Справа № 816/1006/17
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1006/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Канигіної Т.С., за участю: секретаря судового засідання - Скорика С.В., представників позивача - Буряка Д.М., Володченко Т.В., Скриль Н.В., представника відповідача - Боровик Ю.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом
позивача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Воскобійники"
до відповідача Головного управління ДФС у Полтавській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

В С Т А Н О В И В:

23.06.2017 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Воскобійники" (надалі - СТОВ "Воскобійники") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.03.2017 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що придбані ним автомобілі призначені для використання у господарській діяльності у межах виробництва сільськогосподарської продукції, а тому фінансовий результат їх придбання правомірно відображений у податковій декларації з податку на додану вартість спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства (скороченій).

У судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги позовної заяви та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. У письмових заперечення відповідач вказував, що оскаржене рішення прийнято у спосіб та у порядку, визначеними законом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 16.01.2017 по 24.02.2017 проведено планову виїзну документальну перевірку СТОВ "Воскобійники" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 30.09.2016, з питань правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2016, за результатами якої складено акт № 245/16-31-14-01-10/03770721 від 03.03.2017 /т. 1 а.с. 160-201/.

За висновками перевірки встановлено порушення позивачем, зокрема вимог підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201, пунктів 209.2, 209.5, 209.7, 209.15 статті 209 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість, який підлягає нарахуванню, за підсумками поточного звітного (податкового) періоду та залишається у розпорядженні сільськогосподарського підприємства та/або спрямовується на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства в сумі 677327,00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем 23.03.2017 винесено податкове повідомлення - рішення № /т.1 а.с. 24/, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 846658,80 грн, у т.ч. за податковими зобов'язаннями у розмірі 677327,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 169331,80 грн.

Позивач не погодився з указаним рішенням та оскаржив його до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд виходив з такого.

Матеріалами справи підтверджено, що спірне донарахування грошового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість контролюючим органом здійснено у зв'язку завищенням позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість по декларації спеціального режиму оподаткування у сфері сільського господарства на суму 677327,00 грн.

Так, перевіркою встановлено, що позивач безпідставно відніс до складу податкового кредиту податкової декларації щодо спеціального режиму оподаткування ПДВ суми податку загалом у розмірі 603943,00 грн від вартості легкових автомобілів, придбаних у ТОВ "Стар Лайн" та ПАТ "Полтава - Авто", які не призначені для безпосереднього використання в межах здійснення сільськогосподарського виробництва, а тому сума ПДВ щодо їх придбання неправомірно врахована при заповненні податкової декларації з податку на додану вартість (спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства). За твердженням відповідача, сплачені у ціні придбаних автомобілів суми ПДВ мали бути зараховані до податкового кредиту загальної податкової декларації з ПДВ, а не декларації сільськогосподарського товаровиробника.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач на підставі договору купівлі- продажу № SLP_23/1003 від 10.03.2016 придбав транспортний засіб автомобіль Toyota LC150 Prado 2,8L A/T Prestige Diesel /т.1 а.с. 62-67/, що також підтверджується видатковою накладною, актом прийому-передачі автомобілю /т.1 а.с. 68-69/, податковими накладними /т.1 а.с. 70-73/, згідно з якими позивачем сплачено суми ПДВ усього у розмірі 278108,33 грн.

Також позивачем придбано Toyota Land Cruiser 200 4,5 6A/T Prestige, на підтвердження чого надано договір поставки № 494А/14 від 27.11.2014, видаткову накладну, акт приймання-передачі товару, податкові накладні, згідно з якими позивачем сплачено суми ПДВ усього у розмірі 250000,00 грн. /т.1 а.с. 74-82/.

Згідно з договором поставки № 414308-Y05594 від 04.03.2016 позивачем придбано ЗАЗ Lanos YF55Y023 P-Up, а також надані видаткова накладна, акт передачі-прийняття, податкова накладна, згідно з якою позивачем сплачено суми ПДВ усього у розмірі 37916,67 грн /т.1 а.с. 83-96/; згідно з договором постанови № 414308-Y05595 від 04.03.2016 позивачем придбано ЗАЗ Lanos YF55Y023 P-Up, а також надані видаткова накладна, акт передачі-прийняття, податкова накладна, згідно з якою позивачем сплачено суми ПДВ усього у розмірі 37916,67 грн /т.1 а.с. 97-111/.

На підтвердження оплати придбаних автомобілів позивачем надані платіжні доручення /т.2 а.с. 99-106/.

На підставі вказаних податкових накладних позивач відніс до податкового кредиту податкової декларації з ПДВ суб'єкта спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства суму податку в загальному розмірі 603943,00 грн.

Придбані автомобілі були оприбутковані позивачем, на підтвердження чого останній надав картки рахунку 63.1 "Контрагенти", проводки документа "Введення позаоборотних активів до дії", акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, /т.2 а.с. 88-98, 107-114/.

