Справа № 808/636/16
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"29" серпня 2017 р.Справа № 808/636/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю: секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

за участі представника позивача Верещаги Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі №808/636/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 19.02.2016 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, в якому просив визнати протиправною відмову пенсійного органу у задоволенні заяви від 16.12.2015 року №11/2083902(СБ) про повернення позивачу помилково сплачених сум з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах жінкам-пенсіонерам, яким було призначено пенсію за списком № 1 та списком № 2 до 01.10.2011 року; зобов'язати відповідача зарахувати помилково сплачені позивачем суми відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах жінкам-пенсіонерам, яким пенсію призначено за списком № 1 та списком № 2 до 01.10.2011 і на момент надсилання Розрахунків і сплати їм виповнилось 55 років на загальну суму 6341183,30 грн. у рахунок майбутніх платежів позивача з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №1 на суму 3044972,96 грн. та списком №2 на суму 3296210,34 грн..

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач надіслав до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, розгляд справи провести без участи його представника.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» є юридичною особою, зареєстрований в ЄДРПОУ з 18.04.2000 року. До видів діяльності позивача за КВЕД-2010 належить виробництво чавуну, сталі та феросплавів (24.10) (а.с. 33).

Відповідач - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є юридичною особою - орган державної влади 31.03.2017 року (а.с. 186-187).

Позивач у встановленому законом порядку здійснює відшкодування відповідачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, зокрема, по жінкам-пенсіонерам, яким пенсію призначено за Списком №1 та Списком №2. Так, загальна сума сплачених позивачем у період з 01.10.2011 року по 31.10.2015 року фактичних витрат на виплату і доставку вказаних пільгових пенсій, складає 6341183,30 грн. (а.с. 15-19).

16.12.2015 року позивачем надіслано пенсійному органу заяву №11/2083902 (СБ) про повернення помилково сплачених сум відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій жінках-пенсіонерах, яким призначено пенсію за Списком №1 та Списком №2. В обґрунтування заяви зазначено, що за приписами Закону України від 26.06.1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №400) об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст.13 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі по тексту - Закон №1788) до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058). Статтею 26 Закону №1058 (в редакції до 01.10.2011 року) було визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками 50 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років. Однак, 01.10.2011 року набрав чинності Закон України від 08.07.2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі по тексту - Закон №3668), яким було внесено зміни до ст.26 Закону №1058 та, відповідно, збільшено розмір пенсійного віку для жінок, які мають право на призначення пенсії за віком (пропорційно до їх віку) до 60 років. Отже, позивач вважає, що в разі виходу жінок на пільгову пенсію за Списком № 1 в 45 років та за Списком № 2 в 50 років до 01.10.2011 року він зобов'язаний відшкодовувати відповідачу цю пенсію до досягнення такими особами 55 років (а.с. 10-12).

Пенсійний орган листом від 05.01.2016 року №78/05 відмовив позивачу в задоволенні заяви з огляду на відсутність законодавчо визначених підстав для цього (а.с.13-14).

Позивач не погодився з таким рішенням пенсійного органу та оскаржив його до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV , який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону №1058 виключно ним визначаються види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Згідно з пунктом 16 Прикінцевих положень Закону №1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону №1788 (в редакції, що діяла на момент призначення пільгових пенсій працівникам позивача) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За приписами п.«б»-«з» ч.1 ст.13 Закону № 1788 (в редакції на час призначення пільгових пенсій працівникам позивача) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058 та абз.4 п.1 ст.2, абз.3 п.1 ст.4 Закону №400 (в редакції, що діяла до 28 квітня 2013 року) визначено, що підприємства відшкодовують Пенсійному фонду 100% витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст.12 Закону №1788 жінки мають право на пенсію за віком після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років. Аналогічний пенсійний вік для жінок був передбачений і ст.26 Закону №1058.

Однак, Законом України від 08.07.2011 року №3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011 року, ст.26 Закону №1058 викладено в новій редакції, згідно з якою особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом 1 цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Наведені положення Закону є імперативними, неконституційними не визнавались.

З наведеного вбачається, що після набрання чинності Законом України від 08.07.2011 року №3668-VI ст.12 Закону №1788 фактично стала суперечити ст.26 Закону України №1058.

Така правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України, зокрема в ухвалі від 14.04.2016 року по адміністративній справі №К/800/20633/15 за позовом ДП «Виробниче обєднання «Карпати» до УПФУ в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій протиправними.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 01.10.2011 року по 31.10.2015 року позивач систематично сплачував відповідачу суми фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, по жінкам-пенсіонерам, яким пенсію призначено за Списком №1 та Списком №2 до 01.10.2011 року. Загальна сума фактичних витрат склала 6341183,30 грн. (а.с.15-19).

Однак, у зв'язку з набранням чинності Законом України від 08.07.2011 року №3668-VI, яким законодавець збільшив до 60 років пенсійний вік для жінок, які мають право на призначення пенсії за віком (пропорційно до їх віку), позивач звернувся до відповідача з заявою від 16.12.2015 року № 11/2083902 (СБ) про повернення помилково сплачених сум відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку вказаних вище пільгових пенсій по жінках-пенсіонерах.

Віповідач в своїй відмові позивачу у поверненні помилково сплачених сум зазначив, (і з цим погодився суд першої інстанції) що, позивач як до 01.10.2011 року, так і після 01.10.2011 року має обов'язок відшкодовувати відповідачу фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій до віку, встановленого саме ст.26 Закону №1058 (а.с. 13-14).

Крім того, позивач не оскаржував розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та у спірний період систематично проводив з відповідачем звіряння взаєморозрахунків та відшкодовував вказані витрати пенсійному органу.

Отже, оскільки чинним законодавством передбачений обов'язок підприємств відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 та Списком №2 у період з дня призначення пенсії до досягнення громадянами пенсійного віку, передбаченого Законом №1058, суд першої інстанції вірно зазначив, що у відповідача відсутні законні підстави для повернення позивачу сплачених сум відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій жінкам-пенсіонерам, яким призначено пенсію за Списком №1 та Списком №2 за період з 01.10.2011 року по 31.10.2015 року у розмірі 6341183,30 грн., з чим погоджується колегія суддів.

Переконливих доказів зворотнього позивач не надав.

Посилання апелянта на рішення Вищого адміністративного суду України від 26.04.2017 року у справі К/800/24702/15 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки у вказаній справі за позовом Управління Пенсійного Фонду України в м.Івано-Франківську до Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Карпати» вимоги стосуються стягнення ще не сплаченої заборгованості з відшкодування сум витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування його рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі №808/636/16 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі №808/636/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 30 серпня 2017 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва