Справа № 804/3735/17
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2017 р. Справа № 804/3735/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування рішень, -
12 червня 2017 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» (далі позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі відповідач) з вимогами про:
- визнання протиправним акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 135/4.1-12 від 18.04.2017 р. як такого, що не відповідає фактичним обставинам та складений перевіркою, проведеною з порушенням чинного законодавства;
- скасування: припису № 135/4.1-12-98 від 18.04.2017 р.; постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 135/4.1-12/450, згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 3200,00 грн.; постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 135/4.1-12/451, згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 32 000,00 грн.; постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 135/4.1-12/452, згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 9 600,00 грн.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Посадовою особою контролюючого органу перевірку Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» проведено з грубими порушеннями вимог законодавства, які полягають в наступному.Перевіряючим не було предявлено працівникам підприємства наказ про проведення перевірки, направлення та службового посвідчення. Запит про надання документів містив не конкретні вимоги, частина документів не підлягала наданню як такі, що містять персональні дані, часу для надання повного обсягу документів виділено дуже мало. Крім того, жодного разу протягом перевірки інспектор на підприємство не зявлялась. Перевірка проведена на підставі скарги колишнього працівника Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» ОСОБА_5, яка містила конкретні, допущені, на думку скаржника, порушення, але посадовою особою контролюючого органу здійснено перевірку обставин, які не містяться в скарзі. Акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 135/4.1-12 від 18.04.2017 р. не відповідає фактичним обставинам. В приписі № 135/4.1-12-98 від 18.04.2017 р. порушення та вимоги викладені не конкретно, тому такі вимоги не можуть бути виконані. Порушення вимог законодавства, викладені в оскаржуваних постановах, насправді не мали місця. Розрахунок при звільненні проведений з ОСОБА_5 своєчасно, в день звільнення працівник не працював, оскільки на робочому місці не знаходився, службові обовязки не виконував, а лише здавав матеріальні цінності та був присутнім на засіданні профкому. Тому, заробітна плата в день звільнення ОСОБА_5 не нараховувалась та не виплачувалась. Вказаному працівнику нараховано 4 дні відпустки замість 8, оскільки у період з 15.07.2016 р. по 20.01.2017 р. ОСОБА_5 перебував на лікарняному та не був зайнятий в шкідливих умовах праці. При звільненні ОСОБА_5 за прогул порушень законодавства допущено не було. Тривалий час без поважних причин працівник був відсутній на робочому місці, про що складено відповідні акти. На засіданні профспілкового комітету надано згоду на звільнення. Працівники підприємства не перешкоджали проведенню перевірки та всі документи, які вимагались інспектором, до перевірки надали. Враховуючи вказане, акт перевірки, припис та постанови про накладення штрафів суперечать вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, в обґрунтування своєї позиції зазначила наступне. Перевірку підприємства проведено з дотриманням вимог чинного законодавства. Наказ про проведення перевірки та направлення існують. Якщо позивач вважав, що підстави для перевірки відсутні, то мав скористатись своїм правом щодо недопущення посадової особи контролюючого органу до перевірки. Документи були надані інспектору не в повному обсязі, що відображено в акті та постанові. З працівником ОСОБА_5 не проведено остаточний розрахунок при звільненні, оскільки не донараховано компенсацію за 4 дні невикористаної додаткової відпустки. В день звільнення працівник знаходився на роботі, тому за цей день йому підлягала нарахуванню та виплаті заробітна плата.Роботодавцем не дотримано процедуру звільнення ОСОБА_5 за прогул. Враховуючи вказане, оскаржувані рішення відповідають вимогам законодавства.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідка, суд приходить до наступного висновку.
18.04.2017 р. Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області на підставі наказу від 10.04.2017 р. № 669-П, направлення від 11.04.2017 р. № 107/4.1-12 проведено позапланову перевірку Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» додержання субєктом господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування.
За результатами перевірки складено акт № 135/4.1-12 від 18.04.2017 р.
