Справа № 2-а-1931/11
Суддя: Бондарьова Г. М.
Дата ухвалення: 2011-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1931/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2011 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої судді Бондарьової Г. М.

при секретарі: Кобкі Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Першотравенську Дніпропетровської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Управління праці і соціального захисту населення Виконавчого комітету Першотравенської міської Ради Дніпропетровської області про визнання відмови в виплаті щомісячної компенсації на дитину шкільного віку,яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи неправомірною та стягнення вказаної щомісячної компенсації , суд

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до Управління праці і соціального захисту населення Виконавчого комітету Першотравенської міської Ради Дніпропетровської області про визнання відмови в виплаті щомісячної компенсації на дитину шкільного віку,яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи неправомірною та стягнення вказаної щомісячної компенсації ,посилаючись на те,що його дитина-донька ОСОБА_2 має статус дитини,яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи,як така,що народилася 10 грудня 1999 року ,тобто після 26 квітня 1986 року від нього її батька,якому на момент її народження було встановлено другу категорію особи,учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи,про що їм видані посвідчення встановленого зразку.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.30 Закону України Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28 лютого 1991 року № 796-Х11 на доньку як дитину шкільного віку,яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи відповідач повинен був виплачувати з 01 вересня 2006 року/донька пішла до школи/ щомісячну компенсацію в розмірі 50% мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на кожну дитину шкільного віку.

За аналогічними позовами рішеннями судів його вимоги задоволено за період 2009-2010 роки.

В 2011 році відповідачем знову сплачується компенсація у значно меншому розмірі ніж передбачено законом і не доплачено компенсації за період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2011 року в розмірі 2781,00гривень.

Позивач просить суд визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на його користь не донараховану суму щомісячної компенсації на дитину шкільного віку за період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2011 року в розмірі 2781,00гривень.

Позивач подав суду заяву про слухання справи у його відсутність,позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача подав суду заперечення згідно яких відповідач позов не визнає повністю з наступних причин:

1.Згідно статті 62 Закону України № 796-Х11 розяснення порядку застосування цього Закону провадиться в порядку,визначеному Кабінетом Міністрів України,рішення якого є обовязковим для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної влади,всіма субектами господарювання,незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Згідно зі статтею 63 вказаного Закону № 796-Х11 фінансування витрат пов2язаних з реалізацією цього Закону,здійснюється за рахунок державного бюджету.Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України,ст..4 Бюджетного кодексу України встановлено,що виключно Законом України Про державний бюджет Українивизначаються будь-які видатки на загальносуспільні потреби і положення нормативних актів застосовуються лише в частині,в якій вони не суперечать Конституції,вказаному Закону та кодексу.

Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм повязаних із соціальним захистом громадян,постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постанову Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936.Відповідно до п.2 Порядку головним розпорядником бюджетних коштів для виконання програм,повязаних із соціальним захистом громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є Міністерство праці та соціальної політики України.Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються Управління праці та соціального захисту населення виконкомів міських,районних у містах рад.

Враховуючи викладене вважають,що Першотравенське управління праці та соціального захисту населення не може бути відповідачем по даній справі,оскільки управління є розпорядником коштів третього рівня,оскільки кошти за відповідними програмами надходять на рахунок управління з Головного управління праці та соціального захисту населення.

Головне управління праці та соціального захисту населення здійснює тільки фінансування програм,повязаних з соціальним захистом громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,на підставі паспортів бюджетних програм на відповідний бюджетний рік та затверджених Міністерством праці та соціальної політики України кошторисів у розмірах зазначених постановою Кабінету Міністрів України.

Вважають ,що не має законних підстав для стягнення з управління праці та соціального захисту населення у місті Першотравенську коштів на користь позивача і просять в задоволенні його позовних вимог відмовити.

Представник відповідача подав суду заяву про слухання справи у його відсутність у порядку письмового провадження,про винесене рішення повідомити відповідача та направити копію рішення за їх адресою.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до ч.4 ст.122 КАС України.

Дослідивши матеріали справи суд вважає,що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи донька позивача- Москвінова ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус дитини,яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,як така,що народилася 10 грудня 1999 року ,тобто після 26 квітня 1986 року, від позивачаїї батька,якому на момент вагітності матері було встановлено другу категорію особи,учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи ,про що їм видані посвідчення встановленого зразку на ОСОБА_1 серії А№ 238357 від 07 травня 1993 року та на його доньку ОСОБА_4 серії Д № 874884 ,з цієї підстави донька позивача перебуває на обліку у відповідача,де на неї виплачується компенсація за продукти харчування .

Відповідно до п.6 ч.1 ст.30 Закону України Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28 лютого 1991 року № 796-Х11 в редакції Закону від 01 липня 1992 року № 2532-Х11 , та в редакції Закону України від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР:

-Потерпілим дітям,зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги:

п.6/-щомісячна виплата 50 процентів мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на кожну дитину шкільного віку,яка евакуйована із зони відчуження або народилася після 26 квітня 1986 року від батька,який на час вагітності матері,має підстави належати до категорії 1 або 2,або матері на час настання вагітності або під час вагітності має підстави належати до категорії 1 або 2,а також на кожну дитину,яка проживала у зоні безумовного /обовязкового/відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.

Законом України від 20 грудня 2005 року № 3235-1У Про державний бюджет України на 2006 рікдію пункту 6 частини першої статті 30 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Вказане зупинення дії п.6 ч.1 ст.30 Закону України Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали від Чорнобильської катастрофинеконституційним та нечинним не визнавалося.

Тому підстав для стягнення вказаної компенсації за 2006 рік були відсутні.

Дію пункту 6 частини першої статті 30 Закону України Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали від Чорнобильської катастрофизупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-У Про державний бюджет України на 2007 рік.

Зупинення дії пункту 6 частини першої статті 30 Закону України Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали від Чорнобильської катастрофи,,передбачене пунктом 30 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-У ,визнано таким,що не відповідає Конституції України/є неконституційним/,згідно з Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Згідно п.28 розділу 11Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України№ 107-У1 від 28 грудня 2007 року п.6 частини першої статті 30 Закону України Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали від Чорнобильської катастрофивикладено в такій редакції:

Потерпілим дітям,зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону,та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги:

п.6 щомісячна виплата в порядку та розмірі,встановлених Кабінетом Міністрів України,незалежно від інших виплат на кожну дитину шкільного віку,яка евакуйована із зони відчуження або народилася після 26 квітня 1986 року від батька,який на час настання вагітності матері має підстави належати до категорії 1 або 2,або матері,яка на час настання вагітності або під час вагітності має підстави належати до категорії 1 або 2,а також на кожну дитину,яка проживала у зоні безумовного /обовязкового/відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 п.28 розділу 11 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України№ 107-У1 від 28 грудня 2007 року визнаний таким ,що не відповідає Конституції України/є неконституційним/.

З врахуванням викладеного на період 2007 року та 2011 років п.6 частини першої ст..30 Закону України Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали від Чорнобильської катастрофидіяв у редакції Закону від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР слідуючого змісту:

Потерпілим дітям,зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 Закону ,та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги:

/абзац перший частини першої статті 30 у редакції Закону України від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР Про внесення змін і доповнень до Закону України Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали від Чорнобильської катастрофи/

/п.6 частини першої статті 30 Закону України Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали від Чорнобильської катастрофи в редакції Закону України від 01 липня 1992 року № 2532-Х11/:

Потерпілим дітям,зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону,та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги:

п.6 -щомісячна виплата 50 процентів мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на кожну дитину шкільного віку,яка евакуйована із зони відчуження або народилася після 26 квітня 1986 року від батька,який на час вагітності матері,має підстави належати до категорії 1 або 2,або матері на час настання вагітності або під час вагітності має підстави належати до категорії 1 або 2,а також на кожну дитину,яка проживала у зоні безумовного /обовязкового/відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.

З врахуванням вказаних вимог Закону дитина позивача ОСОБА_2 ,як така,що народилася після 26 квітня 1986 року від батька,який на момент вагітності її матері мав підстави належати до 2 категорії осіб,постраждалих від Чорнобильської катастрофи згідно п.5 частини першої ст. 27 Закону України Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали від Чорнобильської катастрофи в редакції Закону України від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР мала право на отримання щомісячної виплати 50 процентів мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на кожну дитину шкільного віку в 2011 році.

Позивач просить стягнути на його користь за період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2011 року вказану допомогу/компенсацію/ у розмірі 2781,00грн.

Вирішуючи позовні вимоги позивача за період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2011 року суд вважає,що вони підлягають частковому задоволенню,оскільки згідно п.6 ч.1 ст.30 Закону Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали від Чорнобильської катастрофипозивач має право на отримання щомісячної виплати 50 процентів мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на дитину шкільного віку.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу щомісячної виплати та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади Міністерства праці та соціальної політики, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цієї виплати за 2011 рік та її виплати у зазначеному у Законі розмірі, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Отже, відсутність коштів у відповідача, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення виконання своїх зобов'язань або невиконання іншим органом виконавчої влади свого обов'язку щодо виділення коштів на здійснення позивачу виплат, гарантованих йому Конституцією України, не є підставою для відмови в задоволенні позову та визнання правомірними дій або бездіяльності відповідача.

Суд вважає неправильною вимогу позивача про стягнення з відповідача не донарахованої щомісячної компенсації на дитину в розмірі 2781,00грн .

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування. їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не може здійснювати розрахунок суми щомісячної компенсації на дитину шкільного віку потерпілу від Чорнобильської катастрофи, оскільки це відноситься до повноважень відповідача, внаслідок чого суд повинен зобов'язати відповідача вчинити певні дії щодо перерахунку та виплати позивачу щомісячної виплати 50% мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на дитину шкільного віку відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.30 Закону Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язання відповідача здійснити перерахунок позивачу щомісячної виплати 50% мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на дитину шкільного віку відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.30 Закону Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали від Чорнобильської катастрофи,вважаючи позовні вимоги позивача про стягнення на його користь конкретної суми такої допомоги необґрунтованими.

На підставі викладеного, ст. ст. 2,4,6,8,9,19,69,94,102,104,159,160,163 КАС України, п.6 ч.1 ст.30 Закону Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали від Чорнобильської катастрофивід 28 лютого 1991 року № 796-Х11 в редакції Закону від 01 липня 1992 року № 2532-Х11 , та в редакції Закону України від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР:

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення Виконавчого комітету Першотравенської міської Ради Дніпропетровської області про визнання відмови в виплаті щомісячної компенсації на дитину шкільного віку,яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи неправомірною та стягнення вказаної щомісячної компенсації задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської Ради Дніпропетровської області у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячної виплати 50 процентів мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на дитину шкільного віку ОСОБА_2,яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської Ради Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 за період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2011 року щомісячну виплату 50 процентів мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на дитину шкільного віку -ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1,відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.30 Закону Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали від Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-Х11 в редакції Закону від 01 липня 1992 року № 2532-Х11 , та в редакції Закону України від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР, з урахуванням різниці,яка була виплачена у цей період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,яка її подає,до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу,а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субекта владних повноважень у випадках та порядку,передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу,було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді,то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субектом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Г. М. Бондарьова