Справа № 802/541/17-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/541/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк А.Ю.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

22 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника відповідача: Македонського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННТОРГСЕРВІС" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННТОРГСЕРВІС" до Вінницької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІННТОРГСЕРВІС" звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судове засідання повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.12.2016 між TONGXIANG CP TEXTILE CO., Ltd (Китай) (Продавець) та ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС" (Україна) (Покупець) укладено контракт № TX2011 про купівлю непродовольчих товарів на загальну суму 10 000 000 (десять мільйонів) доларів США, відповідно до умов якого Продавець продає, а покупець купляє товар на умовах СРТ-Вінниця у відповідності до Інвойсів, які є невід'ємною частиною цього Контракту і які виставляються Продавцем по кожній партії у відповідності до заявок Покупця. Кількість, асортимент та відповідність технічним умовам вказується окремо на кожну партію товару відповідним замовленням Покупця. Ціна встановлюється Продавцем на день укладання договору і може бути змінена за взаємними домовленостями. Продавець вказує кількість і ціну Покупцю у відповідності до його заявок в Інвойсі (а.с. 21).

Згідно з п. 4 Контракту ціна за товар може бути змінена за взаємними домовленостями. Ціна товару включає вартість транспортування, тари, пакування і маркування. Завантаження товару на транспорт здійснюється силами Продавця та сплачується ним.

25.01.2017 ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС" подало до Вінницької митниці митну декларацію № 401000000/2017/900192 для митного оформлення товару, а саме: різного виду тканин, країна виробництва - CN, торгівельна марка - не визначена, виробник - TONGXIANG CP TEXTILE CO., Ltd. Ціна товару - 56 610,85 доларів США за рахунком-фактурою (інвойсом) від 28.12.2016 року №CNPL 1200452.

На підтвердження заявленої митної вартості ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС" були подані наступні документи: Контракт №TX2011 від 25.12.2016 року та доповнення до нього, рахунок-фактура (інвойс) від 28.12.2016 року №CNPL 1200452, копія Китайської експортної декларації від 29.12.2016 року №85278672, прайс-лист виробника товару б/н від 01.12.2016 року та інші документи (а.с.21-44).

Під час митного контролю відповідач встановив, що у поданих для митного оформлення документах містяться розбіжності, зокрема, для підтвердження митної вартості товару ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС", як митну декларацію країни відправлення за кодом (9610), задекларовано копію Китайської експортної декларації від 29.12.2016 року №85278672, проте відправка товару згідно з гр. 15 митної декларації та листа невідомого підприємства №1200 від 27.01.2017 фактично здійснювалась з Республіки Польща; відповідно до CMR №U/170123001 від 23.01.2017 - з Республіки Литва (м. Вільнюс); в поданому до митного оформлення прайс-листі присутня загальна назва товару (Ткань) без зазначення будь-яких артикулів чи опису товару, за яким його можливо було б ідентифікувати та віднести до певної товарної позиції; зазначена дата складання прайс-листа 01.12.2016 року, тобто до моменту підписання контракту від 25.12.2016 року №ТХ2011; поданий до митного оформлення інвойс №CNPL1200452 від 28.12.2016 року також не містить інформації про артикули, назву, склад та характеристики товару; в контракті №TX2011 від 25.12.2016 року відсутній конкретний термін здійснення розрахунків (проведення оплати) за поставлений товар.

Враховуючи викладене, відповідачем було направлено декларанту - ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС" - повідомлення з вимогою надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, зокрема: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару і містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; специфікації; прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправника - Литви (згідно СМR №U/170123001 від 23.01.2017 ) чи Польщі (згідно листа №1200 від 27.01.2017); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

У зв'язку з цим, позивач повідомив контролюючий орган, що каталог (прейскурант) цін виробника було надано разом з декларацією, а надати всі інші документи у позивача можливості немає.

Після вивчення поданих позивачем документів з урахуванням повідомлення ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС" про неможливість надання будь-яких додаткових документів, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №401000009/2017/000003/1 від 27 січня 2017 року із застосуванням резервного методу, передбаченого ст. 64 Митного кодексу, та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №401090001/2017/00008 від 27 січня 2017 року.

Не погодившись з вказаними вище рішеннями відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІННТОРГСЕРВІС" звернулось до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач склавши картку відмови в прийнятті декларації та прийнявши рішення про коригування митної вартості товарів, діяв на підставі, у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог та виходить з наступного.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з частиною першою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з частиною четвертою зазначеної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Згідно з частиною першою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

У зв'язку з цим, приписи вказаних вище статей зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

При цьому, митний орган має право витребовувати у декларанта лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02.06.2015 у справі № 21-498а15, ухвалах Вищого адміністративного суду України від 09.03.2017 у справі №К/800/32935/15 (826/5883/15) та від 06.04.2017 у справі №К800/19122/16 (804/137/16).

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що у відповідача наявні обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості товару та необхідність витребування додаткових документів.

З метою уточнення даної інформації відповідачем витребувались у ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС" додаткові документи, а саме: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; специфікації; прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправника - Литви чи Польщі; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Проте, позивач відмовив у наданні додаткових документів з підстав відсутності такої можливості.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару, а також беручи до уваги відмову позивача у наданні додаткових документів, які б підтверджували заявлену митну вартість товару, відповідач правомірно прийняв рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про відсутність можливості визначення митної вартості тканини із застосуванням:

- методу передбаченого статтею 58 Митного кодексу України (за ціною договору), у зв'язку з тим, що декларантом не надані всі документи, що вимагалися органом доходів і зборів, відповідно не було підтверджено документально таку ціну договору;

- методів передбачених статтею 59 (за ціною договору щодо ідентичних товарів) та статтею 60 (ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Митного кодексу України по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні.

- методів передбачених статтею 62 (на основі віднімання вартості) та статтею 63 (на основі додавання вартості (обчислена вартість) Митного кодексу України з причини відсутності у органу доходів і зборів вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Частинами першою та другою статті 64 Митного кодексу України зазначено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не досліджено декларації, що були взяті за основу для визначення митної вартості, колегія суддів виходить з наступного.

15 серпня 2017 року у судовому засіданні відповідачу було запропоновано надати суду додаткові докази обґрунтованості прийнятого рішення, зокрема, копії декларацій, що були взяті за основу для визначення митної вартості товару позивача.

На вимогу суду відповідачем було надано інформацію з бази даних ПІК "Інспектор-2006" та ЄАІС Держмитслужби України, яка була джерелом числового значення митної вартості, та на яку зроблено посилання у рішенні Вінницької митниці ДФС про коригування митної вартості №401000009/2017/000003/1 від 27 січня 2017 року, у формі таблиць. Оцінивши надані відповідачем докази колегія суддів встановила, що коригування митної вартості проведено відповідачем згідно з вимогами чинного законодавства України, ґрунтуючись на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях на аналогічні товари.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, обставини справи та пояснення сторін, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність можливості визначити митну вартість шляхом послідовного використання методів, вказаних у статтях 58-63 Митного кодексу України, а тому, відповідачем обґрунтовано застосовано резервний метод, передбачений статтею 64 Митного кодексу України.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННТОРГСЕРВІС" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року - без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Ухвала суду складена в повному обсязі 29 серпня 2017 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.