Справа № 817/1124/17
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року 17 год. 10 хв. РівнеСправа № 817/1124/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; позивача ОСОБА_1; представника позивача ОСОБА_2 (довіреність від 21 липня 2011 року); представника відповідача не прибув; представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 не прибув; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Сарненської районної державної адміністрації ОСОБА_4 про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Сарненської районної державної адміністрації ОСОБА_4 (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним рішення відповідача про відмову у скасуванні запису про право власності ОСОБА_3 за №10513186 на прибудову до будівлі для зберігання хімічних речовин у виді під навісу для зберігання загальною площею 989,7 кв.м., що розташований в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області, вул. Хміль, 7 «о» (реєстраційний номер 54 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), та зобовязати відповідача скасувати запис про право власності ОСОБА_3 за №10513186 на прибудову до будівлі для зберігання хімічних речовин у виді під навісу для зберігання загальною площею 989,7 кв.м., що розташований в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області, вул. Хміль, 7 «о».

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві власності належить нерухоме майно «будівля, піднавіс» площею 980,7 кв. м., що розташоване в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області по вулиці Хміль, 7 «о». В той же час, за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на обєкт нерухомого майна «Будівля для зберігання хімічних речовин з прибудовами» загальною площею 2461,1 кв. м., на підставі Свідоцтва. Позивач зазначає, що належний йому обєкт нерухомого майна є частиною нерухомого майна, яке зареєстроване за ОСОБА_3 Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 04.07.2016, зокрема, визнано незаконним і скасовано Свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на прибудову до будівлі для зберігання хімічних речовин у виді піднавісу для зберігання загальною площею 989,7 кв.м, що розташований в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області по вулиці Хміль, 7 «о». Після звернення позивача із заявою до державного реєстратора про скасування Свідоцтва про право власності за ОСОБА_3 згідно рішення суду, відповідач виніс рішення про відмову у скасуванні від 06.02.2017. На переконання позивача, таке рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки державний реєстратор був зобовязаний виконати рішення суду та скасувати запис про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно.

Ухвалою судді від 08.08.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 28.08.2017, прибув позивач та його представник, підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд задовольнити такі вимоги у повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, проте подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника.

Також, на адресу надійшли письмові заперечення проти позову, в яких відповідач зазначив, що оскаржуване рішення є правомірним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки при перевірці документів, що були подані ОСОБА_1, про скасування за рішенням суду Свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на прибудову до будівлі для зберігання хімічних речовин у виді піднавісу для зберігання загальною площею 989,7 кв.м, що розташований в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області по вулиці Хміль, 7 «о», останні містили суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, та не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, проте подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю забезпечити явку його уповноваженого представника.

Позивач та представник позивача заперечили проти відкладення розгляду справи.

Керуючись приписами статей 128, 150 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи за клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 28.08.2017.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нерухоме майно «будівля, піднавіс» загальною площею 980,7 кв. м., за адресою: Рівненська область, Сарненський район, село Немовичі, вулиця Хміль, будинок №5-к, про що свідчить Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26.06.2014 серії СТА №166065 (індексний номер 23548708) (а.с. 11).

У Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.06.2014 вбачається, що державну реєстрацію права власності за позивачем на вказане вище нерухоме майно проведено на підставі Свідоцтва про право власності від 26.06.2014 індексний номер 23548708, на обєкт - «будівля, піднавіс» загальною площею 980,7 кв. м., за адресою: Рівненська область, Сарненський район, село Немовичі, вулиця Хміль, будинок №5-к. (а.с. 12).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3, в якому просив: визнати недійсним та скасувати право власності ОСОБА_3, набуте 08 липня 2015 року на підставі Свідоцтва на право власності, зареєстроване реєстраційною службою Сарненського РУЮ Рівненської області на прибудову до будівлі для зберігання хімічних речовин у виді піднавісу для зберігання загальною площею 989,7 кв.м., розміщеного за адресою: с.Немовичі вул. Хміль 7«о» Сарненського району Рівненської області; визнати недійсним та скасувати рішення загальних зборів колективу співвласників майнових паїв реформованого КСП «Україна» від 02 грудня 2008 року щодо виділення в натурі групі співвласників майнових паїв, відповідно до витягу з протоколу №6 загальних зборів співвласників майнових паїв реформованого КСП «Україна» с.Немовичі Сарненського району приміщення бані (банно-прального комплексу), реформованого КСП «Україна», у зв'язку із порушенням законодавчо визначеної процедури проведення зборів та порушенням вимог законодавства при виділенні майна в натурі за рахунок майнових паїв.

