Справа № 320/6175/16-а(2-а/320/305/16)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2017 рокусправа № 320/6175/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Мелітопольського міського голови

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 травня 2017 року у справі №320/6175/16-а за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міського голови, третя особа ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2016р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням остаточних уточнень (а.с.165), просив:

- визнати незаконною бездіяльність Мелітопольського міського голови щодо укладання контракту на посаду директора Комунального підприємства «Телерадіокомпанія «Мелітополь» Мелітопольської міської ради з ОСОБА_1 та по не виданню відповідного розпорядження, згідно з рішенням Мелітопольської міської ради №2 від 10.11.2015;

- зобов'язати відповідача вчинити дії по підготовці та укладенню контракту на посаду директора КП Телерадіокомпанія «Мелітополь» та по виданню відповідного розпорядження, згідно рішення Мелітопольської міської ради №2 від 10.11.2015.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що рішенням Мелітопольської міської ради №2 від 10.11.2015 його призначено на посаду директора КП «ТРК Мелітополь», а тому дії Мелітопольського міського голови щодо відмови у працевлаштуванні є протиправними. Спосіб захисту своїх прав позивач визначив шляхом зобов'язання відповідача укласти з ним контракт.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 травня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Мелітопольського міського голови щодо укладання контракту на посаду директора Комунального підприємства «Телерадіокомпанія «Мелітополь» Мелітопольської міської ради з ОСОБА_1 відповідно до рішення №2 першої сесії Мелітопольської міської ради VII скликання від 10 листопада 2015 року. Зобов'язано Мелітопольського міського голову на виконання рішення №2 першої сесії Мелітопольської міської ради VII скликання від 10 листопада 2015 року укласти з ОСОБА_1 контракт про призначення на посаду директора комунального підприємства «Телерадіокомпанія «Мелітополь» Мелітопольської міської ради Запорізької області згідно пунктів 2.2,2.5,2.6 Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста

Мелітополя, затвердженого рішенням 63 сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області VI скликання № 18 від 29.01.2015.

Не погодившись з постановою суду, Мелітопольський міський голова подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову в позові. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що, по-перше, ОСОБА_3, якою підписано рішення Мелітопольської міської ради №2 від 10.11.2015, не мала права на його підписання; по-друге, цей документ не є офіційним актом Мелітопольської міської ради та не обліковується апаратом ради, як рішення ради, документ скріплений початковою, яка не є гербовою печаткою Мелітопольської міської ради, а в-третє, укладенню контракту передує певна процедура, яка позивачем не дотримана. Додатково відповідач зазначив, що на час розгляду справи посаду директора КП «ТРК Мелітополь» займала ОСОБА_2, згідно рішення Мелітопольської міської ради №3/4 від 29.05.2015 та контракту від 28.03.2016, до зазначеного контракту було підписано додаткову угоду, згідно якої його дію продовжено до 30.05.2018р. Порушення норм процесуального права відповідач пов'язує з тим, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10.11.2015 в приміщенні Мелітопольської міської ради було відкрито перше пленарне засідання першої сесії новообраної Мелітопольської міської ради Запорізької області VII скликання (а.с.84-85), на якому було прийнято рішення №2 про звільнення директора комунального підприємства «Телерадіокомпанія «Мелітополь» ММР ЗО ОСОБА_2 та покладення виконання обов'язків директора КП «Телерадіокомпанія «Мелітополь» ММР ЗО на ОСОБА_1 з покладанням на нього права підпису організаційно-розпорядчих, фінансових та інших документів КП «Мелітополь» ММР ЗО до призначення нового директора. Вказане рішення скріплено печаткою та підписано обраним на сесії ради секретарем Данильченко Г.В. (а.с. 8).

Позивач оскаржує бездіяльність Мелітопольського міського голови щодо не укладення з ним контракту на підставі вказаного рішення, і, як наслідок, зобов'язання відповідача укласти такий контракт.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір є справою адміністративної юрисдикції. Проте, суд не звернув увагу на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, в адміністративній справі предметом спору є саме публічно-правові відносини. До юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності прийнятих або вчинених рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) при здійсненні ними владних управлінських функцій.

За змістом частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Згідно з ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

При цьому, в силу п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Аналіз вказаної норми дозволяє дійти висновку, що поняття публічної служби розкривається через перелік різновидів цієї служби. Таким чином, до спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, що відповідно до ст. 17 КАС України підлягають розгляду в адміністративних судах, відносяться такі спори, що виникають:

- з відносин діяльності на державних політичних посадах (народні депутати України, члени Кабінету Міністрів України, заступники міністрів, голови обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та їх заступники);

- з відносин державної служби, зокрема з відносин професійної діяльності суддів, прокурорів, відносин військової служби, альтернативної (невійськової) служби, дипломатичної служби, відносин іншої державної служби (насамперед в органах виконавчої влади);

- з відносин служби в органах влади Автономної Республіки Крим;

- з відносин служби в органах місцевого самоврядування (у тому числі з відносин діяльності депутатів місцевих рад усіх рівнів).

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що до спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби не відносяться трудові спори керівників та інших працівників державних чи комунальних підприємств, організацій та установ, які працюють за контрактом чи іншою формою трудового договору, оскільки згідно з положеннями Кодексу адміністративного судочинства України робота працівників бюджетних установ (лікарів, учителів тощо), державних та комунальних підприємств публічною службою не визнається.

Згідно п. 34 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» (із внесеними 22.05.2015р. змінами), пунктом 30 частини першої статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон № 280/97-ВР) до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 42 цього Закону сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до частини третьої статті 8 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року № 436-IV господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи. Безпосередня участь держави, органів державної влади та органів місцевого самоврядування у господарській діяльності може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 3.1.6 пункту 3.1 розділу 3 Державного класифікатора України "Класифікація організаційно-правових форм господарювання" комунальне підприємство - підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади.

Комунальна організація (установа, заклад) утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління (підпункт 3.4.5 пункту 3.4 розділу 3 цього Класифікатора).

Отже, комунальні підприємства, установи чи організації не є суб'єктом владних повноважень у розумінні положень КАС України, а діяльність директора комунального підприємства, установи чи організації не належить до публічної служби, визначеної цим Кодексом.

Відносини з приводу призначення чи звільнення директора комунального підприємства, установи чи організації є цивільними, тобто трудовими без ознак публічної служби.

Видання відповідного акта органом місцевого самоврядування (в даному випадку рішення№2 від 10.11.2015р. про покладення виконання обов'язків директора комунального підприємства на ОСОБА_1Л.) не змінює правової природи цих відносин, а спори, які виникають з приводу призначення чи звільнення директора комунального підприємства, установи чи організації, не належать до юрисдикції адміністративних судів.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем хоча і заявлені вимоги про визнання протиправною бездіяльності міського голови, проте предмет спору у даній справі направлений саме на захист трудових прав, не пов'язаних із проходженням публічної служби.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, з огляду на предмет спору у цій справі, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, повинні вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та помилково розглянуто справу за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу, відповідно до п.1 ч.1 якої такою підставою є те, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міського голови, третя особа ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.157, п.4 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, 203, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Мелітопольського міського голови - задовольнити частково.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 травня 2017 року - скасувати, а провадження у справі закрити.

Роз'яснити позивачу його право на звернення з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 30.08.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк