, а саме врахувати в цьому перерахунку щодо виплат пенсії з 14 березня 2014 року відсоткове значення виплати пенсії в розмірі 82% та врахувати пропущені наступні складові заробітної плати: 723,56 грн. - надбавка за високі досягнення у праці станом на 01 лютого 2008 року та 718,05 грн. - премія станом на 01 лютого 2008 року згідно довідки № 53/05-010 від 16 квітня 2008 року.

Таким чином, у справі що переглядається та у справі №755/19741/15-а збігаються сторони, в той час як предмет та підстави позову різняться, що свідчить про нетотожність спору та відсутність правових підстав для закриття провадження у справі, передбачених п.4 ч.1 ст.157 КАС України.

Також апелянт вказує на пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом, встановленого ст.99 КАС України, у зв'язку з чим наявні підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду відповідно до ч.1 ст.100 КАС України.

Частинами 1-2 ст.99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Разом з тим, згідно п.9 ч.2 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, суд приймає ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивачем не дотримано визначеного ст.99 КАС України строку звернення до адміністративного суду та судом не знайдено підстав для визнання причин пропуску встановленого строку поважними.

З матеріалів справи вбачається, що з метою відновлення своїх порушених прав ОСОБА_2 в межах визначеного ст.99 КАС України строку зверталась до адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Києва у справі №755/19741/15-а та в мотивувальній частині постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 14 грудня 2015 року у вказаній справі, залишеної без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року та Вищого адміністративного суду України від 15 листопада 2016 року, зазначено, що суд вбачає порушення прав позивача, однак їх розгляд підлягає в окремому провадженні, що не входить в межі розгляду питання при виконанні постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 19 грудня 2014 року.

Таким чином, позивач звернулась за захистом своїх прав та інтересів у встановлений ст.99 КАС України строк, однак помилково обрала невірний спосіб захисту, що і спричинило пропуск строку на звернення до суду першої інстанції. При цьому, даний позов до Дніпровського районного суду м.Києва подано протягом шестимісячного строку з часу прийняття ухвали Вищим адміністративним судом України від 15 листопада 2016 року у справі №755/19741/15-а.

Наведену підставу пропуску строку звернення до адміністративного суду колегія суддів вважає поважною, а помилка позивача щодо обрання належного способу захисту та предмету позову не може бути підставою для перешкоджання ОСОБА_2 в доступі до правосуддя, враховуючи, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, що закріплено в ч.1 ст.2 КАС України.

Посилання апелянта на неправомірність стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору є безпідставними, оскільки в силу ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки відповідач є суб'єктом владних повноважень у розумінні ст.3 КАС України, звільнення органів Пенсійного фонду України від сплати судового збору не звільняє від відшкодування понесених позивачем судових витрат, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 16 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 31 липня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.