Справа № 809/1231/16
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2017 р. Справа № 809/1231/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря Федів А.В.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Чорній О.Є.,

представників третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_6 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради, треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_7, ОСОБА_8 про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт ІФ 09 від 18.02.2015, ІФ 81 від 27.11.2015, визнання незаконною бездіяльність, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2016 ОСОБА_6 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області (далі - відповідач), Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання нечинним і скасування рішень №361 від 27.12.2000, №1195-27/2008 від 07.05.2008 та пункту 6 рішення №2360-42/2009 від 21.10.2009, прийнятих Коломийською міською радою, визнання незаконною бездіяльності Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.11.2016 провадження у справі в частині позовних вимог про визнання нечинним рішень Коломийської міської ради закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, судом залучено до участі в справі третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_7, ОСОБА_8 (далі - треті особи).

Позивач, з урахуванням прийнятої судом заяви про збільшення позовних вимог, просив визнати незаконною бездіяльність Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області щодо неналежного проведення позапланової перевірки додержання вимог у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів та правил ОСОБА_8, ОСОБА_7 щодо проведення самочинного будівництва в АДРЕСА_1; скасувати реєстрацію декларацій про початок виконання будівельних робіт ОСОБА_8 (№ІФ 09 від 18.02.2015) та ОСОБА_7 (№ІФ 81 від 27.11.2015) щодо будівництва за вказаними адресами магазину та міні-маркету.

Також судом, за позовними вимогами про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт, в порядку статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України допущено процесуальне правонаступництво Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради за Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, у зв'язку із набуттям вказаним органом місцевого самоврядування визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконаленням містобудівного законодавства» повноважень державного архітектурно-будівельного контролю та виконання з 24.12.2016 функцій на реалізацію цих повноважень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що третіми особами на незаконно виділених земельних ділянках, суміжних з земельною ділянкою позивача в АДРЕСА_1 здійснюється, з порушенням встановлених правил та норм, за межами червоних ліній будівництво об'єктів (магазину та міні-маркету), які є самочинними, що Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області при розгляді та вирішені скарги позивача, внаслідок протиправної бездіяльності не виявило, тому вважає, що декларації про початок виконання будівельних робіт підлягають скасуванню, а бездіяльність Управління - визнанню протиправною.

Представник позивача, в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що земельні ділянки третім особам надані незаконно, будівництво ведеться за межами червоних ліній, Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області перевірку скарги позивача належним чином не здійснено, а порушення допущені порушення не виявлено.

Відповідач - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області позову не визнав, його представником подано письмове заперечення проти позову, мотивоване тим, що відповідачем за скаргою позивача проведено перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил будівництва третіми особами. До проведення перевірок позивача залучено особисто. Відповідачем на час проведення перевірок не встановлено проведення будівельних робіт, забудовники, техніка та устаткування на момент таких перевірок були відсутні, а будівельні роботи не проводилися. У зв'язку з цим, відповідач направив звернення до органів Національної поліції щодо забезпечення присутності власника для проведення заходів державного-архітектурно-будівельного контролю та направив звернення до забудовників. При розгляді та вирішенні скарги позивача, посадові та службові особи Управління діяли у відповідності до вимог Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №553 від 23.05.2011, протиправної бездіяльності не допускали.

Відповідач - Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради свого представника в судове засідання не направив.

Треті особи та їх представники в судовому засідання проти позову заперечили, суду пояснили, що будівництво об'єктів ними здійснюється в межах червоних ліній, в лінію існуючої забудови відповідно до Плану зонування територій міста Коломиї, затвердженого рішенням Коломийської міської ради, будівництво проводиться на підставі проектної документації згідно з вимогами чинного законодавства, а тому відсутні підстави вважати будівництва самочинними та відсутні підстави для скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт. Крім того, в судовому засіданні представники третіх осіб в своїх поясненнях зауважили, що позивачем не обґрунтовується в чому полягає порушення його прав у сфері публічно-правових відносин, які потребують судового захисту.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши докази, суд зазначає наступне.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин щодо реєстрації декларацій третіх осіб 18.02.2015 та 27.11.2015, надалі норми Закону вказуються в його редакції чинній станом на 18.02.2015 та 27.11.2015) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання будівельних робіт у замовника виникає після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності, до яких належать об'єкти будівництва: міні-маркет, АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_8; магазин, АДРЕСА_2, замовник ОСОБА_7.