В межах даної цивільної справи ОСОБА_3 подано зустрічний позов до ОСОБА_1, в якому він просив суд визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний №23548708, видане 26.06.2014 Реєстраційною службою Сарненського РУЮ Рівненської області на ім'я ОСОБА_1, на будівлі, піднавіс, розташовані за адресою: Рівненська область Сарненський район с.Немовичі вул.Хміль, 5к.; та визнати незаконним та скасувати рішення загальних зборів колективу співвласників майнових паїв реформованого КСП «Україна» Сарненського району Рівненської області від 15 червня 2014 року про передачу ОСОБА_1 майно (об'єкт) піднавіс, по вул.Хміль, 5к с.Немовичі в натурі в рахунок майнових паїв (майнових сертифікатів) з отриманням ОСОБА_1 нового свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) з відміткою в даному свідоцтві про виділення майна «Піднавісу» (піднавіс для сіна №2) по вул.Хміль, 5к с.Немовичі в натурі індивідуально та оформлення акту приймання-передачі даного майна через уповноважену особу для оформлення права власності на зазначений об'єкт нерухомості.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 20.04.2016 у справі №572/3632/15-ц, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 відмовлено повністю, за безпідставністю заявлених вимог.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 04.07.2016, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково; апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20.04.2016 скасовано; позов ОСОБА_1 задоволено; визнано незаконним і скасовано Свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на прибудову до будівлі для зберігання хімічних речовин у виді піднавісу для зберігання загальною площею 989,7 кв.м, що розташований в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області по вулиці Хміль, 7 «о»; визнано незаконним і скасовано рішення загальних зборів колективу співвласників майнових паїв реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» від 02 грудня 2008 року щодо виділення в натурі групі співвласників майнових паїв відповідно до витягу протоколу №6 загальних зборів співвласників майнових паїв реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», с. Немовичі Сарненського району Рівненської області, приміщення бані (банно-прального комплексу); ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та рішення загальних зборів колективу співвласників майнових паїв реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Сарненського району Рівненської області від 15 червня 2014 року (а.с. 13).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 26.01.2017 про скасування державної реєстрації Свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на «прибудову до будівлі для зберігання хімічних речовин у виді під навісу для зберігання» загальною площею 989,7 кв. м., що розташований в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області по вулиці Хміль, 7 «о» (а.с. 51).

У даній заяві позивач зазначив, що державна реєстрація скасування Свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на «прибудову до будівлі для зберігання хімічних речовин у виді під навісу для зберігання» загальною площею 989,7 кв. м., що розташований в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області по вулиці Хміль, 7 «о», повинна бути проведена державним реєстратором на виконання рішення Апеляційного суду Рівненської області від 04.07.2016, яке набрало законної сили.

За результатами розгляду заяви позивача від 26.01.2017 (заява прийнята 03.02.2017), відповідачем прийнято Рішення про відмову у скасуванні від 06.02.2017 №33725989, яким заявнику відмовлено у скасуванні запису про право власності за номером 10513186, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 54 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 24).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу оскаржуваного Рішення від 06.02.2017, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, за наступних підстав.

За приписами статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 (далі іменується Закон України №1952-IV), державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до абзацу 1 пункту 9 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1127 від 25.12.2015 (далі іменується Постанова №1127), разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України №1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

За правилами частини 2 статті 24 Закону України №1952-IV, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Пунктом 18 Постанови №1127 встановлено, що за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

З аналізу вказаних вище норм вбачається, що державний реєстратор наділений повноваженнями перевіряти подані заявником документи та прийняти рішення, зокрема, про відмову у державній реєстрації з підстав, вичерпний перелік яких наведений у частині 1 статті 24 Закону України №1952-IV.