На підставі вказаного акту Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено припис № 135/4.1-12-98 від 18.04.2017 р.; постанову про накладення штрафу № 135/4.1-12/450 від 11.05.2017 р., згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 3200,00 грн.; постанову про накладення штрафу № 135/4.1-12/451 від 11.05.2017 р., згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 32 000,00 грн.; постанову про накладення № 135/4.1-12/452 від 11.05.2017 р., згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 9 600,00 грн.
Порушення законодавства Товариством з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» викладено в акті перевірки, приписі та постановах про накладення штрафів ідентично.
Згідно припису № 135/4.1-12-98 від 18.04.2017 р. підприємству належить усунути порушення та забезпечити виконання вимог: ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 47 КЗпП; ч. 1 ст. 117 КЗпП; ст. 83 КЗпП; ч. 1 ст. 94 КЗпП, ч. 1 ст. 1 ЗУ № 108, ч. 2 ст. 30 ЗУ № 108; ст. 43, ст. 147, ст. 148, ст. 149 КЗпП та в подальшому дотримуватися вимог: ч. 1 ст. 259 КЗпП, ч. 4 ст. 35 ЗУ № 108 «Про оплату праці», надалі постійно дотримуватися вимог чинного законодавства.
Порушення законодавства в постанові про накладення № 135/4.1-12/452 від 11.05.2017 р. обґрунтовано наступним чином.
11.04.2017 р. Управлінням з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області надано Товариству з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» запит вих. № 721/4.1-12 від 11.04.2017 р. щодо надання 11.04.2017 р. до 14:00 год. документів та інформації по суті звернення громадянина ОСОБА_5
Товариством з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» 11.04.2017 р. частково надано копії документів без письмового пояснення по суті.
Станом на 18.04.2017 р. на 16:50 год. відсутні документи згідно переліку, а саме:
- колективний договір (з усіма додатками);
- положення про оплату праці (за наявності);
- правила внутрішнього трудового розпорядку;
- графіки тривалості робочого часу 2016-2017 р.р.;
- посадова інструкція гр. ОСОБА_5;
- накази по підприємству стосовно гр. ОСОБА_5, які були прийняті по підприємству у 2016 р., в т.ч. що стосується заповнення особової картки ф. П-2;
- відомості виплати заробітної плати за 2016-2017 р.р. у повному обсязі (в т.ч. ВКО з каси підприємства або банківські платіжні доручення) відносно гр. ОСОБА_5;
- дані на керівників установи: директора, головного бухгалтера, начальника відділу кадрів, а саме: наказ про призначення на посаду (копія контракту), дата і місце народження, громадянство, адресі проживання, серія і номер паспорта, ІПН та посадові інструкції;
- письмове пояснення відповідальних осіб по суті та інше.
Таким чином, підприємством порушено ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю, ч. 4 ст. 35 Закону України № 108.
Вказаною постановою на Товариство з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» накладено штраф у розмірі 9 600,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем надано скріншот про отримання запиту та запит про надання інформації, зареєстрований 10.04.2017 р. за № 1614.
Згідно запиту належало надати наступні документи:
- довідку Облстату (витяг ЄДР);
- колективний договір (з усіма додатками);
- положення про оплату праці (за наявності);
- правила внутрішнього трудового розпорядку;
- штатні розклади на 2016-2017 р.р.;
- табелі обліку робочого часу 2016-2017 р.р. відносно гр. ОСОБА_5;
- особову картку форми П 2 стосовно гр. ОСОБА_5;
- посадову інструкцію гр. ОСОБА_5;
- журнал обліку трудових книжок відносно гр. ОСОБА_5;
- звіт по ЄСВ за 2016-2017 р.р.;
- накази по підприємству стосовно гр. ОСОБА_5 за 2016-2017 р.р.;
- відомості нарахування (платіжно-розрахункові) за 2016-2017 р.р. відносно гр. ОСОБА_5;
- відомості виплати заробітної плати за 2016-2017 р.р. (в т.ч. ВКО з каси підприємства або банківські платіжні доручення) відносно гр. ОСОБА_5;
- лікарняні стосовно гр. ОСОБА_5 за 2016-2017 р.р.;
- нарахування та виплати лікарняних гр. ОСОБА_5;
- нарахування та виплати остаточного розрахунку при звільнення стосовно гр. ОСОБА_5;
- інші документи на вимогу перевіряючого;
- дані на керівників установи: директора, головного бухгалтера, начальника відділу кадрів, а саме: наказ про призначення на посаду (копія контракту), дата і місце народження, громадянство, адресі проживання, серія і номер паспорта, ІПН та посадові інструкції;
- письмове пояснення відповідальних осіб по суті та інше.
В обґрунтування заперечень на позов представником відповідача надано копії:наказу від 10.04.2017 р. № 669-П, направлення від 11.04.2017 р. № 107/4.1-12; доручення Державної служби України з питань праці на проведення перевірки від 31.03.2017 р. № 1557/4.3/4.7-ЗВ-17; заяви гр. ОСОБА_5
В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надала наступні пояснення. 10.04.2017 р. на електронну пошту підприємства від інспектора Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області направлено запит про надання документів з терміном надання до 11.04.2017 р. до 14:00 год. Запит містив значний перелік документів, які є обємними. Крім того, частина документів знаходилась в кабінеті начальника відділу кадрів, яка перебувала у відпустці. Вказане унеможливлювало подання документів у встановлений строк. Все залежне від підприємства було зроблено та до вказаної дати та часу інспектору було наручно передано частину документів. Потім свідок неодноразово по телефону спілкувалась з інспектором. В проміжок часу між початком та закінченням перевірки не передана частина документів була надіслана на електронну пошту інспектора. 18.04.2017 р. на 16:50 год. особисто свідком наручно була передана інспектору частина документів, яка не була надана 11.04.2017 р. При наданні документів вони не реєструвалися як вхідна кореспонденція. Таким чином, посадовій особі Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області були надані всі запитані документи. Крім того, жодного разу інспектор на підприємство не зявлялась, документи, які необхідні для перевірки не оглядала. Всі запитані матеріали знаходяться на підприємстві і могли були в будь-який час оглянуті перевіряючою. Жодних перешкод для проведення перевірки з боку підприємства вчинено не було.
Порушення законодавства в постанові про накладення № 135/4.1-12/450 від 11.05.2017 р. обґрунтовано наступним чином.
08.02.2017 р. гр. ОСОБА_5 на підставі протоколу засідання профкому № 24 звільнено за прогули згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України та за не використані дні щорічної відпустки призначена компенсація за 4 календарних дня.
Розрахунок з працівником проведено 09.02.2017 р. При цьому остаточний розрахунок на момент перевірки не проведено оскільки компенсація за всі дні відпустки не нарахована та не виплачена в повному обсязі.
Згідно наданих до перевірки документів встановлено, що керівництво Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» листом від 01.02.2017 р. вдруге запрошувало ОСОБА_5 на засідання профкому, яке відбулося 08.02.2017 р. ОСОБА_6, жодного підтвердження отримання запрошення ОСОБА_5 не надано. Крім цього, до перевірки не надано первинне запрошення ОСОБА_5 на засідання профсоюзного комітету, яке відбулося01.02.2017 р., підтвердження щодо ознайомлення працівника будь-яким шляхом з даним запрошенням відсутнє.
Засідання профкому базувалося лише на підставіслужбової записки головного механіка ОСОБА_7 від 24.01.2017 р. з клопотанням про звільнення ОСОБА_5 за прогули та акту від 23.01.2017 р. в якому зафіксовано факт передачі мамою ОСОБА_5 листка непрацездатності за період з 26.12.2016 р. по 20.01.2017 р. та заяви ОСОБА_5 про надання йому відпустки без збереження заробітної плати на 2 місяці з 21.01.2017 р.
На підставі наданих до перевірки документів встановлено, що керівництвом Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» не досліджувалося питання щодо встановлення поважних причин відсутності працівника на роботі. У табелях обліку робочого часу за січень-лютий 2017 р. з 21.01.2017 р. по 08.02.2017 р. стоїть «НЗ», тобто не зясовані обставини неявки ОСОБА_5 на роботу. Жодних пояснень від працівника, актів відмови від надання пояснень та інших вимог, передбачених процедурою звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП керівництвом підприємства не надано.
Згідно отриманих в ході перевірки документів встановлено, що ОСОБА_5 08.02.2017 р. знаходився на засіданні профсоюзного комітету,про що свідчить протокол № 24 від 08.02.2017 р. Про перебування працівника на роботі свідчить довідка про нездані майново-матеріальні та інші цінності вантажника ОСОБА_5 Також, 08.02.2017 р. ОСОБА_5 отримав трудову книжку.
Таким чином, роботодавець порушив вимоги ст. 147, 148, 149 КЗпП, що призвело до безпідставного звільнення ОСОБА_5 за п. 4 ст. 40 КЗпП України
Зазначеною постановою на підприємство накладено штраф в розмірі 3 200,00 грн.
Порушення законодавства в постанові про накладення № 135/4.1-12/451 від 11.05.2017 р. обґрунтовано наступним чином.
При звільненні працівника ОСОБА_5 підприємство не в повному обсязі нараховує та виплачує компенсацію за всі дні невикористаної щорічної та додаткової відпусток.
Згідно картки ф. П-2 протягом трудових відносин ОСОБА_5 надавалося щорічно 28 к.д. відпустки, тобто працівник використовував по 24 к.д. щорічної та по 4 к.д. додаткової відпустки.
У період трудових відносин ОСОБА_5 використав щорічної та додаткової відпусток в кількості 140 к.д.
При цьому, підприємством не нараховано компенсацію за дні невикористаної відпустки при звільненні у повному обсязі, а саме, за 4 к.д. невикористаної відпустки.
Отже, ОСОБА_5 недоотримав частину заробітної плати за відповідні 4 к.д. невикористаної відпустки при звільненні. Вказане є порушенням ст. 83 КЗпП України.
Перевіркою встановлено, що ОСОБА_5 заробітна плата за останній день роботи не нараховувалась та не виплачувалась.
Так, в останній день роботи 08.02.2017 р. ОСОБА_5 здавав довідку про нездані майново-матеріальні та інші цінності вантажника, в звязку зі звільненням, був присутнім на засіданні профспілкового комітету, отримував трудову книжку.
Зазначене є порушенням ч. 1 ст. 94 КЗпП, ч. 1 ст. 1 ЗУ № 108. Одночасно з тим, порушуються вимоги ч. 2 ст. 30 ЗУ № 108,оскільки в табелі обліку робочого часу 08.02.2017 р. зазначено «НЗ», що свідчить про недостовірний облік виконуваної працівником роботи та відповідно її оплати.
Вказаною постановою на підприємство накладено штраф в розмірі 32 000,00 грн.
Відповідно до листка непрацездатності серії АДБ № 552607 від 26.12.2016 р. ОСОБА_5 належить стати до роботи 21 січня 2017 р.
23.01.2017 р. комісією Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» складено акт, затверджений директором підприємства, в якому зафіксовано наступні обставини.
23.01.2017 р. мама вантажника ОСОБА_5 надала на підприємство листок непрацездатності вказаного працівника, який містив помилки, згідно якого належить стати до роботи 21.01.2017 р. та заяву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати з 21.01.2017 р. строком на два місяці.
23.01.2017 р. комісією Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» складено акт про відсутність ОСОБА_5 на роботі в період 21.01.2017 р. - 23.01.2017 р.
23.01.2017 р. комісією Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» складено акт про відмову від дачі пояснень, згідно якого ОСОБА_5 під час телефонної розмови відмовився зявитись на підприємство та надати пояснення щодо не виходу на роботу в період 21.01.2017 р. - 23.01.2017 р.
24.01.2017 р. головним механіком ОСОБА_8 складено службову записку, в якій викладено клопотання про звільнення вантажника ОСОБА_5 в звязку з не виходом на роботу в період 21.01.2017 р. - 23.01.2017 р.
24.01.2017 р. директор Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» звернувся до голови профкому Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» з листом № 138/1, в якому викладено клопотання про розгляд на засіданні профкому питання про звільнення вантажника ОСОБА_5 за прогули за п. 4 ст. 40 КЗпП України в звязку з відсутністю працівника на роботі з 21.01.2017 р.
Листом від 24.01.2017 р. ОСОБА_5 повідомлено про розгляд 01.02.2017 р. на засіданні профкому питання про звільнення. Вказаний лист отримано працівником, згідно до відмітки на листі, 25.01.2017 р.
Листом № 174 від 01.02.2017 р. ОСОБА_5 повідомлено про розгляд питання про його звільнення на засіданні профкому 08.02.2017 р.
Доказів отримання вказаного листа ОСОБА_5 не надано.
08.02.2017 р. ОСОБА_5 надано пояснення на імя директора Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс», в яких зазначено наступне.
20.01.2017 р. о 16:00 год. ОСОБА_5 в медичному закладі отримав листок непрацездатності та на роботу не прибув через пізній час, наступні два дня були вихідними днями. В понеділок ОСОБА_5 знов поїхав до лікарні, тому листок непрацездатності та заяву про надання відпустки привезла на підприємство мати ОСОБА_5
Відповідно до протоколу засідання профкому Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» № 24 від 08.02.2017 р. надано згоду на звільнення вантажника ОСОБА_5 за прогули за п. 4 ст. 40 КЗпП України.
Згідно протоколу ОСОБА_5 був присутнім на засіданні профкому.
Наказом № 52-к від 08.02.2017 р. ОСОБА_5 звільнено за прогули за п. 4 ст. 40 КЗпП України.
Згідно наказу належало провести розрахунок з працівником та сплатити компенсацію за 4 дні невикористаної чергової відпустки.
09.02.2017 р. з ОСОБА_5 було проведено остаточний розрахунок при звільненні без нарахування та виплати заробітної плати за 08.02.2017 р., компенсація нарахована та виплачена за 4 дні невикористаної відпустки.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Згідно до ч.ч. 1-3, 5, 7, 8 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.
Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якоговоно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієїстатті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.
Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.
Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративногосудочинстваУкраїни суд закриваєпровадження у справі, якщо справу не належитьрозглядати в порядку адміністративногосудочинства.

