Справа № 127/8696/17
Суддя: Прокопчук А. В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/8696/17
Провадження № 2-а/127/494/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 серпня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Олійник І.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Дмитрук Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити і виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням третьої групи інвалідності,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з вищевказаним позовом.

Викладені в позовній заяві вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_3 в травні 2016 року було встановлено інвалідність ІІІ групи (ступінь втрати професійної працездатності складає 50%), отриманої внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням служби в органах Міністерства внутрішніх справ України. В зв'язку з цим, він звернувся до відповідача з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, проте йому було відмовлено, оскільки це не передбачено Законом України «Про Національну поліцію». Дану відмову позивач вважає протиправною, безпідставною та упередженою. Позивач також зазначає, що з 15.08.1999 року по 06.11.2015 року він проходив службу в органах МВС України, з 07.11.2015 року - в Національній поліції України та 07.04.2016 року було звільнено в зв'язку із скороченням штату. Разом з тим, 4 квітня 2016 року військово-лікарською комісією здійснено медичний огляд ОСОБА_3 та складено свідоцтво про хворобу, в якому вказано, що наявні захворювання пов'язані із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом та просить: визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, викладену в листі від 22.03.2017 року № 432/05/29-17 у проведені виплати одноразової грошової допомоги в зв'язку з встановленням йому 3-ї групи інвалідності; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Вінницькій області призначити і виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням 3-ї групи інвалідності в 150-кратному розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача Дмитрук Ю.Д. в судовому засіданні позов не визнала, надала письмове заперечення та пояснила, що 9 квітня 2016 року позивача було звільнено із служби в поліції за п.4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» спрямовані на відновлення гарантій соціального захисту колишніх працівників ОВС та членів їхніх сімей та не можуть бути застовані до осіб, які набули статусу поліцейського, соціальні гарантії яких визначені Законом України «Про Національну поліцію» незалежно від того, з яким періодом пов'язана обставина, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги. В силу ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю, отриманою внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Просила відмовити ОСОБА_3 в задоволенні його позову.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Дмитрук Ю.Д., дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року здійснено тлумачення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, де сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.

Також, аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі № 44277/98 "Стреч проти Сполученого Королівства" від 24.04.2003 року.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З трудової книжки серії АА №282336, суд вбачає, що ОСОБА_3 з 15.08.1999 року по 06.11.2015 рік працював на службі в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 року по 08.04.2015 рік - на службі в Національній поліції України. З 9 травня 2016 року йому було розпочато виплату допомоги по безробіттю, відповідно до п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 12-17).

Матеріалами справи встановлено, що 8 квітня 2016 року відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_3 було звільнено зі служби в поліції за п.4 ч.1 ст. 77 (у зв'язку із скороченям штатів) (а.с. 18).

З свідоцтва про хворобу № В-34 від 04.04.2016 року військово-лікарською комісією за розпорядженням УКЗ ГУНП у Вінницькій області було здійснено медичний огляд ОСОБА_3 та встановлено наступні діагнози: підгострий період ЗЧМТ струсу головного мозку; віддалені наслідки перенесених ЧМТ (2009р, 2013р. - анамнестично) у вигляді цефалгічного, вестибуло-атактичного, лікворо-гіпертензивного синдромів легкого ступеня, помірної вегетативної дисфункції; стенозуючий атероселероз лівої ЗСА; емоційно-лабільний розлад легкого ступеня, внаслідок органічного ураження ЦНС; гіпертонічна хвороба першої стадії, ступінь ІІ; гіпертрофія лівого шлуночка; остеохондроз шийного, грудного відділу хребта з незначним порушенням функції руху; вертеброгенна радикулопатія С6, С7 зліва з незначним порушенням функції лівої кисті; вертеброгенний больовий рефлекторний синдром в грудному відділі; хронічний гастродуоденіт в стадії ремісії; стеатогепатоз; надлишкова вага тіла. Захворювання пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 19).

Відповідно до довідки серії 12 ААА № 564514 від 18.05.2016р., ОСОБА_3 встановлена третя група інвалідності, захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Ступінь втрати професійної працездатності становить 50% (а.с. 20-22).

Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2, ОСОБА_3 є пенсіонером по інвалідності 3 групи, інвалід армії (а.с. 11).

Судом встановлено, що 7 березня 2017 року ОСОБА_3 звертався до начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з письмовою заява про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що йому 12 травня 2016 року встановлено інвалідність ІІІ групи, отриманої внаслідок захворювання пов'язаного із проходженням служби в органах Міністерства Внутрішніх справ (а.с. 8).

Однак, листом від 22.03.2017 року позивачу були повернуті документи щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, оскільки ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачені випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків або проходження служби в органах внутрішніх справ. Виплата одноразової грошової допомоги поліцейським буде можлива після внесення відповідних змін до ст. 97 вказаного Закону (а.с. 9).

Отже, аналізуючи вищевказані документи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 було встановлено третю групу інвалідності через захворювання, пов'язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Частиною шостою статті 23 ЗаконуУкраїни «Про міліцію» визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Проте положеннями п.5 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Однак, абзацом третім пункту 15 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбаченних Законом України «Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Суд звертає увагу, що механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівниками міліції регулюється Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівниками міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 передбачено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі:

250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи;

200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи;

150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно п. 7 Порядку № 850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Відповідно до п. 8 Порядку № 850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

З заяви (рапорта) ОСОБА_3 вбачається, що ним було долучено до заяви всі вищеперелічені документи., однак в суперечив вимогам законодавства відповідачем було відмовлено у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановленням третьої групи інвалідності.

Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ (п. 11 Порядку № 850).

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що за колишнім працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлення інвалідності, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850.

Суд звертає увагу що факт того що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції, не є підставою для позбавлення ОСОБА_3 права на отримання одноразової грошової допомоги.

Крім того, на час звернення до відповідача з заявою (рапортом), наказом МВС України 34 від 11.01.2016 року було затверджено в Міністерстві юстиції України Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно п.1 розділу 2 Порядку №4, днем виникнення права на отримання ОГД є у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського ( п.3 розділ 3 Порядку № 4).

Слід зазначити, що згодом до вказаного порядку №4 було внесено зміни, зокрема наказом № 916 від 12.09.2016 року, якими п.5 розділу 1 доповнено підпунктом 4, яким визначено випадки за яких призначається одноразова грошова допомога у разі, зокрема, втрати працездатності поліцейського, а саме: пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставна, яка виникла внаслідок отримання поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми чи каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, оскільки підставою встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності стало захворювання, пов'язане з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ України, то порядок виплати одноразової грошової допомоги позивачу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 "Про порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".

Враховуючи встановлені судом факти, суд вбачає протиправною лист-відмову № 432/05/29-17 від 22.03.2017 року з боку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, яке діяло в порушення норм чинного законодавства, зокрема,ч. 2 ст. 19 Контитуції України, в якій зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже в бездіяльності Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо відмови позивачу у проведені виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності є порушенням чинного законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

За змістом ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, достатньо вмотивованими та ґрунтуються на наявних у справі доказах, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи положення статті 94 КАС України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 640,00 грн. судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.є

На підставі викладеного та керуючись ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст. 23 ЗаконуУкраїни «Про міліцію», Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівниками міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850,ст.ст. 2, 6-11, 18, 69, 71, 94, 158-163, 183-2, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити і виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням третьої групи інвалідності - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, викладену в листі від 22.03.2017 року № 432/05/29-17 у проведенні виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_3, в зв'язку з встановленням третьої групи інвалідності.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області призначити і виплатити ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням третьої групи інвалідності в 150-кратному розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Театральна, 10) на користь ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок)грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Віницької області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: