Справа № 1570/5383/2012
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2013-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2013 р.Справа № 1570/5383/2012

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Градовського Ю.М.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Худика С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року у справі за адміністративним позовом ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області за участю третьої особи на боці позивача ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та дії, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

10.09.2012 року публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції (далі ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») звернулось з адміністративним позовом до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області (далі відділ ДВС) за участю третьої особи ОСОБА_2, в якому згідно доповнень просить:

- визнати протиправною бездіяльність відділу ДВС щодо ненадання копії постанови державного виконавця від 04.03.2011 року про скасування арешту належного боржнику ОСОБА_2 майна та оголошення заборони на його відчуження; скасування акту опису й арешту майна, належного боржнику ОСОБА_2 від 26.05.2010 року;

- зобовязання відділу ДВС негайно зареєструвати скасування арешту належного боржнику ОСОБА_2 майна та оголошення заборони на його відчуження від 11.05.2010 року;

- визнати неправомірними дії державного виконавця відділу ДВС щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.08.2012 року;

- зобовязати відділ ДВС негайно зареєструвати скасування арешту належного боржнику ОСОБА_2 майна та оголошення заборони на його відчуження від 07.08.2012 року (а.с.56-58).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначав, що відповідачем не вжито заходів щодо зняття арешту та заборони на відчуження майна ОСОБА_2 при поверненні виконавчого документу ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» на підставі відповідної постанови від 04.03.2011 року, чим порушуються права позивача, як іпотекодержателя, оскільки є можливість врегулювати питання по заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором. Також позивач вважає неправомірними дії відділу ДВС по винесенню 07.08.2012 року постанов державного виконавця про відновлення виконавчого провадження та оголошення заборони на його відчуження, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідач заперечував проти позову, посилаючись на правомірність своїх дій при здійсненні виконання судового рішення.

Третя особа ОСОБА_2 підтримав вимоги позову та в свою чергу звернувся із самостійним позовом до відділу ДВС про:

- визнання протиправними дій державного виконавця відділу ДВС щодо винесення постанов в межах виконавчого провадження,

- скасування постанови державного виконавця відділу ДВС від 11.05.2010 року про відкриття виконавчого провадження,

- скасування постанови державного виконавця відділу ДВС від 11.05.2010 року про арешт майна ОСОБА_2 та заборони його відчуження,

- скасування постанови начальника відділу ДВС від 07.08.2012 року про скасування постанови від 04.03.3011 року про повернення виконавчого документу стягувачу,

- скасування постанов державного виконавця відділу ДВС від 07.08.2012 року про стягнення з боржника виконавчого збору на користь держави та про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_2 та заборони його відчуження (а.с.169-171).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2012 року адміністративний позов ОСОБА_2 залишений без розгляду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2012 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування судових рішень, в звязку з тим, що вони постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив прийняти нову постанову про задоволення його вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_4 від 11.05.2010 року відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису № 794 вчиненого приватним нотаріусом ОСОБА_5 09.01.2008 року про звернення стягнення на заставлене майно домоволодіння 28-г по вул.Урожайній в м.Одесі, яке належить на праві власності ОСОБА_2 для задоволення стягнення 3 591 866,16 грн. на користь ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль».

11.05.2010 року постановою державного виконавця відділу ДВС накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Дані про заборону відчуження майна, зазначеного у постанові держвиконавця, внесені до Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, що підтверджується відповідним витягом.

Постановою держвиконавця відділу ДВС від 04.03.2011 року виконавчий напис повернуто стягувачу на підставі ст.38, п.4 ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», в звязку з не проведенням стягувачем авансування витрат на проведення виконавчих дій, скасований арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 11.05.2010 року, скасовано акт опису й арешту майна боржника від 26.05.2010 року та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно предявлений для виконання в строк до 04.03.2012 року. Зазначена постанова разом з оригіналом виконавчого документу направлено стягувачу та отримано ним, що підтверджується особистим підписом представника ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль».

07.08.2012 року постановою начальника відділу ДВС скасовано постанову про повернення виконавчого документу від 04.03.2011 року та зобовязано державного виконавця відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 794 від 09.01.2008 року та провести подальші виконавчі дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

07.08.2012 року постановою державного виконавця відділу ДВС на підставі ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» відновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 794 від 09.01.2008 року.

07.08.2012 року постановою державного виконавця відділу ДВС стягнуто з ОСОБА_2 виконавчий збір в розмірі 359 186,62 грн.

07.08.2012 року постановою державного виконавця відділу ДВС накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу за постановою про стягнення з боржника виконавчого збору від 07.08.2012 року та заборонено здійснювати відчуження вказаного майна в межах суми виконавчого збору.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль», суд першої інстанції виходив з відсутності підстав вважати дії відповідача протиправними, а постанови такими, що прийняті в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині та вважає їх законними та обґрунтованими.

Так, твердження позивача про не направлення на його адресу копії постанови від 04.03.2011 року спростовується підписом представника стягувача ОСОБА_6 на супровідному листі від 04.03.2011 року про отримання копії постанови та оригіналу виконавчого документу (а.с.209). Повноваження даного представника ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль» підтверджується відповідною нотаріально посвідченою довіреністю від 05.10.2010 року із строком дії до 16.04.2015 року. Обсяг повноважень, передбачених довіреністю, дозволяв ОСОБА_6 вчиняти будь-які дії щодо представництва інтересів банка в органах по виконанню судових рішень, в т.ч. право подавати та отримувати документи щодо майна і коштів (а.с.48-49).

Стосовно не направлення постанови державного виконавця відділу ДВС від 04.03.2011 року в частині скасування арешту на майно ОСОБА_2 до Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна судом першої інстанції правильно зазначено, що на час звернення позивача з даними позовом така постанова була скасована постановою начальника відділу ДВС від 07.08.2012 року. За відсутності вимог про скасування постанови начальника відділу ДВС від 07.08.2012 року, відсутні підстави вважати постанову держвиконавця від 04.03.2011 року чинною, та такою, що підлягає виконанню. За таких обставин позовні вимоги щодо направлення постанови державного виконавця від 04.03.2011 року в частині скасування арешту з майна боржника ОСОБА_2 до Єдиного реєстру є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.

Постанови державного виконавця відділу ДВС від 07.08.2012 року про відновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 794 від 09.01.2008 року, накладення арешту на майно боржника в межах розміру судового збору прийняті у відповідності зі ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі постанови начальника відділу ДВС від 07.08.2012 року про скасування постанови від 04.03.2011 року про закриття виконавчого провадження, яка є обовязковою для державного виконавця, який підпорядкований такому начальнику відділу.

Постанова начальника відділу ДВС від 07.08.2012 року не оскаржена позивачем, судом не визнана незаконною і не скасована. Враховуючи викладене, відсутні підстави для визнання протиправними дій державного виконавця по прийняттю постанов від 07.08.2012 року щодо відновлення виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника та для їх скасування.

Оскільки суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи в частині розгляду позову ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль», ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, судова колегія не вбачає підстав для скасування чи зміни постанови суду 1-ї інстанції, а доводи апеляційної скарги в цій частині вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Разом з тим, судова колегія не погоджується в повній мірі з висновком суду першої інстанції про залишення позовних вимог ОСОБА_2 без розгляду в звязку з пропуском строку, визначеного ст.ст.99,181 КАС України.

Дійсно, звертаючись з позовом 12.11.2012 року, позивач пропустив строк звернення до

суду з вимогами про скасування постанов державного виконавця скасування постанови державного виконавця відділу ДВС від 11.05.2010 року про відкриття виконавчого провадження та від 11.05.2010 року про арешт майна ОСОБА_2 та заборони його відчуження, оскільки законом передбачений 10-денний строк, який обчислюється із дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. З наданих представником третьої особи документів в суді апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_2 у 2011 році звертався до Приморського районного суду м.Одеси із позовом про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відділу ДВС від 11.05.2010 року про звернення стягнення на його майно домоволодіння 28-г по вул.Урожайній в м.Одесі. Ухвалою Приморського районного суду від 19.04.2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишені без розгляду за заявою позивача.

