Справа № 515/1967/16-а
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 р. Справа № 515/1967/16-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Сивоконь Т.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лукянчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 червня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання неправомірною відмову в призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дії відповідача незаконними та зобов'язання призначити з 25 серпня 2016 року пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п.«в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 червня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано незаконними дії Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо відмови в нарахуванні ОСОБА_2 пільгової пенсії. Зобов'язано Саратське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах на підставі п.«в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 21 липня 2016 року.

В апеляційній скарзі Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що після досягнення ОСОБА_2 20 липня 2016 року, віку 55 років у нього виникло право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

На звернення позивача до УПФ України в Татарбунарському районі Одеської області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу, на підставі рішення від 31 жовтня 2016 року протокол №9, УПФ України у Татарбунарському районі позивачу було відмовлено у призначенні такого виду пенсії з причин ненадання довідки для підтвердження пільгового стажу.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що докази того, що позивач у спірні періоди працював на посаді тракториста, не спростовані відповідачем та в своїй сукупності дозволяють прийти висновку про те, що у вказаний період часу позивач працював саме на посаді тракториста, тобто на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно з п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються трактористи-машиністи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах та інших підприємствах сільського господарства - чоловіки після досягнення 55 років і за загального стажу роботи не менше як 25 років, з них не менш як 20 років на такій роботі.

До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, належать працівники оформлені на роботу трактористами-машиністами, які мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах упродовж повного сезону сільськогосподарських робіт у рослинництві та тваринництві. Водночас відсутність посвідчення не позбавляє права на пенсію, якщо документами підтверджується робота трактористом-машиністом. Для призначення пенсії на пільгових умовах не має значення також марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст.

Єдине найменування професії механізаторів сільського господарства «тракторист-машиніст» було запроваджено в 1961 році і охоплює такі професії: бульдозеристи, бульдозеристи-скреперисти, грейдеристи, комбайнери, машиністи дощувальних машин, машиністи льоноконоплезбиральних машин, машиністи скреперів, скреперисти, машиністи чаєзбиральних машин, машиністи екскаваторів, механіки-водії бавовнозбиральних машин, механіки-водії самохідних широкозахватних сінокосарок, механіки-комбайнери, трактористи, трактористи-бульдозеристи.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому разі, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 працював на посаді тракториста-машиніста в період часу з 1979 року по 2015 рік на різних підприємтвах, що підтверджено трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 29 червня 1983 року (а.с.4-12).

Окрім відомостей трудової книжки, займана позивачем посада підтверджуються книгою протоколів засідання правління колгоспу 1986 року (а.с.17-18), довідкою СФГ «ОСОБА_3» (а.с.78), відомістю про кількість вироблених трудоднів (виходнів), трудова участь в колгоспному виробництві (а.с.78).

Також, судом першої інстанції при розгляді справи були допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які працювали разом із позивачем починаючи з 1979 року по 1983 рік та в період часу з 1986 року по 2015 рік 2013 рік та які підтвердили, що позивач працював трактористом повний, а іноді, ненормований робочий день.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на відсутність у наданих документах відомостей, що визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах, оскільки наявні обставини неналежного відображення у особистих та первинних документах сільськогосподарськими підприємствами, де працював позивач, не є провиною самого позивача і не може обмежувати його право на пільгову пенсію.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не надано доказів того, що позивач у спірний період не був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції і за відсутності необхідного спеціального стажу не має права на призначення йому пільгової пенсії, а право на призначення йому пільгової пенсії в свою чергу підтверджене зазначеними вище даними трудової книжки позивача, довідками СФГ «ОСОБА_3» та свідченнями свідків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про визнання протиправними дії Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо відмови в нарахуванні ОСОБА_2 пільгової пенсії та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах на підставі п.«в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 21 липня 2016 року є правильними.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області залишити без задоволення, постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук'янчук