Справа № 753/8668/17
Суддя: Даниленко В. В.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8668/17
провадження № 2-а/753/399/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Даниленко В.В.

при секретарі - Пасько І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо ділення складових заробітної плати, зазначених у довідках від 01.06.2013 р. № 09/030-278 та від 01.06.2013 р. № 017-40/84, із врахуванням включення за рішеннями судів інших виплат, при перерахунку пенсії на момент виникнення права у 2013 році на 60 місяців замість 24 місяців. Зобов'язати відповідача здійснити розрахунок з 14.03.2016 р., перерахованої позивачу пенсії на момент виникнення права у 2013 році у розмірі 80 відсотків складових заробітної плати із врахуванням включення інших виплат шляхом ділення складових заробітної плати на 24 місяці за період роботи з 01.06.2011 р. по 01.06.2013 р. та виплатити недоотриману суму пенсії із врахуванням фактично отриманих сум.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2016 р., залишеного без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2017 р. визнано дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними щодо не включення до розрахунку складових заробітної плати при перерахунку ОСОБА_2 пенсії сум інших виплат, на які нараховані та з яких утримані страхові внески до Пенсійного фонду України. Зобов'язано відповідача включити в розрахунок розміру пенсії ОСОБА_2 складові заробітної плати на підставі довідки № 09/030-278 від 07.06.2013 р. про складові заробітної плати «інші виплати», на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, здійснити перерахунок пенсії та її виплату з 14.03.2016 р. Відповідач при обрахунку пенсії по виконанню рішень застосував замість норм законодавства, які діяли на момент виникнення права, як при призначенні у жовтні 2007 року пенсії за віком, та і при перерахунку її у 2013 році, норми законодавства, які змінені у 2014 році Постановою КМУ № 112 від 25.03.2014 р., і якою складові виплат для призначення пенсії надаються не за 24, а за 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією. Вважає, вищевказані дії відповідача є порушенням її прав.

Від Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві до суду надійшли письмові заперечення з проханням відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що на час здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_2 постановою КМУ «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» № 865 від 31.05.2000 р. (зі змінами, які набрали чинності 24.04.2014 р.) встановлено методику розрахунку розміру заробітної плати державного службовця для обрахування розміру пенсії, згідно якої середньомісячна сума заробітку визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60 календарних місяців, обрахування розміру її пенсії відповідно до довідки про заробітку плату № 09/030-278 від 07.06.2013 р. здійснено шляхом ділення зазначених у довідці сум на 60 місяців. Постанова Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2016 р. виконана у відповідності до зобов'язання, викладеного у резолютивній частині постанови, неправомірність у діях управління відсутня.

У судове засідання позивач не з'явився, до суду надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 39).

У судове засідання представник відповідача не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти позовних вимог заперечує у повному обсязі та просив у їх задоволені відмовити (а.с. 40).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пункт 6 ст. 92 Конституції України встановлює, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки.

Судом встановлено, що позивач перебуває на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 80 % від розміру заробітної плати.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2016 р., залишеного без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2017 р. визнано дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними щодо не включення до розрахунку складових заробітної плати при перерахунку ОСОБА_2 пенсії сум інших виплат, на які нараховані та з яких утримані страхові внески до Пенсійного фонду України. Зобов'язано відповідача включити в розрахунок розміру пенсії ОСОБА_2 складові заробітної плати на підставі довідки № 09/030-278 від 07.06.2013 р. про складові заробітної плати «інші виплати», на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, здійснити перерахунок пенсії та її виплату з 14.03.2016 р (а.с. 7-9, 10-12).

На виконання постанови Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2016 р. Управлінням Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києві проведено перерахунок пенсії та нараховані суми пенсії з урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 20).

Відповідно до ч. 2 ст. 19, ст.ст. 129 і 129-1 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

При цьому, однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI (далі по тексту - Закон) (що набрав чинності з 1 січня 2013 року) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Так, на час здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_2 постановою КМУ «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» № 865 від 31.05.2000 р. (зі змінами, які набрали чинності 24.04.2014 р.) встановлено методику розрахунку розміру заробітної плати державного службовця для обрахування розміру пенсії, згідно якої середньомісячна сума заробітку визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60 календарних місяців, обрахування розміру її пенсії відповідно до довідки про заробітку плату № 09/030-278 від 07.06.2013 р. здійснено шляхом ділення зазначених у довідці сум на 60 місяців.

Суд, не приймає доводи позивачу, оскільки управління виконало постанову суду у відповідності до вимог методики розрахунку розміру заробітної плати державного службовця для обрахування розміру пенсії, а отже неправомірність у діях управління відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 11, 86, 122, 158, 159, 160, 161, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: