Справа № 813/2299/17
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року справа № 813/2299/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Новак Л.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Блонського О.Л.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України у Львівській області про перерахунок грошового забезпечення та здійснення виплати за роботу в нічний час, у святкові та неробочі дні, -

Встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України у Львівській області, у якому просить суд:

- зобов'язати Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за виконану роботу в нічний час, у неробочі та святкові дні грошове забезпечення;

- стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 залишок одноразової грошової допомоги за вислугу років в розмірі 3062,21 грн;

- стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за весь час затримки здійснення розрахунку, починаючи з 27.02.2015 по 29.04.2015 у розмірі 6043, 88 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.03.2017 звернувся до відповідача щодо здійснення донарахування та виплати грошового забезпечення за несення служби в нічний час, вихідні і неробочі дні та недоотриманої грошової допомоги при звільнені з ОВС. Стверджує, що 03.04.2017 відповідач з формальних підстав відмовив у здійсненні перерахунку й виплаті після здійснення обов'язкових платежів - ПДФО та ЄСВ. Звертає увагу, що за специфікою несення служби ОСОБА_1 заступав до роботи у нічний час, вихідні і неробочі дні. Також зазначає, що вислуга років на день для виплати одноразової допомоги при звільненні зі служби становить 24 роки. Однак, відповідач виплату такої провів із затримкою у неповному розмірі.

У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали з мотивів, вказаних в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідачів, проти позову заперечив з підстав викладених у запереченні. Зазначив, що протягом періоду проходження служби старший прапорщик міліції ОСОБА_1 отримував грошове забезпечення, яке складалось з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, щомісячної премії (за результатами роботи в попередньому місяці). Накази про залучення ОСОБА_1 до роботи у нічний час, вихідні та святкові дні, та відповідні табелі робочого часу, які підтверджують вихід на роботу у вихідні та святкові дні та у нічний час, до сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УДАІ не надходили. Також зазначає, що після звільнення зі служби 27.02.2015 ОСОБА_1 нарахована і виплачена вихідна допомога у розмірі 50 % грошового забезпечення за кожен повний календарний рік вислуги років (24 роки). Розмір одноразової грошової допомоги при звільненні становить 35045,35 грн, які повністю сплачено. Звертає увагу, що усі виплати в бюджетній установі проводяться виключно відповіднодо затверджених кошторисних призначень та в межах наявних бюджетних асигнувань. Кошти на виплату грошового забезпечення виділяються за цільовим призначенням, тобто саме на виплату грошового забезпечення діючим працівникам, та скерування їх на інші види виплат не допускається. Звільнення працівників за власним бажанням, за хворобою не передбачені заздалегідь, тому провести негайно виплати одноразової грошової допомоги при звільненні таких працівників, які не передбачено кошторисом на поточний рік, неможливо. Після затвердження змін до кошторису та надходження асигнувань відповідна виплата коштів ОСОБА_1 була проведена 29.04.2015.

У судовому засіданні представник відповідачів проти позову заперечив, просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши думку сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходив службу в УДАІ ГУ МВС України у Львівській області. Остання посада - інспектор дорожньо-патрульної служби групи дорожньо-патрульної служби відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Жовківського району ГУМВС.

Наказом ГУ МВС України в Львівській області від 27.02.2015 № 128 о/с «По особовому складу» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, старшого прапорщика міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 63 "б" (через хворобу).

У зв'язку зі звільненням позивач отримав грошовий атестат від 13.03.2015 № 22.

23.03.2017 позивач звернувся до голови Ліквідаційної комісії УДАІ ГУ МВС України у Львівській області з заявою про здійснення донарахування та виплату грошового забезпечення за несення служби в нічний час, вихідні та неробочі дні та недоотриманої одноразової грошової допомоги.

Листом ДАІ ГУ МВС України у Львівській області від 03.04.2017 № 23с/15-2017 повідомлено позивача, що грошове забезпечення особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ нараховувалось та виплачувалось відповідно до Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ». Підставою для залучення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби в нічний час, дні щотижневого відпочинку та святкові дні є відповідний наказ керівника органу внутрішніх справ, у якому мала бути зазначена причина залучення працівника для роботи у понаднормовий час. Зазначили, що за УДАІ ГУ МВС України у Львівській області не рахується заборгованості по виплатах ОСОБА_1 грошового забезпечення 2014-2015 роках.

У зв'язку з тим, що надбавки за роботу в нічний час, у вихідні та святкові дні, взагалі не враховані при обчисленні грошового забезпечення позивачу та виплата одноразової допомоги проведена із затримкою та не в повному розмірі, позивач до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Правовідносини, з приводу яких виник спір, врегульовані Законом України «Про міліцію» (далі - ЗУ «Про міліцію»), постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 № 1294 (далі - Постанова № 1294) та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499.

Пунктами 1, 2 Постанови № 1294 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації (далі - державні органи).