Позивач пояснив, що придбані автомобілі на підставі порядку використання службових легкових автомобілів СТОВ "Воскобійники", затвердженого наказом № 77/1 від 01.11.2014 /т.1 а.с. 112-114/, а також на підставі наказів позивача закріплені за працівниками підприємства: автомобілі Toyota LC150 Prado, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, та Toyota Land Cruiser, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, закріплені за генеральним директором ОСОБА_5 /т.1 а.с. 129-130/, автомобіль ЗАЗ Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, закріплено за завідуючим автопарком ОСОБА_6 /т.1 а.с.131/, а автомобіль ЗАЗ Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_5, закріплено за інженером будівельником ОСОБА_7 /т.1 а. с. 132/.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підставою для нарахування податкового кредиту відповідно до статті 201 Податкового кодексу України є податкова накладна, яка повинна містити обов'язкові реквізити, визначені цією ж нормою.

Відповідно до пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

У пункті 201.10 статті 201 Податкового кодексу України вказано, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладене, необхідною умовою для виникнення у платника податків права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, за наявності належно оформлених податкових накладних.

Нормами статті 209 Податкового кодексу України врегульовано спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства.

Пунктом 209.13 зазначеної статті визначено, що сільськогосподарське підприємство - суб'єкт спеціального режиму оподаткування подає податкову декларацію у строки та в порядку, що встановлені для інших платників податку. Форма податкової декларації, яка подається сільськогосподарським підприємством - суб'єктом спеціального режиму оподаткування, затверджується відповідно до пункту 201.15 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 209.3 статті 209 Податкового кодексу України якщо сума податку на додану вартість, сплачена (нарахована) сільськогосподарським підприємством постачальнику на вартість виробничих факторів, перевищує суму податку, нараховану за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, то різниця між такими сумами не підлягає бюджетному відшкодуванню та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з підпунктом "а" підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит: товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виготовлення сільськогосподарських товарів (послуг), а частково для інших товарів/послуг, то сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

У разі зміни напряму використання товарів/робіт, основних фондів платник податку проводить коригування податкового кредиту виходячи з вартості придбання товарів/послуг, балансової (залишкової) вартості основних фондів, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснено зміну напряму використання.

Пунктом 209.2 статті 209 Податкового кодексу України передбачено, що згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 209.7 статті 209 Податкового кодексу України сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Таким чином при визначені напряму декларування сум ПДВ визначальним є безпосереднє використання придбаних товарів/послуг у виробництві сільськогосподарської продукції.

Водночас факт безпосереднього зв'язку використання придбаних товарів/послуг у виробництві сільськогосподарської продукції може бути встановлений з урахуванням якісних характеристик товарів/послуг, які б свідчили про призначення придбаних товарів/послуг для використання у виробництві сільськогосподарської продукції, відповідали б змісту цієї діяльності.

Із пояснень представника позивача вбачається, що автомобіль ЗАЗ Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, на підставі наказу СТОВ "Воскобійники" № 11/1 від 07.03.2016 закріплено за завідуючим автопарком ОСОБА_6 /т.1 а.с.131/, а автомобіль ЗАЗ Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_5, на підстав наказу СТОВ "Воскобійники" № 11/2 від 07.03.2016 закріплено за інженером будівельником ОСОБА_7 /т.1 а.с. 132/.

Позивач зауважив, що автомобіль ЗАЗ Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_5, використовується у сільськогосподарській діяльності підприємства, а саме: інженер будівельник ОСОБА_7 використовує спеціалізований вантажний фургон малотоннажний автомобіль для поїздок по господарству з метою нагляду за об'єктами будівництва сільськогосподарських об'єктів та здійснення їх ремонту. На підтвердження вказаних обставин позивач надав до суду реєстри подорожніх листів службового автомобіля, технічні паспорти господарських будівель підприємства (виробничого будинку, молочно-товарних ферм, тракторних бригад, будівлі контори, господарських дворів тощо), а також копії договорів підряду на виконання ремонтних та будівельних робіт на територіях зазначених об'єктів нерухомості, які розташовані у різних населених пунктах, подорожні листи /т.1 а. с. 136; т.2 а.с. 134-146, 115-134, 155-156/.

Придбаний автомобіль ЗАЗ Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, використовується завідуючим автопарком ОСОБА_6 для поїздок з метою придбання запчастин для сільськогосподарської техніки та вирішення питань з її ремонту, на підтвердження чого позивач надав до суду реєстри подорожніх листів службового автомобіля, подорожні листи, копії договорів купівлі-продажу запчастин для сільськогосподарської техніки, згідно з умовами яких товар постачається на умовах самовивозу транспортом покупця, накладні /т. 1 а.с. 135; 152-154, 205-222/.