Згідно до ч. 2 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» підлягають задоволенню частково в звязку з наступним.

Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії).

Акт перевірки та викладені в ньому факти та висновки не є рішенням субєкта владних повноважень, а є засобом документування дій контролюючого органу під час проведення перевірки та носієм доказової інформації про виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства. Зазначений документ не породжує правових наслідків, не спрямований на регулювання тих чи інших відносин та не має обовязкового характеру для фізичної чи юридичної особи. На підставі акта перевірки приймається відповідне рішення субєкта владних повноважень.Контролюючий орган має право викладати в акті перевірки певні висновки щодо встановлених обставин. При цьому, оцінка дій посадових осіб контролюючого органу щодо викладення висновків в акті перевірки та щодо змісту висновків надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі акту.

В звязку з викладеним, провадження у справі в частині позовних вимог провизнання протиправним акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 135/4.1-12 від 18.04.2017 р. як такого, що не відповідає фактичним обставинам та складений перевіркою, проведеною з порушенням чинного законодавства підлягає закриттю.

Доводи представника позивача стосовно протиправності перевірки в звязку з не предявленням до початку перевірки наказу, направлення та службового посвідчення, з перевіркою обставин поза межами заяви гр. ОСОБА_5 не приймаються судом до уваги.

В разі відсутності підстав для проведення перевірки права підконтрольної установи підлягають захисту шляхом не допущення посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

Позивач вказаним правом не скористався.

Також, заява гр. ОСОБА_5 містить вказівку на низку порушень законодавства підприємством, в тому числі, щодо проведення розрахунків та процедури звільнення. Тому, відповідачем правомірно перевірено викладені в акті перевірки та оскаржуваних постановах обставини.

З матеріалів справи вбачається, що запит про надання інформації містить перелік з 20 пунктів. Сторонами не заперечується, що запит отримано підприємством 10.04.2017 р. о 12:00 год., термін надання документів до 14:00 год. 11.04.2017 р. В зазначений строк документи були частково надані інспектору.

При цьому, відповідачем не доведено відсутність перелічених в постанові про накладення штрафу документів на підприємстві, як і фактів умисного знищення або приховування документів від перевіряючого. Також, відповідачем не спростовано пояснень позивача стосовно того, що посадова особа Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області в період проведення перевірки жодного разу не зявилась на підприємство для огляду необхідних для проведення перевірки документів, отже, не вжила всіх заходів, в межах своїх повноважень, для ознайомлення з документами.