Частина 5 статті 35 вищевказаного Закону встановлювала, що форма декларації про початок виконання підготовчих робіт, порядок її подання та реєстрації, форма повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Процедуру виконання будівельних робіт визначав Порядок виконання будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №466 від 13.04.2011 року

Згідно з пунктом 8 Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №466 від 13.04.2011 року реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Частиною 1 статті 1 вказаного Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначено, що декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства - це документ, яким суб'єкт господарювання повідомляє державного адміністратора або представника відповідного дозвільного органу про відповідність своєї матеріально-технічної бази вимогам законодавства. У такий спосіб суб'єкт господарювання набуває права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання документа дозвільного характеру (абзац 7). Форма та порядок повідомлення державного адміністратора або відповідного дозвільного органу про відповідність матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства встановлюється Кабінетом Міністрів України (абзац 8).

У відповідності до Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №466 від 13.04.2011 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 2. Один примірник після проведення реєстрації повертається замовнику, другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала. Замовник згідно із законом відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації (пункт 9).

Інспекція протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації та реєструє її (пункт 10).

Замовник згідно із законом відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт. Таким чином, замовник має право самостійно вибирати спосіб для підтвердження достовірності даних, які він вносить у декларацію.

Суд зазначає, що повнота даних, це властивість, що характеризує якість інформації і визначає її достатність для ухвалення правильного та обґрунтованого рішення, а їх достовірність - це властивість, що характеризує якість інформації і визначає ступінь об'єктивного, точного відображення відомостей про факти, що мали або мають місце.

Разом з цим, відсутність у декларації даних або встановлення факту, що інформація, яка зазначалася в ній, не відповідає дійсності, а також виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації повинна розглядатися Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю як підстава для повернення декларації або підстава для проведення позапланової перевірки достовірності даних, наведених у декларації.

Суд, досліджуючи внесені дані у подані третіми особами та зареєстрованих відповідачем деклараціях про початок виконання будівельних робіт від 18.02.2015 та 27.11.2015, дійшов висновку про відповідність цих даних критеріям повноти та достовірності.

В зареєстрованих деклараціях про початок виконання будівельних робіт ОСОБА_8 за №ІФ09 та ОСОБА_7 №ІФ 81 достовірно та повно внесено відомості щодо замовника, назви та адреси об'єкта будівництва, документа, що підтверджує право користування земельною ділянкою, містобудівних умов та обмежень, проектувальника, головного архітектора та головного інженера проекту, осіб, відповідальних за проведення авторського і технічного нагляду, основних показників об'єкта будівництва (т.2 а.с.34-37, 221-223).

Внесені третіми особами дані до відомостей декларацій про початок виконання будівельних робіт від 18.02.2015 за №ІФ09 та від 27.11.2015 за №ІФ 81 відповідають даним існуючої містобудівної документації, що досліджена в судовому засіданні (т.2 а.с.38-110, 189-220, 224-237).

Одночасно з цим, обставина, якою позивач обґрунтовує заявлені вимоги, а саме - здійснення третіми особами ОСОБА_8 та ОСОБА_7 будівництва міні-маркету та магазину в АДРЕСА_1, відповідно, за межами визначених в містобудівній документації межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення, тобто за межами червоних ліній, за наслідками оцінки безпосереднього, всебічного, повного та об'єктивного дослідження в судовому засіданні доказів є такою, що свого підтвердження не знайшла.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зонування території здійснюється з урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території; з відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій.

Положеннями ДСТУ-Н Б Б.1.1-12:2011 Настанова про склад та зміст плану зонування території (зонінг) передбачено, що відповідно до Зонінгу та Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх складу та змісту, затвердженого наказом Мінрегіону України від 07.07.2011 № 109 та зареєстрованого у Мінюсті України за № 912/19650 від 22.07.2011, надаються містобудівні умови та обмеження для кожної конкретної земельної ділянки. Для кожної земельної ділянки дозволеним є таке використання, яке відповідає містобудівному регламенту відповідної зони. Невідповідність наміру забудови встановленому виду дозволеного використання земельних ділянок і об'єктів, зазначеним у містобудівному регламенті, означає, що його застосування, у відповідній територіальній зоні не допускається. Зміна параметрів земельних ділянок і об'єктів будівництва, види використання і граничні параметри яких не відповідають містобудівному регламенту, можлива лише шляхом приведення таких об'єктів у відповідність до містобудівного регламенту або шляхом зменшення їх невідповідності граничним параметрам в процесі дозволеного будівництва.

