Справа № 749/943/17
Суддя: Шаповал З. О.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/943/17
Номер провадження 2-а/749/68/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шаповал З.О.

за участю секретаря Мирошниченко А.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача Лисенка Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сновського віділення поліції Менського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області, начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області Лисенка Дмитра Сергійовича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, 10.08.2017 року звернувся до Щорського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Сновського віділення поліції Менського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області, начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області Лисенка Дмитра Сергійовича в якому просить скасувати постанову начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області Лисенка Дмитра Сергійовича АР №978539 від 01.08.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що спірною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, за те, що позивач керуючи транспортним засобом користувався засобом зв?язку (мобільним телефоном). Вважає, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не наведено жодного доказу винності у скоєному правопорушенні саме позивача у зв?язку з чим позивач відсмовився підписувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та оспорював свою винність, а тому відповідач Лисенко Д.С. повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ч.5 ст.258 та ст.. 256 КУпАП, однак вказані норми закону відповідачем проігнорована. Відповідачем розглянуто справу на місці вчинення правопорушення, що на думку позивача порушує вимоги ст.. 245 КУпАП та не враховано обставини, що обтяжують та пом?якшують відповідальність відповідно до вимог ст.. 33 КУпАП.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 (далі - Позивач) позовні вимоги підтримав наполягав на їх задоволення. З приводу телефонної розмови вказав що « по всей вероятности не разговаривал». В той час просто тримав телефон в руках.

У судовому засіданні відповідач Лисенко Д.С. (далі - Відповідач) просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки постанова складена відповідно до вимог чинного законодавства, а позивач у судовому засіданні сам підтвердив, що тримав телефон в руках. Правила дорожнього руху забороняють під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці.

У судовому засіданні відповідач Сновське віділення поліції Менського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області (далі - Відповідач 2) відсутній, про час та місце розгляду справи відділення повідомлялось належним чином.

Суд, вислухавши Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали прийшов до наступного висновку.

Постановою серії АР №978539 від 01.08.2017 року позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в сумі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови, Позивач визнаний винним в тому, що 01.08.2017 року о 17 год. 45 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 користувався засобом зв?язку, а саме розмовлям по мобільному телефону, чим порушив п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (стаття 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395).

Згідно з ч.2, ч.3 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.4 вказаної статті, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За приписами ч.5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 цього ж Розділу передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». У аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець відніс розгляд справ про скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-VІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. ОСОБА_4 не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Крім того спірна постанова складена у відповідності до вимог статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у визначеному цією правовою нормою місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення «за місцем його вчинення», вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку, спірна постанова складена відповідачем у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а не за фактичним місцем знаходження (адресою) Управління патрульної поліції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.2.9 «д» Правил дорожнього руху водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

У судовому засіданні позивач не заперечував факт користування мобільним телефоном. Позивач наголошував на тому, що не розмовляв по телефону і то невпевнено, а тому суд повністю погоджується з доводами Відповідача відносно того, що Правила дорожнього руху забороняють під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці.

Писилання Позивача на те, що при накладенні на нього адміністративного стягнення Відповідачем не враховано характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст.33 КУпАП) є помилковими, оскільки вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП не враховуються при накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже Відповідачем в повній мірі дотримано вимоги статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, спірна постанова за змістом відповідає вимогам статі 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі щодо викладення суті вчиненого порушення.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що постанова начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області Лисенка Дмитра Сергійовича АР №978539 від 01.08.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП винесена на підставі та в межах повноважень, наданих органам поліції, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 17, 18, 41, 70, 71, 159, 162, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сновського віділення поліції Менського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області, начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області Лисенка Дмитра Сергійовича про скасування постанови - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Щорський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя З.О. Шаповал