Оскільки метою використання перелічених транспортних засобів є використання їх у виробництві сільськогосподарської продукції, а саме: забезпечення діяльності господарських виробничих будівель сільськогосподарського виробника та його сільськогосподарської техніки, то вказане не позбавляє сільгоспвиробника права на податковий кредит із сум ПДВ від придбання вказаних транспортних засобів.

Стосовно обґрунтованості включення позивачем до податкового кредиту податкової декларації з ПДВ суб'єкта спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства суму податку за придбаний автомобіль Toyota LC150 Prado та за автомобіль Toyota Land Cruiser суд зазначає таке.

Позивач у позовній заяві пояснив, що вказані автомобілі Toyota LC150 Prado, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, та Toyota Land Cruiser, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, на підставі наказів СТОВ "Воскобійники від 03.12.2014 № 81 та від 14.04.2016 № 18/1 були закріплені за генеральним директором ОСОБА_5 /т.1 а.с. 129-130/. За твердженням позивача /т.1 а.с. 10/, указані автомобілі використовувались генеральним директором для поїздок на зустрічі з покупцями с/г продукції, а також для вирішення інших виробничих питань, пов'язаних з веденням сільськогосподарської діяльності.

Слід зазначити, що позивачем не надано документів, підтверджуючих використання вказаного автотранспорту в процесі виробництва сільськогосподарської продукції. До матеріалів справи надані реєстри подорожніх листів, подорожні листи /т.1 а.с. 133-134; т.2 а.с. 147-151/ на використання вищезазначених транспортних засобів, у яких зазначено лише інформація про те, ким використовується автомобіль, кількість витраченого пального, пройдена відстань, проте, відсутня інформації щодо використання автомобілів саме з метою виробництва сільськогосподарської продукції відповідно до вимог пункту 209.2 статті 209 ПК України, тобто для здійснення господарської діяльності СТОВ "Воскобійники", на яку розповсюджується спеціальний режим оподаткування ПДВ.

При цьому, на підставі викладеного суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення в частині нарахування податкового зобов'язання з ПДВ винесено відповідачем без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття.

В акті перевірки відповідачем встановлено порушення СТОВ "Воскобійники" вимог пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України стосовно незазначення в податкових накладних обов'язкового реквізиту - код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України), у зв'язку з чим позивачем завищено податковий кредит на суму 73384,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем придбано у ТОВ "Агротехніка І" товар (циліндр гідравлічний, втулку, палець), на підтвердження чого контрагентом виписано податкову накладну № 258 від 21.07.2016, у ТОВ "МВР" - трикальцій фосфат кормовий та мінераліт, на підтвердження чого контрагентом виписано податкову накладну № 12 від 09.10.2016, та у ТОВ "Агротек" - товар, у зв'язку з чим контрагентом видано податкову накладну № 204673 від 26.02.2016 /т.1 а.с. 141-146/. З указаних накладних вбачається, що стосовно товару: втулка Kvemelend (податкова накладна № 258 від 21.07.2016), трикальцій фосфат кормовий (Росія) та мінераліт (податкова накладна № 12 від 09.10.2016), кульковий підшипник JD9397 (податкова накладна № 204673 від 26.02.2016) не зазначено код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Суд відзначає, що спірні податкові накладні дають можливість правильно встановити покупця та продавця товару, дані щодо кількості та вартості товару, дату операції.

При цьому, реквізит податкової накладної, передбачений підпунктом "і" пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, дає можливість відстежувати рух імпортованих товарів у межах усієї країни, а разом з тим і вираховувати, чи було оподатковано поставку такого товару податком на додану вартість на ціну, не нижче митної вартості.

Водночас податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів.

Під час розгляду справи сторонами не надано доказів повідомлення податковим органом позивача про наявність у реєстрі розбіжностей з метою уточнення податкових зобов'язань.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відсутність у спірних податкових накладних графи - код товару УКТ ЗЕД, не є належним доказом порушення продавцем порядку заповнення податкової накладної та, як наслідок, не може бути підставою для позбавлення позивача права на включення цих сум ПДВ до податкового кредиту.

Крім того, судом враховано, що реальність здійснення господарських операцій по спірним накладним відповідачем під сумнів не ставиться.

Враховуючи наведене, а також надаючи перевагу змісту господарської операції над формою її фіксації, суд вважає, що недоліки в заповненні реквізитів податкових накладних, виявлені в результаті перевірки позивача, не свідчать про її недостовірність, недійсність та недопустимість її використання, як доказу сплати податку на додану вартість у ціні придбання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сума податкового кредиту за податковими накладними № 258 від 21.07.2016, № 12 від 09.10.2016, № 204673 від 26.02.2016 позивачем сформована правомірно, оскільки ПДВ входить до складу договірної суми, сплаченої продавцеві.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності винесення спірного рішення, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Воскобійники" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 23.03.2017 № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області () на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Воскобійники" () витрати зі сплати судового збору у розмірі 12699 (дванадцять тисяч шістсот дев'яносто дев'ять) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 04.09.2017.

Суддя Т.С. Канигіна