Справа № 686/7022/16-а
Суддя: Колієв С. А.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/7022/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася ОСОБА_1 з вказаним позовом в якому зазначила, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 19 лютого 2016 року, яка була винесена інспектором роти №1 батальйону УНП у м. Хмельницькому її було визнано винуватою та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. Вважає вказану постанову незаконною, і такою що підлягає скасуванню, а провадження у даній справі - закриттю у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що 019 лютого 2016 року о 9-й годині вона керувала автомобілем Toyota Rav 4 д.н. НОМЕР_1 та рухалася по вул.. Пр-т Миру у м. Хмельницькому в напрямку Вінницького шосе. На перехресті вулиць поблизу будинку №73 по вул.. Пр-т. Миру (магазин «Медтехніка») вона зупинилася перед пішохідним переходом на червоний сигнал світлофора, перестроївшись у лівий ряд руху. Дочекавшись зеленого сигналу світлофора вона у відповідності до ПДР здійснила розворот та продовжила рух. Через деякий час її було зупинено співробітниками поліції, які повідомили що причиною зупинки є порушення нею правил дорожнього руху, а саме порушення правил проїзду перехрестя та проїзд на заборонений сигнал світлофора. На вимогу співробітника поліції вона надала всі необхідні документи. Разом з цим, інспектор поліції виніс стосовно неї постанову за прощення ПДР, а саме керування транспортним засобом без наявності всіх необхідних документів (за відсутності поліса обов'язкового страхування цивільної відповідальності). Зазначила, що всі необхідні документи в тому числі поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності вона пред'явила на вимогу поліцейського, та долучила його копію до заперечень на постанову, проте це було проігноровано інспектором. Також зазначила, що інспектор, всупереч вимог КУпАП незважаючи на її заперечення проти вчиненого нею правопорушення, не склав протокол про адміністративне правопорушення, а одразу на місці її зупинки виніс постанову. Також зазначила, що незважаючи на оскарження нею вищевказаної постанови вона була направлена до державної виконавчої служби та звернута до примусового виконання та з її заробітної плати щомісячно стягуються кошти. За таких обставин просила суд визнати протиправними дії інспектора роти №1 батальйону УНП в м. Хмельницькому стосовно винесення оскаржуваної постанови, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 19.02.2016 року та закрити провадження у даній справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення та вирішити питання про поворот виконання рішення.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові та уточненнях до нього. Зазначила, що 19.02.2016 року поблизу автозаправки «Окко» у м. Хмельницькому по Пр-ту Мира у м. Хмельницькому вона була зупинена співробітниками поліції, які повідомили, що вона при здійсненні розвороту проїхала перехрестя на червоний сигнал світлофора та попросили надати документи на автомобіль. Заперечуючи проти цього, оскільки жодних правопорушень вона не вчиняла, вона надала всі необхідні документи (посвідчення водія, реєстраційне свідоцтво на автомобіль та поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності). Зазначила, що дійсно стразовий поліс вона не одразу надала інспектору, оскільки дуже хвилювалася. Проте цей поліс вона знайшла в автомобілі і представила його поліцейському. Разом з цим, інспектор поліції виніс постанову, якою притягнув її до адміністративної відповідальності за керування автомобілем за відсутності такого полісу. Вважає в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки всі необхідні документи у неї були в наявності та вона на місці зупинки пред'явила їх інспектору поліції. Також зазначила, що оскільки нею заперечувався факт вчинення правопорушення, інспектор не мав права виносити на місці постанову у справі про адміністративне правопорушення, а повинен був скласти відповідний протокол та розглянути справу за місцем розташування управління патрульної поліції у м. Хмельницькому.

Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні поясненням позивача.

Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що 19.02.2016 року екіпажем патрульної поліції по вул.. Пр. Миру біля магазину «Медтехніка» був помічений автомобіль Toyota Rav 4 д.н. НОМЕР_1, водій якого здійснив розворот на перехресті на червоний сигнал світлофора. Працівниками патрульної поліції вказаний автомобіль був зупинений та на вимогу пред'явити всі необхідні документи позивачем (яка керувала цим автомобілем) не був пред'явлений поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Стосовно посилань позивача на те, що нею пред'являвся такий поліс, зазначила, що дійсно цей поліс нею був наданий, проте значно пізніше вже після винесення оскаржуваної постанови. Також просила врахувати, що діючим законодавством (КУпАП) та ЗУ «Про національну поліцію» передбачено право інспектора поліції розглядати справи про адміністративне правопорушення в тому числі у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення таких правопорушень. За таких обставин зазначила, що оскаржувана постанова винесена інспектором правомірно, у відповідності до вимог КУпАП та у межах наданих йому повноважень.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши письмову матеріали справи та допитавши свідків судом встановлені наступні обставини.