Згідно частини 2 статті 26 Закону України №1952-IV, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач подав разом із заявою про скасування державної реєстрації свідоцтва копію рішення Апеляційного суду Рівненської області від 04.07.2016.

Позивач у судовому засіданні зазначив, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.06.2014 йому належить на праві приватної власності прибудова до будівлі для зберігання хімічних речовин у виді піднавісу для зберігання загальною площею 989,7 кв. м., що розташований в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області по вулиці Хміль, 7 «о», щодо якої судом скасовано Свідоцтво про право власності за ОСОБА_3

Проте, зі змісту даного Свідоцтва вбачається, що позивач володіє обєктом нерухомого майна «будівля, піднавіс» загальною площею 980,7 кв. м.

У рішенні Апеляційного суду Рівненської області від 04.07.2016 вказано, що сторонами не заперечується той факт, що навіс для зберігання площею 989,7 кв. м., який входить до складу будівлі для зберігання хімічних речовин №7 «о», та піднавіс площею 980,7 кв. м., є однією і тією ж самою річчю.

За результатами опрацювання та перевірки поданих позивачем документів, відповідачем встановлено та відображено в оскаржуваному Рішенні від 06.02.2017 те, що у заяві ОСОБА_1 зазначено обєкт нерухомого майна №54; в Державному реєстрі прав за реєстраційним номером №54 зареєстровано «Будівлю для зберігання хімічних речовин з прибудовами» загальною площею 2461,1 кв. м., право власності на яку належить ОСОБА_3; тобто відомості щодо такого обєкта нерухомого майна як «прибудова до будівлі для зберігання хімічних речовин у виді піднавісу для зберігання» загальною площею 989,7 кв. м., в Єдиному реєстрі прав відсутні.

З даного приводу суд зазначає, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 04.07.2016 (резолютивна частина рішення), зокрема, визнано незаконним і скасовано Свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на прибудову до будівлі для зберігання хімічних речовин у виді піднавісу для зберігання загальною площею 989,7 кв. м., що розташований в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області по вулиці Хміль, 7 «о».

Натомість, за реєстраційним номером №54 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обліковується запис щодо обєкта нерухомого майна «Будівля для зберігання хімічних речовин з прибудовами» загальною площею 2461,1 кв. м., власником якого є ОСОБА_3, що вбачається з витягу Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкті від 06.02.2017 (а.с. 42).

Окрім того, відповідачем в оскаржуваному Рішенні про відмову у скасуванні від 06.02.2017 зазначено, що в судовому рішенні (рішення Апеляційного суду Рівненської області) не вказано, яке саме свідоцтво про право власності на нерухоме майно скасовує суд; відсутні будь-які реквізити правовстановлюючого документу, такі як номер та серія свідоцтва, дата його видачі та орган, який його видав.

З даного приводу суд зазначає, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 04.07.2016 (резолютивна частина рішення), зокрема, визнано незаконним і скасовано «Свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на прибудову до будівлі для зберігання хімічних речовин у виді піднавісу для зберігання загальною площею 989,7 кв. м., що розташований в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області по вулиці Хміль, 7 «о».

З даного приводу, суд зазначає, що у відповідача була відсутня можливість ідентифікувати рішення, яке скасоване судом.

На запитання суду, представник позивача вказав, що останній не звертався до Апеляційного суду Рівненської області із заявою про розяснення судового рішення в цій частині.

Відсутність в Державному реєстрі прав відкритого розділу щодо права власності на обєкт, який підлягає скасуванню, та неможливість визначити яке саме свідоцтво про право власності підлягає скасуванню і стало підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Таким чином, відповідачем встановлено наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а подані позивачем документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Позивач також зазначив, що безпідставними є посилання державного реєстратора на загальну площу обєкта нерухомого майна 2461,1 кв. м., оскільки згідно даних технічного паспорта, виготовленого Рівненським ОБТІ на імя ОСОБА_3 від 22.09.2011, площа основної будівлі з прибудовою, зазначеної в розділі Характеристика будинку, господарських будівель та споруд під літерою Б-І з прибудовою під літерою б-1 складає 1043,7 кв. м., під літерами В та Г у технічному паспорті зазначено «навіс для зберігання» загальною площею 989,7 кв. м., право власності на який скасовано рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 04.07.2016.