Отже, ОСОБА_2 про наявність постанов державного виконавця від 11.05.2010 року про арешт майна, та як наслідок відкриття виконавчого провадження достовірно було відомо у квітні 2011 року. Третьою особою ОСОБА_2 не надано доказів поважності причин пропуску строку для оскарження дій та рішень державного виконавця від 10.05.2011 року, тому позовні вимоги в цій частині правомірно залишені судом першої інстанції без розгляду.

Проте, висновки суду першої інстанції про пропуск позивачем строку для оскарження постанови начальника відділу ДВС про скасування постанови про закриття виконавчого провадження та постанов державного виконавця відділу ДВС від 07.08.2012 року не відповідають обставинам справи. Мотивуючи свій висновок про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд першої інстанції зазначав, що ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні, отже про порушення своїх прав повинен бути обізнаний та мав змогу дізнатися, реалізуючи свої права сторони виконавчого провадження згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він не ґрунтується на вимогах закону.

За обставинами справи постанова начальника відділу ДВС про скасування постанови державного виконавця від 04.03.2011 року про закриття виконавчого провадження прийнята 07.08.2012 року, тобто майже через півтора року. Судом не обґрунтовано з яких міркувань боржник повинен був обізнаний про вказані події та повинен був дізнатися про скасування закритого виконавчого провадження після спливу тривалого часу.

Стаття 83 Закону України «Про виконавче провадження», якою керувався начальник відділу ДВС при прийнятті оскаржуваної постанови від 07.08.2012 року, не регламентує направлення її копії сторонам виконавчого провадження.

Відділом ДВС не надано до суду підтверджень отримання ОСОБА_2 оскаржуваних постанов начальника відділу ДВС та державного виконавця цього відділу від 07.08.2012 року. Наявні в матеріалах справи супровідні листи на адресу сторін виконавчого провадження від 07.08.2012 року не є доказом отримання направленої кореспонденції (а.с.50,52,124). Крім того, із змісту цих супровідних листів відділу ДВС вбачається, що на адресу сторін направлялись лише постанови державного виконавця відділу ДВС від 07.08.2012 року про відновлення виконавчого провадження та про стягнення з боржника виконавчого збору та постанова начальника відділу ДВС від 07.08.2012 року. Постанова держвиконавця від 07.08.2012 року про арешт майна боржника не направлялась.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 за власним клопотанням ознайомився з матеріалами справи 08.11.2012 року, позовну заяву, як третя особа, що заявляє самостійні вимоги, подав 12.11.2012 року (а.с.132,168-171).

Аналіз наведених обставин в їх сукупності дає підстав для висновку, що позивачу про наявність оскаржуваних постанов відділу ДВС від 07.08.2012 року стало відомо 08.11.2012 року, в звязку з чим він не пропустив строк на їх оскарження, передбачений ст.181 КАС України.

Враховуючи викладене, судова колегія прийшла до висновку, що при вирішенні питання про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав, у звязку з чим висновок є передчасним.

Невірна правова оцінка судом першої інстанції обставин по справі та неврахування судом першої інстанції наведених норм права призвело до ухвалення невірного судового рішення в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови начальника відділу ДВС від 07.08.2012 року та постанов державного виконавця відділу ДВС від 07.08.2012 року.

Відповідно до ст.204 КАС України через порушення судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія скасовує ухвалу суду першої інстанції від 14 листопада 2012 року про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання дій протиправними та скасування постанови начальника відділу ДВС від 07.08.2012 року та постанов державного виконавця відділу ДВС від 07.08.2012 року і повертає справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції. В іншій частині ухвала суду першої інстанції залишається без змін

Керуючись ст.ст. 195,196;198,199,200,204,205;206,211,254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відділу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року про відмову ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції у позові до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області за участю третьої особи на боці позивача ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та дії, зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_2 до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови начальника відділу ДВС від 07.08.2012 року та постанов державного виконавця відділу ДВС від 07.08.2012 року скасувати, справу в цій частині повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, в іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в частині залишення без змін постанови суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Ухвала апеляційного суду в частині скасування ухвали суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: Ю.М.Градовський

Суддя: К.В.Кравченко