Таким чином, постанова про накладення № 135/4.1-12/452 від 11.05.2017 р., згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 9 600,00 грн. не відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, але не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вказане, позовна вимога про скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 135/4.1-12/452, згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 9 600,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що на засіданні профкому розглядалося питання про звільнення ОСОБА_5 за прогули за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України в звязку з відсутністю працівника на роботі з 21.01.2017 р. Період відсутності ОСОБА_5 на роботі склав з 21.01.2017 р. по 08.02.2017 р.

При цьому, акти про відсутність ОСОБА_5 на робочому місці охоплюють лише період з 21.01.2017 р. по 23.01.2017 р.

Доповідна записка головного механіка ОСОБА_8 містить клопотання про звільнення вантажника ОСОБА_5 в звязку з не виходом на роботу в період 21.01.2017 р. - 23.01.2017 р.

Доповідної записки стосовно періоду з 24.01.2017 р. по 08.02.2017 р. представником позивача не надано.

Представником позивача не надано доказів проведення розслідування причин відсутності ОСОБА_5 на роботі в період з 24.01.2017 р. по 08.02.2017 р. Тобто, причини неявки працівника на роботу в період з 24.01.2017 р. по 08.02.2017 р. роботодавцем не зясовані, відсутність особи на робочому місці відповідними актами не зафіксована. Представником позивача не надано суду доказів того, що посадовими особами Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» вживалися заходи щодо зясування причин неявки ОСОБА_5 на роботу в період з 24.01.2017 р. по 08.02.2017 р.

Сторонами не заперечується, що остаточний розрахунок при звільненні проведений з ОСОБА_5 09.02.2017 р. При цьому, працівнику не нараховано та не виплачено заробітну плату за 08.02.2017 р., компенсацію нараховано та виплачено за 4 дні відпустки.

Доводи представника позивача щодо відсутності підстав для нарахування та виплати ОСОБА_5 заробітної плати за 08.02.2017 р. в звязку з тим, що працівник не виконував роботи вантажника та не працював повний робочий день не враховуються судом.

Матеріалами справи підтверджено, що 08.02.2017 р. ОСОБА_5 знаходився на підприємстві, був присутнім на засіданні профкому, здавав майново-матеріальні та інші цінності вантажника, отримав трудову книжку. Таким чином, в день звільнення працівник був на робочому місці, тому заробітна плата за цей день підлягає нарахуванню та виплаті не залежно від того, чи виконував ОСОБА_5 роботу вантажника.

Твердження представника позивача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_5 компенсації за 4 дні відпустки в звязку з тим, що працівник в період з 15.07.2016 р. по 20.01.2017 р. перебував на лікарняному та не був зайнятий в шкідливих умовах праці суд до уваги не бере.

Надання працівнику додаткової відпустки є соціальною гарантією, яка не втрачає дії в звязку з тимчасовою непрацездатністю працівника.

Таким чином, припис № 135/4.1-12-98 від 18.04.2017 р.; постанова про накладення штрафу № 135/4.1-12/450 від 11.05.2017 р., згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 3200,00 грн.; постанова про накладення штрафу № 135/4.1-12/451 від 11.05.2017 р., згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 32 000,00 грн. відповідають вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про скасування припису № 135/4.1-12-98 від 18.04.2017 р.; постанови про накладення штрафу № 135/4.1-12/450 від 11.05.2017 р., згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 3200,00 грн.; постанови про накладення штрафу № 135/4.1-12/451 від 11.05.2017 р., згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 32 000,00 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тому судові витрати в розмірі 1 600,00 грн. підлягають стягненню на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 69-72,86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування рішень задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення штрафу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № 135/4.1-12/452 від 11.05.2017 р., згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 9 600,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

В частині позовних вимог про визнання протиправним акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 135/4.1-12 від 18.04.2017 р. як такого, що не відповідає фактичним обставинам та складений перевіркою, проведеною з порушенням чинного законодавства - провадження закрити.

Судові витрати в розмірі 1 600,00 грн. стягнути на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2017 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 28.08.2017 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_9