На виконання вказаної постанови Міністерством внутрішніх справ України видано наказ від 31.12.2007 № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція № 499).

Відповідно до п. 1.1 Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Згідно з п. 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

Пункт 3.7. Інструкції № 499 визначає порядок компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні.

Так, пп. 3.7.1, 3.7.2 Інструкції № 499 передбачено, що при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням. Годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік.

Відповідно до пп. 3.7.3 Інструкції № 499 служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається.

Згідно з пп. 3.7.6 Інструкції № 499 службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов'язків у період з 22.00 до 06.00.

Особам, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в робочий час.

Особам добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі), яка не враховується в робочий час.

Відповідно до ст. 108 Кодексу законів про працю України робота у нічний час оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

Згідно додатку 22 наказу МВС України від 31.12.2007 № 499 за роботу в нічний час встановлюється надбавка в 35 відсотків посадового окладу.

Робота у зазначені в ст. 73 КЗпП України дні компенсується відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 107 КЗпП робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі:

1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками;

2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки;

3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.

Дослідивши наявні в матеріалах справи постові відомості розстановки нарядів дорожньо-патрульної служби, розстановку нарядів, журнал патрулювання, судом встановлено, що факт роботи позивача в нічну зміну, у вихідні та понаднормово підтверджується записами у вказаних документах.

Таким чином, надбавки за роботу в нічний час, у вихідні та святкові дні та за службу в понаднормовий час повинні були нараховуватись та виплачуватись позивачу в період служби та повинні бути включені до довідки про щомісячні види грошового забезпечення. Тобто вказані виплати не враховані неправомірно.

Щодо залишку невиплаченої одноразової грошової допомоги за вислугу років суд зазначає.

Пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393) передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до п. 3 Інструкції № 499 грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно абзацу 2 пункту 14 Постанови № 393 військовослужбовцям, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали.

Відповідно до наказу ГУМВС України в Львівській області від 27.02.2015 № 128 о/с вислуга років на день звільнення позивача складала: календарна - 24 роки 00 місяців 11 днів; у пільговому обчисленні - 26 років 03 місяці 18 днів.

З грошового атестату від 13.03.2015 № 22 вбачається, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за лютий 2015 року склало 3175,63 грн, в т.ч.: оклад - 580,00 грн, звання - 65,00 грн, вислуга років - 225,75 грн, надбавка за ОВЗ - 435,38 грн, індексація - 210,71 грн, премія - 1658,79 грн.

Отже, з урахуванням вислуги років повних 24 років відповідач зобов'язаний був виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 38107,56 грн (3175,63 грн х 24 / 50%).

Судом встановлено, що позивачу одноразова грошова допомога при звільнені виплачена в розмірі 35045,35 грн, тобто в розмірі меншому ніж передбачено чинним законодавством.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 залишок одноразової грошової допомоги за вислугу років в розмірі 3062,21 грн.

Щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахункових сум при звільненні, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Цією ж статтею передбачено, що право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30.06.1961, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Статтею 12 вказаної Конвенції встановлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.

Норми Кодексу законів про працю України регулюють трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов'язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі, на що вказано і в Постанові Верховного суду України від 17.02.2015 по справі № 21-8а15.

Відповідно абз. 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку - які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями Постанови № 1294, Інструкції № 499. Спеціальним законодавством, також не передбачено виплату грошового забезпечення при звільненні працівника міліції (поліції) в інші строки, ніж це передбачено КЗпП України.

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач при звільненні позивача повинен був сплатити всі належні йому суми в день звільнення та в зв'язку з несвоєчасною сплатою зазначених сум необхідно застосувати вимоги ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

Як встановлено судом, остаточний розрахунок при звільненні з відповідачем проведено 29.04.2015.

Отже, середній заробіток ОСОБА_1 за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги з 28.02.2015 по день фактичного розрахунку 29.04.2015 становить - 6043,88 грн.

З урахуванням встановлення судом факту затримки розрахунку при звільненні позивача зі служби в органах внутрішніх справ з вини відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за весь час затримки здійснення розрахунку, починаючи з 28.02.2015 по 29.04.2015 у розмірі 6043,88 грн.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи викладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак позов підлягає до задоволення.

Згідно з ст. 94 КАС України, судові витрати зі сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 33-35, 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167, 256 КАС України, суд, -

Постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за виконану роботу в нічний час, у неробочі та святкові дні грошове забезпечення.

Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 залишок одноразової грошової допомоги за вислугу років в розмірі 3062 (три тисячі шістдесят дві) гривні 21 копійку.

Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за весь час затримки здійснення розрахунку, починаючи з 29 лютого 2015 року по 29 квітня 2015 року у розмірі 6043 (шість тисяч сорок три) гривні 88 копійок.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 01.09.2017.

Суддя Р.М. Брильовський