Справа № 509/1144/17
Суддя: Кочко В. К.
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/1144/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника с/ради - Крутоголова О.О.,

т.в.о. сільського голови - Пяна О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, Новоградківського сільського голови Овідіопольського району Одеської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності, розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому вказувала, що 01 березня 2011 року згідно розпорядження №3 від 29.02.2011 р. вона була прийнята на роботу в Новоградківську сільську раду на посаду землевпорядника. Того ж дня вона прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування та їй був присвоєний 15 ранг 7-ої категорії посадової особи місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Таким чином з 01 березня 2011 року позивач проходила публічну службу в органі місцевого самоврядування на посаді землевпорядника і була посадовою особою місцевого самоврядування.

Працюючи на вказаній посаді вона сумлінно виконувала свої обов'язки, які покладені на неї Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Законом України «Про державну службу», посадовою інструкцією та правилами внутрішнього розпорядку. Розпорядженням №7 від 07.03.2017 року вона була звільнена з займаної посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, з формулюванням, яке зазначено в трудовій книжці: «звільнити з посади землевпорядника Новоградківської сільської ради по ст. 40 п. 3 КЗпП України». В той же день позивачу була видана трудова книжка, але розпорядження про звільнення №7 від 07.03.2017 року їй не було надано і її з ним не ознайомили.

Позивач вважає, що її звільнення з публічної служби з посади землевпорядника сільської ради є незаконним, вказане розпорядження підлягає скасуванню, та на підставі ч.1 ст. 235 КЗпП України підлягає поновленню на службі, за правилом ч.2 ст. 235 КЗпП України відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу. Тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності, розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

21.06.2017 року позивач надав суду адміністративний позов про збільшення позовних вимог, в якому зазначив, що з заперечення на її адміністративний позов, яке відповідач надав до суду, їй стало відомо, що однією з підстав для її звільнення слугувало дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке було застосоване до неї 27.01.2017 року згідно розпорядження т.в.о. Новоградківського сільського голови №13- СР «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1». Цим розпорядженням їй було оголошено догану. Позивач вважає що це розпорядження є незаконним, винесено без достатніх правових підстав, з грубим порушенням трудового законодавства. Також позивач зазначив, що не була повідомлена про оголошення догани, їй не надали право на надання письмових пояснень, їй не вручили копію розпорядження про оголошення догани, вона не допускала порушень, про які зазначено у розпорядженні. Тому позивачка просила суд: визнати незаконним та скасувати розпорядження т.в.о. Новоградківського сільського голови №13-СР від 27.01.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1»; визнати незаконним та скасувати розпорядження №7 від 07.03.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з публічної служби на посаді землевпорядника Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області; поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на публічній службі на посаді землевпорядника Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області; стягнути з Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07 березня 2016 року до дати ухвалення рішення у справі.

Представник Новоградківської селищної ради навдав суду заперечення на адміністративний позов, в якому вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню, посилаючись на те, що позивач систематично не виконувала покладені на неї посадовою інструкцією обов'язки, був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, тому її звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП України проведено з дотриманням норм трудового законодавства.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі.

Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали, вважають позовні вимоги позивача необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 р. № 2493 служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом. Згідно ст. 2 Закону № 2493 посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Судом встановлено, що 01 березня 2011 року згідно розпорядження №3 від 29.02.2011 р. ОСОБА_1 була прийнята на роботу в Новоградківську сільську раду на посаду землевпорядника. Того ж дня вона прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування та їй був присвоєний 15 ранг 7-ої категорії посадової особи місцевого самоврядування. З 01 березня 2011 року позивач проходила публічну службу в органі місцевого самоврядування на посаді землевпорядника і була посадовою особою місцевого самоврядування.

Розпорядженням від 07.03.2017 року № 7-КР «Про звільнення з посади землевпорядника ОСОБА_1», її було звільнено із займаної посади, за систематичне невиконання без поважних причин обовя'зків, на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. З даним розпорядженням позивач була ознайомлена, але від підпису та отримання копії розпорядження відмовилась, що засвідчено відповідним актом.

Підставою для її звільнення стало невиконання письмового доручення т.в.о. сільського голови П'яної О.Я. щодо підготовки проектів рішень «Про надання згоди на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність». Оскільки від виконання вказаного доручення та надання письмових пояснень ОСОБА_1 відмовилась, що засвідчено «Актом про відмову надати письмове пояснення» від 07.03.2017 року за підписами 5-ти осіб, її було звільнено.

Відповідно до п. З ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

16.01.2017 року ОСОБА_1 було надано письмове доручення від т.в.о. сільського голови щодо надання списку пайовиків з вказанням площі земельної ділянки до 20.01.2017 року.

Оскільки вказана робота виконана не була, 27.01.2017 року розпорядженням т.в.о. Новоградківського сільського голови № 13-СР «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1» ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, шляхом оголошення догани.

Вказаний факт позивач не спростовує та не оскаржує. 27.01.2017 року вказане розпорядження було надане позивачу для ознайомлення, про що складено відповідний акт, в якому зазначено, що з розпорядженням «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1» ознайомлена, від підпису відмовилась.

Відповідно до вимог ч 1 ст. 149 КЗпП України, перед застосуванням дисциплінарного стягнення від ОСОБА_1 були затребувані письмові пояснення. Факт відмови ОСОБА_1 від надання письмових пояснень щодо невиконання нею доручення т.в.о. сільського голови від 16.01.2017 року засвідчений відповідним актом.

Тобто звільнення позивача відбулося вже після того, як до неї було застосовано дисциплінарне стягнення за невиконання обов'язків, передбачених трудовим договором. Перед застосуванням дисциплінарного стягнення їй було запропоновано надати письмові пояснення, від чого вона відмовилась (акт в матеріалах справи).

Відповідно до ст. ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано два види стягнення: догану та звільнення.

Відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення, а до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п.З ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Враховуючи, що догану позивачу було оголошено 27.01.2017 року, яка на даний час не знята та не оскаржена, а розпорядження про звільнення позивача з посади було видано 07.03.2017 року, тобто в межах термінів, передбачених чинним законодавством, звільнення відбулося в спосіб, передбачений чинним законодавством, з дотриманням всіх необхідних вимог.

Обов'язковою умовою для звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП є невиконання обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Після притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, шляхом оголошення догани, ОСОБА_1 було надано доручення т.в.о. сільського голови від 07.03.2017 року щодо підготовки проектів рішень до засідання земельної комісії. ОСОБА_1 від виконання вказаного доручення відмовилась.

З огляду на викладені обставини, враховуючи, що землевпорядник сільської ради ОСОБА_1 відмовлялась співпрацювати з земельною комісією та депутатами сільської ради, відмовилась підписувати посадову інструкцію, яку було надано для ознайомлення, її було звільнено з посади, за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї згідно посадової інструкції, відповідно до п. З ст. 40 КЗпП України.

В своїй роботі позивач постійно порушувала терміни виконання документів, в тому числі запитів на інформацію, про що свідчить попередження від 21.02.2017 року, некоректно ставилась до роботи, конфліктувала з співробітниками сільської ради, а також з відвідувачами, не виконувала свої посадові обов'язки, доказом чого є численні скарги мешканців, копії яких є в матеріалах справи, та попередження т.в.о. сільського голови, які виносились за невиконання посадових обов'язків та некоректне ставлення до роботи.

Про систематичне невиконання ОСОБА_1 посадових обов'язків свідчить також наступний факт.

01.12.2016 року постійно діючою комісією з питань аграрної політики, земельних відносин, адміністративно-територіального устрою Новоградківської сільської ради було підготовлено висновок щодо аналізу роботи землевпорядника Новоградківської сільської ради ОСОБА_1, відповідно до якого звіт земелевпорядника запропоновано визнати незадовільним, голові сільської ради рекомендовано звільнити землевпорядника з посади, оскільки з профільною комісією вона не співпрацює, доручення не виконує. З огляду на зазначений висновок, рішенням Новоградківської сільської ради від 08.12.2016 року № 207-VІІ звіт землевпорядника Новоградківської сільської ради про виконану роботу у 2016 році визнано незадовільним.

ОСОБА_1 зазначає, що звільнення з публічної служби з посади землевпорядника сільської ради є незаконним, винесене без будь-яких правових підстав, в порушення трудового законодавства та Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», так як вона не допускала порушень трудового законодавства та присяги посадової особи органів місцевого самоврядування, завжди виконувала свої обов'язки, які покладені на неї законом, посадовою інструкцією та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Поряд з цим, позивач не зазначає які саме порушення трудового законодавства було допущено Новоградківською сільською радою.

З посадовою інструкцією ознайомилась, проте від підпису відмовилась, положень посадової інструкції не дотримувалась.

Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки з боку відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які підтвердили факт надання розпорядження №7-КР від 07.03.2017 року для ознайомлення та отримання, з яким позивач ознайомилась, від підпису та отримання відмовилась; факт надання посадової інструкції, відмову її підписувати, відмову від виконань доручень т.в.о. сільського голови та відмову в наданні письмових пояснень; факт надання письмового доручення щодо надання списку пайовиків, відмову від підпису, відмову від надання письмових пояснень; факт відмови від виконання своїх посадових обов'язків згідно посадової інструкції, з звернень громадян по земельним питанням.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10,11,69-72,86,136,158-163,167 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, Новоградківського сільського голови Овідіопольського району Одеської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності, розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАСУ - з дня складання у повному обсязі, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.2 ст.186 КАС України.

Суддя В. К. Кочко