Справа № 816/908/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/908/16
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області
до відповідача ОСОБА_1
про стягнення податкового боргу
В С Т А Н О В И В:

10.06.2016 Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (надалі ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області, позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1, відповідач) про стягнення податкового боргу з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 14 583,33 грн.

Ухвалами Полтавського окружного адміністративного суду від 13.06.2016 провадження в справі відкрито, закінчено підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою від 29.09.2016 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №816/1241/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2017 провадження у справі № 816/908/16 поновлено та призначено справу до судового розгляду.

22.08.2017 представник позивача надала до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти задоволення адміністративного позову заперечував. У письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач зазначив, що не погоджується із податковим боргом та вважає його неправомірним, оскільки введення транспортного податку суперечить положенням Конституції України та Податкового кодексу України /а.с. 27-30/.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що за гр. ОСОБА_2 обліковується податковий борг у розмірі 14583,33 грн, що виник у результаті несплати у встановлений законодавством термін транспортного податку /а.с. 11/.

Так, судом встановлено, що податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.10.2015 №201-17, яким відповідачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 14583,33 грн /а.с. 12/.

Податкове повідомлення-рішення 22.10.2015 №201-17 направлено на адресу відповідача та отримане відповідачем 12.11.2015 /а.с. 13/.

Суд зазначає, що з 01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII, згідно з яким, зокрема викладено статтю 267 Податкового кодексу України в іншій редакції та запроваджено транспортний податок.

У розумінні підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент винесення податкового повідомлення-рішення) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (підпункт 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Сума визначеного транспортного податку відповідно до підпункту 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 Податкового кодексу України фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач був власником транспортного засобу марки Toyota моделі Highlander, тип кузову: легковий універсал-В, колір чорний, № двигуна 2GRJ473176, № кузову JTEES41A002184855, 2011 року випуску, обєм двигуна 3456 см3, реєстраційний номер НОМЕР_1 у період з 12.11.2011 по 11.08.2015.

Як вищезазначено, контролюючим органом стосовно відповідача винесено податкове повідомлення-рішення від 22.10.2015 №201-17, яким визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 14583,33 грн та яке вручене відповідачу 12.11.2015 /а.с. 13/.

Водночас відповідач, не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням 22.10.2015 №201-17, оскаржив його в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги відповідача ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області залишено податкове повідомлення-рішення від 22.10.2015 № 201-17 без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення /а.с. 68-69/.

Не погоджуючись із указаним рішенням ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 22.10.2015 № 201-17 до суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.10.2016 адміністративний позов ОСОБА_1 до ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.10.2015 № 201-17 задоволено та скасовано зазначене податкове повідомлення-рішення /а.с. 90-96/.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 апеляційну скаргу ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області задоволено та скасовано постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.10.2016; прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову в справі № 816/1241/16 відмовлено /а.с. 97-100/.

Згідно зі статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Так, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 у справі № 816/1241/16 набрала законної сили 20.12.2016 /а.с. 100/.

Суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом у ході розгляду справи № 816/1241/16 встановлено, що вказаний автомобіль підпадає під критерії, визначені пунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, отже, є об'єктом оподаткування транспортним податком, у зв'язку з чим позивач у справі, як власник цього автомобіля, повинен сплачувати транспортний податок.

Також суд дійшов висновку, що ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 22.10.2015 № 201-17 діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, а отже, відсутні підстави для скасування вказаного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, сума грошового зобов'язання за податковими повідомленням - рішенням ДПІ у м. Полтаві від 2.10.2015 № 201-17 на теперішній час є узгодженою та відповідно набула статусу податкового боргу.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України:

грошове зобовязання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

податкове зобовязання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

податковий борг сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання (підпункту 14.1.175 пункту 14.1).

Згідно зі статтею 16 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний, зокрема сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16).

Відповідно до статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків (підпункт 20.1.18 пункту 20.1); приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29 пункту 20.1); звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (підпункт 20.1.34 пункту 20.1).

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

На адресу відповідача направлено податкову вимогу від 22.10.2015 № 201-17 про сплату 14583,33 грн, яка отримана відповідачем 12.11.2015 /а.с. 13/.

З огляду на приписи абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, вказана податкова вимога вважається врученою платнику податків.

Доказів оскарження вказаної вимоги сторонами не надано.

Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Внаслідок того, що відповідачем станом на дату розгляду та вирішення справи податковий борг з транспортного податку з фізичних осіб у загальному розмірі 14583,33 грн не сплачено, вимоги позивача про стягнення податкового боргу визнаються судом обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у цій справі не підлягають стягненню з відповідача, оскільки у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) податковий борг з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 14583 грн (чотирнадцять тисяч пятсот вісімдесят три) гривні 33 копійки.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна