Справа № 206/3145/17 (2-а/206/102/17)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2017 року справа № 206/3145/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2017 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_2

до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 у червні 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним рішення Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради від 31 січня 2017 року щодо не призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви від 29 грудня 2016 року та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради здійснити призначення, нарахування та виплату щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, як громадянину, який доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на підставі заяви від 29.12.2016.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради у призначенні виплат та зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради нарахувати та виплатити щомісячну адресну допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01 січня 2014 року № 505 за період з 29 грудня 2016 року по 28 червня 2017 року та в подальшому здійснювати виплати відповідно до закону.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради, як внутрішньо переміщена особа з листопада 2014 року.

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради з заявою про роз'яснення щодо надання адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, оскільки у жовтні 2016 року народила дитину та відповідно віднесена до категорії непрацездатних осіб.

Листом Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради № 1690 від 15.02.2017 позивача повідомлено, що остання не має права на отримання адресної допомоги, як працездатна особа, яка доглядає за дитиною до трьох років, оскільки відповідно до п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014, особи працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, на новий строк не призначається.

Аналогічна відповідь була надана й на запит представника ОСОБА_2

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з положеннями статті 7 цього Закону для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з листопада 2014 року перебуває на обліку у відповідача, останній було призначено грошову допомогу у розмірі 1326,00 грн. з розрахунку: 884,00 грн. на дитину ОСОБА_3 та 442 грн. на позивача, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Починаючи з червня 2015 року, ОСОБА_2 було припинено виплату грошової допомоги, оскільки остання не працевлаштувалась протягом двох місяців з часу досягнення дитиною трирічного віку.

З народженням ІНФОРМАЦІЯ_1 другої дитини - ОСОБА_4, позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок грошової допомоги. Допомога була призначена лише на дітей позивача, оскільки, на думку відповідача, права на її призначення ОСОБА_2 не має, виходячи з положень п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача та зазначає, що механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, визначено Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Відповідно до пункту 3 Порядку грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї); для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Згідно з пунктом 7 Порядку якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що особам працездатного віку припиняється виплата грошової допомоги у випадку, якщо такі особи не працевлаштувалася, при цьому на наступний строк таким особам грошова допомога не призначається. Разом з тим, пункт 7 Порядку містить виключення, зокрема, це категорія громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 народила другу доньку та здійснює догляд за нею до досягнення трирічного віку, на останню не поширюється дія п. 3 Порядку.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд не може вирішувати спір на майбутнє, адже захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, у зв'язку з чим постанова суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2017 року в адміністративній справі № 206/3145/17 змінити, виключивши з абзацу третього резолютивної частини постанови слова «та в подальшому здійснювати ці виплати відповідно до закону».

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров