Справа № 41215/09/2070
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2010-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2010 р. № 2а- 41215/09/2070

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Самойлової В.В.

при секретарі-Скляр С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Промреммонтаж" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промреммонтаж» звернулось до належного суду з адміністративним позовом, в якому, просить скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача, винесене відносно нього № /0 від 10.08.2009р. про донарахування податкового зобовязання з податку на додану вартість із штрафними санкціями на суму 188401,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вказане повідомлення-рішення винесене відповідачем всупереч вимогам чинного податкового законодавства, зокрема, положень Закону України «Про податок на додану вартість».

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити, вважаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення такими, що прийнято у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки позивачем порушені п.п. 7.2., п.п. 7.2.6, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Заслухавши сторони, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого з наступних підстав.

Встановлено, що Актом Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова від 28.07.2008р. № 4654/15-229/35971913 про результати документальної невиїзної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість зафіксовані порушення Закону України «Про податок на додану вартість» з боку товариства з обмеженою відповідальністю «Промреммонтаж», а саме: включення до складу податкового кредиту сум податку, не підтверджених документами, що призвело до завищення податкового кредиту за червень 2009р. на загальну суму ПДВ 157144 грн., в звязку з чим було винесено податкове повідомлення-рішення від 10 серпня 2009р. № 3/0, яким дораховано товариству зобовязання з податку на додану вартість із застосуванням штрафних санкцій на суму 188401,00 грн.

Таким чином, у вищевказаному акті підставою встановленого порушення є податкова накладна, отримана позовною стороною після закінчення податкового періоду, в якому відбулася оплата за отримання товарів, з чим суд не погоджується, виходячи з наступного.

ОСОБА_3 п.п. 7.2.3. ст. 7 Закону про ПДВ платник податку зобовязаний зберігати податкову накладну на протязі строку, передбаченого законодавством для зобовязань по сплаті податків.

Підпунктом 15.1.1. ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податку перед бюджетом державними цільовими фондами» встановлено строк позовної давності з податків - 1095 днів. В той же час ні Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податку перед бюджетом та державними цільовими фондами», а ні Законом України «Про податок на додану вартість» покупцю не встановлено строк для отримання податкової накладної, як і строк позовної давності для останнього.

Підпунктом 7.4.5. п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

ОСОБА_3 Державної податкової адміністрації України від 19.12.2005 р. № 25233/7/16-1517-26 датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення, першої з подій або дата списання коштів з банківського рахунку, або дата отримання податкової накладної і якщо у майбутніх податкових періодах платник податків самостійно визначає помилки у показниках раніше поданої податкової декларації такий платник податків має право подати уточнюючий розрахунок. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь - який наступний період.

З вищевикладеного вбачається, що недоліки щодо податкової накладної виявлені ДПІ у Київському м. Харкова в результаті перевірки позивача не свідчать про їх неналежність та неприпустимість в якості доказів для віднесення сум до податкового кредиту. Не додержання позивачем порядку, встановленого п.п.7.2.6 п. 7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», не є підставою для висновків про неправомірність віднесення понесених позивачем витрат до податкового кредиту та не свідчить про обгрунтованість рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова, оскільки відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість» підставою для відповідальності платника податку є не підтвердження сум податку, включеного в податковий кредит, на час перевірки платника податку.

Таким чином, твердження відповідної сторони щодо порушення позивачем вищезазначених норм закону є безпідставним, так як в даному випадку відсутні докази щодо порушення останнім норм Закону України „Про податок на додану вартість".

Відповідно до положення ст. 19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідачем в даному випадку не доведений факт порушення позивачем вимог чинного податкового законодавства.

ОСОБА_3 ч.1, 2, 3, 4 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, ДПІ у Київському районі м. Харкова не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав та інтересів юридичної особи у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її рішення як суб'єкта владних повноважень є неправомірним.

При таких обставинах, оскаржуване рішення не може вважатися законним і обгрунтованим та на думку суду маються правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ позивачеві підлягають відшкодуванню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі у сумі 3,40 грн. за рахунок Державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 94, 159 КАСУ, Законом України "Про податок на додану вартість", Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова від 10.08.2009р. № /0, винесене стосовно товариства з обмеженою відповідальністю "Промреммонтаж".

Відшкодувати товариству з обмеженою відповідальністю "Промреммонтаж" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3,40 грн. за рахунок Державного бюджету.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня її проголошення, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 02.02.10р.

Суддя Самойлова В.В.