Рішенням Коломийської міської ради за №2257-56/2015 від 03.09.2015 затверджено План зонування території міста Коломиї з пояснювальною запискою та схемою зонування території, якою передбачено червону лінію меж існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення по проспекту Михайла Грушевського передбачено по лінії сформованої забудови (т.2 а.с.120, т.3 а.с.21).

Згідно досліджених проектів будівництва магазину та міні-маркету розташування будівель прийнято по факту існуючих павільйонів забудови, згідно схем та планів об'єкти будівництва знаходяться в межах лінії існуючої забудови, третіми особами суду представлені фотоматеріали, які підтверджують відповідність намірів забудови положенням відповідної містобудівної документації та фактичним розташуванням об'єктів, порушення меж ліній існуючої забудови об'єктами магазину та міні-маркету по АДРЕСА_1 не встановлено.

Частина 4 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Таким чином, судом встановлено, що здійснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 забудови земельних ділянок в АДРЕСА_1 у відповідності до містобудівних умов та обмежень земельної ділянки, Плану зонування територій є таким, що здійснюється відповідно до вимог містобудівної документації, а наміри забудови відповідають положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Частина 2 статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлювала підстави скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, відповідно до яких реєстрація декларації підлягала скасуванню у випадку виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Відповідність даних, наведених у зареєстрованих деклараціях про початок виконання будівельних робіт ОСОБА_8 за №ІФ09 та ОСОБА_7 №ІФ 81 критеріям повноти та достовірності встановлена в судовому засіданні.

Крім того, суд встановив відсутність обставин, які є підставою вважати об'єкти магазину та міні-маркету в АДРЕСА_1 самочинним будівництвом, оскільки їх будівництво здійснюється на підставі документів, які дають право виконувати будівельні роботи, за належно затвердженими проектами.

Земельна ділянка використовується ОСОБА_9 на підставі договору оренди б/н від 02.02.2009, зареєстрованого в Коломийському міському відділі РФДЗК за №39 від 18.05.2009, договору від 15.12.2009 про внесення змін до договору оренди землі, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер 42392929 (т.2 а.с.44-49).

Земельна ділянка використовується ОСОБА_8 на підставі договору оренди земельної ділянки б/н від 22.01.2001, зареєстрованого в Коломийському міському відділі земельних ресурсів 25.01.2001 за №11, договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, посвідченого нотаріусом 22.01.2001 за реєстром №Д-100 (т.2 а.с.189-200, 203-207).

При цьому, суд не встановлював обставин дотримання встановленого порядку набуття ОСОБА_9 та ОСОБА_8 прав користування земельними ділянками в АДРЕСА_1, не досліджував докази на їх підтвердження чи спростування, оскільки провадження в частині позовних вимог, які такими обставинами обґрунтовував позивач, ухвалою суду від 25.11.2016, яка набрала законної сили, закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України як такі, що не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Як наслідок, в судовому засіданні не встановлено, визначених Законом підстав для віднесення об'єктів будівництва магазину та міні-маркету в АДРЕСА_1 до самочинного, а також не встановлено підстав для скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт за №ІФ09 від 18.02.2015 та №ІФ 81 від 27.11.2015, зареєстрованих Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області.

Окрім того суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зареєстровані декларації про початок виконання будівельних робіт є чинними до завершення будівництва.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Як встановлено в судовому засіданні, Відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради 27.04.2017 зареєстровано за №ІФ24 декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, який належить до І-ІІІ категорії складності, подану ОСОБА_7 щодо будівництва магазину в АДРЕСА_2, та 29.04.2017 зареєстровано за №ІФ38 декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, який належить до І-ІІІ категорії складності, подану ОСОБА_8 щодо будівництва міні-маркету в АДРЕСА_1 (т.3 а.с.110-112, 114-118).

У зв'язку з цим збудовані на замовлення третіх осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приміщення магазину та міні-маркету в АДРЕСА_1 є такими що закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію, а декларації про початок виконання будівельних робіт з їх будівництва є такими, що завершили свою чинність.

