Справа № 333/2430/17(2-а/333/141/17)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 вересня 2017 року справа № 333/2430/17(2-а/333/141/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Юрко І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2017 р. у справі № 333/2430/17 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - УПФУ) про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця в розмірі 90% середньомісячного заробітку з 01.04.2017 р. з урахуванням в складі заробітної плати сум матеріального допомоги та індексації заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, згідно з довідкою Запорізької митниці ДФС від 16.03.2017 р. № 08-70-05-27/119.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2017 р. позов задоволено.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, яке полягає в тому, що судом першої інстанції не вірно застосовані приписи Закону України «Про державну службу». Відповідно до ст. 33 цього Закону матеріальна допомога не відноситься до надбавок та доплат, які включаються до заробітку для перерахунку пенсії. Постанова Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 р. «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій» встановлює, що до видів виплат, які включаються для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», відносяться виплати, що мають систематичний характер. Суми матеріальної допомоги та індексації не носять систематичного характеру, а відносяться до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, тому відсутні правові підстави для включення вказаних виплат до заробітку для обчислення пенсії. Крім того, апелянт вказує, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013, яка діє з 15.12.2015 р., внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 в частині виключення п. 4, яким визначено умови перерахунку пенсій, а статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Крім того, зазначено про безпідставність стягнення на користь позивача судових витрат.

Справа судом першої інстанції у відповідності до ст. 183-2 КАС України розглянута в порядку скороченого провадження, у зв'язку з чим апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії із включенням додаткових виплат, хоча нарахована позивачу пенсія не враховує сум матеріальної допомоги та індексації заробітної плати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач фактично отримував матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, індексацію грошових доходів, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тому при визначення розміру пенсії вказані виплати повинні братися до уваги.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи у межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 01.02.2010 р. призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивач 31.03.2017 р. звернувся до УПФУ із заявою про здійснення перерахунку пенсії відповідно до уточнюючої довідки Запорізької митниці ДФС від 16.03.2017 р. № 08-70-05-27/119 (а.с. 15).

В зазначеній уточнюючій довідці зазначено про нарахування та виплату позивачу матеріальної допомоги, індексації грошових доходів. При цьому в довідці вказано, що на всі виплати, включені у довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (а.с. 11).

Листом від 14.04.2017 р. № 3/М-1 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії через відсутність підстав для перерахунку пенсії, встановлених ст. 33 Закону України «Про державну службу» (а.с. 16).

У відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, державним службовцям пенсія призначається в розмірі 80-90% від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 37-1 цього Закону встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивачу при призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» не враховані усі складові заробітної плати, зокрема, суми матеріальної допомоги та індексації заробітної плати.

Звернення позивача за перерахунком пенсії на підставі нової довідки про складові заробітної плати після призначення пенсії відбулось саме з метою визначення правильного розміру пенсії.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу», у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, (далі - Закон № 3723-XII) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, є правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов'язання органу Пенсійного фонду здійснити перерахунок пенсії з урахуванням відомостей про нараховану та виплачену позивачу матеріальну допомогу, а також індексацію заробітної плати.

Колегія суддів вважає, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, повинні враховуватися в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, а тому позов підлягає задоволенню в цій частині.

Такої позиції дотримується й Верховний Суд України в постанові від 20.02.2012 р. в справі № 21-430а11.

Також є правильним вирішення питання, з якої дати відповідачу необхідно здійснити перерахунок пенсії.

У відповідності до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки позивач із заявою про здійснення перерахунку пенсії звернувся до органу Пенсійного фонду 31.03.2017 р., перерахунок повинен здійснюватися з 01.04.2017 р.

Доводи апелянта про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії через зміну законодавства про пенсійне забезпечення державних службовців колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивач і після зміни законодавства отримує пенсію державного службовця, при розрахунку розміру якої не враховано усі складові заробітної плати.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково застосовані норми процесуального права в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

З наявної в матеріалах справи квитанції та розрахунку витрат на правову допомогу вбачається понесення позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн.

Разом з тим, позивачем не надано доказів складання саме адвокатом адміністративного позову в рамках договору № 580 від 26.04.2017 р. про надання юридичних послуг. При цьому колегія суддів звертає увагу на факт підписання позову саме позивачем.

Також в договорі про надання юридичних послуг не визначено порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни гонорару, порядок його сплати та умови повернення, що суперечить ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст. 28 Правил адвокатської етики.

Відтак, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішена справа, але із помилковим застосуванням норм процесуального права в частині розподілу судових витрат, що є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 183-2, 195, 197, 198, 201, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2017 р. у справі № 333/2430/17 задовольнити частково.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2017 р. у справі № 333/2430/17 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії змінити.

Викласти абзац четвертий резолютивної частини постанови в наступній редакції: «В задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн. відмовити.».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду у відповідності до ст. 183-2 КАС України є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: І.В. Юрко