Встановлено, 19 лютого 2016 року інспектором роти №1 батальйону УПП у м. Хмельницькому рядовим поліції Спірідоновим С.О. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС 2 №865504 якою ОСОБА_1 була визнана винуватою та притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 гривень.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 була визнана винуватою у тому, що вона 19.02.2016 року о 9-00 годині керуючи автомобілем Toyota Rav 4 д.н. НОМЕР_1 та рухаючись по вул.. Пр-т Миру 73 здійснила проїзд на заборонений сигнал світлофора (червоний), чим порушила вимоги п.8.7.3 е ПДР. При перевірці документів при собі не мала поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п.2.1 «ґ» ПДР України.

Вважаючи протиправною постанову відповідача позивач оскаржив її до суду.

Предметом вищезазначеного позову є спір про притягнення до адміністративної відповідальності.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Так, п. 2.1 «ґ» ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Як встановлено ОСОБА_1 факт вчинення нею адміністративного правопорушення заперечувала, про що зазначила у самій постанові. Крім того, згідно долучених до постанови пояснень, які надала ОСОБА_1 від 19.02.2016 року, остання зазначила, що жодних порушень правил дорожнього руху вона не вчиняла та долучила до цих пояснень поліс обов'язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АІ №9080596.

Згідно оглянутого в судовому засіданні полісу обов'язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АІ №9080596 встановлено, що забезпечений транспортний засіб за цим полісом є автомобіль Toyota Rav 4 д.н. НОМЕР_1; строк дії цього полісу з 02.02.2016 по 01.02.2017 рік.

Допитані в судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суду пояснили, що 19.02.2016 року вони здійснювали патрулювання у м. Хмельницькому. Рухаючись по вул.. Пр. Миру вони помітили, як водій автомобіля Toyota Rav 4 д.н. НОМЕР_1 на перехресті здійснив розворот на заборонений сигнал світлофора. Вони прослідували за цим автомобілем та зупинили його поблизу заправки «Окко». Під час перевірки документів у водія цього автомобіля (позивача у справі) був відсутній поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності у зв'язку з чим стосовно неї було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП. Також зазначили, що під час винесення постанови, позивач зателефонувала та її привезли страховий поліс, який остання долучила до своїх пояснень.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 72 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Як встановлено позивач одразу заперечувала факт вчинення нею правопорушення, зазначеного у оскаржуваній нею постанові та у своїх поясненнях долучила копію страхового поліса. Вказані пояснення, як і долучена до них копія страхового полісу були прийняті співробітниками поліції без будь-яких застережень стосовно часу їх надання та обставин представлення позивачем полісу.

Будь-яких доказів (свідків таких подій, відеозапису обставин вчиненого позивачем правопорушення та обставин, за яких остання предстала страховий поліс) стосовно того, що поліс позивачу під час складання постанови був відсутній у позивача і остання його не представила на вимогу поліцейського, як і те, що такий поліс був привезений сторонньою особою відповідачем суду не надано.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, на думку суду, відповідачем належними доказами не доведений.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у порушенні правил дорожнього руху, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, слід визнати, що винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною, винесена без достатніх доказів, які б підтверджували його вину за ч.1 ст.126 КУпАП.

Стосовно посилань позивача на порушення порядку розгляду інспектором поліції вказаної адміністративної справи (останній не склав протокол про адміністративне правопорушення та розглянув справу одразу на місці вчинення порушення) суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також, визначено, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

За таких обставин, обов'язкове складання проколу про адміністративне правопорушення у даному випадку діючим на час виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачалося, а вказана справа могла бути розглянута інспектором поліції на місці вчинення правопорушення.

Також судом встановлено, що вищевказана постанова у справі про адміністративне правопорушення була звернута до примусового виконання та згідно представленої позивачем довідки про доходи на її виконання з заробітної плати останньої було стягнуто 731,10 гривень.

Оскільки постанову у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід скасувати, стягненні на її виконання з позивача кошти слід повернути.

Також суд звертає свою увагу на те, що причиною, через які позивач пропустила строки звернення до суду з вказаним позовом, стало те, що її позов, про скасування зазначеної постанови, який був поданий 26.02.2016 року, ухвалою суду від 09.03.2016 року був залишений без руху з вимогою сплатити судовий збір. Оскільки вона не погодилася з цією постановою то вимушена була залишити поданий нею позов без розгляду. За таких обставин, а також зважаючи на те, що первісно позивач своєчасно звернулася до суду з аналогічним позовом (26.02.2016 року), причини через які вона залишила його без розгляду, та час через який вона повторно звернулася до суду (який є незначним) суд вважає за можливе поновити останній строки на звернення до суду з таким позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 17-20, 69-72, 86, 158-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2№865504.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2№865504 від 19 лютого 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП скасувати, а провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Допустити поворот виконання постанови про адміністративне правопорушення серія ПС2№865504 від 19 лютого 2016 року та зобов'язати Головне управління державної казначейської служби України в Хмельницькій області повернути сплачені ОСОБА_1 кошти у сумі 731,10 гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: С.А.Колієв