Враховуючи викладене, фактичні та правові підстави для скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт ІФ 09 від 18.02.2015, ІФ 81 від 27.11.2015 відсутні, а тому позовні вимоги про скасування реєстрації вказаних декларацій задоволенню не підлягають.

Вирішуючи заявлені вимоги про визнання незаконною бездіяльність Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, що допущена при проведення позапланової перевірки додержання вимог у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів та правил ОСОБА_8, ОСОБА_7 щодо проведення самочинного будівництва в АДРЕСА_1 суд встановив наступне.

14.05.2016 позивач звернувся до відповідача із скаргою, в якій просив здійснити перевірку законності та підставності здійснення третіми особами будівництва на земельних ділянках по АДРЕСА_1, а також надати відомості про наявність документів, які дають право на виконання будівельних робіт (т.1 а.с.16).

Відповідачем 24.05.2016 видано направлення на здійснення позапланової перевірки будівництв по АДРЕСА_1 (т.2 а. с. 243).

16.06.2016 за наслідками проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ОСОБА_7, при здійсненні будівництва магазину по АДРЕСА_2 та ОСОБА_8, при здійсненні будівництва міні-маркету по АДРЕСА_1 із залученням позивача посадовою особою відповідача складено акти, якими встановлено, що будівельні роботи не проводяться будівельники та будівельна техніка відсутні. Управлінням направлено лист до Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в івано-Франківській області стосовно забезпечення присутності власника для проведення державного архітектурно-будівельного контролю, лист ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стосовно забезпечення присутності власника для проведення повноцінної перевірки (т.2 а.с.244-245, т.3 а.с.46).

Частиною першою статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (суб'єктами містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України за №553 від 23.05.2011 (далі - Порядок №553).

Пунктом 9 Порядку №553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Відповідно до пункту 16 Порядку №553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком, а пункт 12 вказаного Порядку передбачає також складення посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідного акта у разі відсутності суб'єкта містобудування, якому у визначений цим Порядком строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об'єкті під час перевірки.

Згідно з пунктом 17 Порядку №553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт.

Розгляд скарги позивача від 14.05.2016 відповідачем реалізовано у відповідності до пункту 7 Порядку №553, що є виконанням обов'язку органом державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Оскільки, за наслідками проведеної 16.06.2016 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ОСОБА_7, при здійсненні будівництва магазину по АДРЕСА_2 та ОСОБА_8, при здійсненні будівництва міні-маркету по АДРЕСА_1 посадовою особою відповідача складено акти, якими зафіксовано факти відсутності власника на об'єкті під час перевірки, факти відсутності здійснення будівельних робіт, в актах відсутні дані про виявлення порушень у сфері містобудівної діяльності, посадовими особами відповідача не було складено протокол, не видавався припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт, то у відповідача були відсутніми підстави для реалізації наданих повноважень щодо здійснення інших заходів державного архітектурно-будівельного контролю.

Як наслідок, відповідачем не допущено бездіяльності при розгляді та вирішенні скарги позивача від 14.05.2016.

Позивач вважаючи, що відповідачем було порушено його охоронювані права та інтереси звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Однак, відповідно до положень частини 1 та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

В пункті першому частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту першого частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-який публічно-правовий спір, а лише на той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Одночасно, статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Крім того, в статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, суд акцентує увагу, що за змістом наведеної норми Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини.

У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок. Як наслідок, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Порушенням суб'єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб'єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов'язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обтяження в їх реалізації.

Частиною першою статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тож, якщо особа вважає, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов'язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб'єктивного права позивача у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Натомість, в адміністративному позові позивач не надає жодних пояснень в чому полягає порушення його суб'єктивних прав. Як наслідок, позивачем не наведено, а судом не встановлено, порушення прав позивача у правовідносинах з приводу реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт ІФ 09 від 18.02.2015, ІФ 81 від 27.11.2015, поданих третіми особами ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також у правовідносинах з приводу розгляду та вирішення скарги позивача від 14.05.2016.

Враховуючи викладене, за наслідками судового розгляду обставини якими обґрунтовувалися позовні вимоги не підтверджені, позовні вимоги є необґрунтованими, а заявлений адміністративний позов є таким, що до задоволення не підлягає.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради, треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_7, ОСОБА_8 про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт ІФ 09 від 18.02.2015, ІФ 81 від 27.11.2015, визнання незаконною бездіяльність, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 11.08.2017.