З даного приводу суд зазначає, що такі доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними, оскільки площа обєкта нерухомого майна 2461,1 кв. м., на яку є посилання в оскаржуваному рішенні, чітко зазначена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 54 (а.с. 42).

Суд зазначає, що право власності ОСОБА_3 на обєкт нерухомого майна 54 «Будівля для зберігання хімічних речовин з прибудовами» виникло на підставі Свідоцтва про право власності від 27.07.2015, виданого державним реєстратором ОСОБА_5, що вбачається зі змісту витягу (а.с. 42).

Разом з тим, державний реєстратор не має повноважень самостійно визначати площу обєкта нерухомого майна, щодо якого ініціюється проведення державної реєстрації, на підставі лише технічного паспорта, який не є у даному випадку правовстановлюючим документом, а є лише інформаційно-довідковим документом, виготовленим на підставі проведеної інвентаризації будівлі.

Відповідно до пункту 23 Постанови №1127, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Відтак, суд дійшов висновку, що Рішення про відмову у скасуванні від 06.02.2017 є правомірним, оскільки відмова у реєстрації була прийнята з підстав, визначених статтею 24 Закону України №1952-IV, а вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, відображено державним реєстратором в оскаржуваному рішенні.

Позивач у судовому засіданні вказав, що адміністративний суд в межах розгляду даної справи повинен розяснити державному реєстратору яке саме свідоцтво скасоване та в якій саме частині щодо належного позивачу нерухомого майна.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 223 ЦПК України встановлено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Апеляційного суду Рівненської області набрало законної сили 04.07.2016.

Відповідно до частини 1 статті 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, приватного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Таким чином, суд зазначає, що рішення Апеляційного суду Рівненської області від 04.07.2016, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів іншими органами влади, та не може тлумачитися іншими органами на власний розсуд. Проте, зацікавлена особа може звернутися до суду, який ухвалив рішення, із заявою про його розяснення, правом на що позивач не скористався.

Окрім того, суд зазначає наступне.

За приписами статті 1 КАС України, Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 статті 3 КАС України).

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України, суб'єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно частини 1 статті 6 Закону України №1952-IV, організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Таким чином, відповідач по справі Державний реєстратор прав на нерухоме майно Сарненської районної державної адміністрації ОСОБА_4, являється субєктом владних повноважень, який в межах наданих йому дискреційних повноважень приймає відповідні рішення щодо державної реєстрації прав.

У межах даної адміністративної справи питання щодо належності прав власності на нерухоме майно за позивачем або ж за третьою особою, не є безпосередньою підставою для звернення до адміністративного суду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на протиправності рішення державного реєстратора як субєкта, наділеного владними функціями приймати рішення, зокрема, про відмову у державній реєстрації.

Тобто, у цій справі дослідженню підлягає виключно владне управлінське рішення відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як субєкт владних повноважень.

Правова позиція з даного питання висвітлена в рішенні Верховного Суду України від 25 квітня 2017 року, висновок якого є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, в порядку статті 244-2 КАС України.

Адміністративний суд, при наданні оцінки правомірності або протиправності рішення субєкта владних повноважень, перевіряє його на відповідність вимог, встановлених частиною 3 статті 2 КАС України, не вирішуючи при цьому приватноправового спору щодо визначення обсягу прав власності на нерухоме майно за певними особами.

Окрім того, суд зазначає, що позивач жодним чином нормативно не обґрунтував своєї правової позиції щодо протиправності Рішення про відмову у скасуванні від 06.02.2017, тобто не навів суду жодної норми чинного законодавства, яку на його думку, порушив державний реєстратор при вирішенні питання про проведення реєстраційних дій, зокрема не навів посилань на порушення державним реєстратором норм Закону України №1952-IV та Постанови №1127.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідачем субєктом владних повноважень у повній мірі доведено правомірність прийнятого Рішення від 06.02.2017, в порядку статті 71 КАС України, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов залишити без задоволення.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська