Справа № 539/1793/17
Суддя: Даценко В. М.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/1793/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2017 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Даценка В. М.

при секретарі судового засідання - Ануфрієвій Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до Виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обгрутовувала тим, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.06.2014 року по справі №539/595/14-а року частково задоволені її позовні вимоги, розпорядження в частині її звільнення скасовано як незаконне, а її поновлено на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчого органу Засульської сільської ради з 14.01.2014 р., стягнуто з Виконавчого комітету Засульської сільської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.01.2014 р. по 24.06.2014 р. в сумі 16456,00 грн.

Рішення суду в частині поновлення її на роботі було допущено до негайного виконання.

Через зволікання відповідача у виконанні вищевказаного рішення в частині поновлення її на посаді вона змушена була звертатися до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08.09.2016 року по справі №539/1413/16-а її позов було задоволено і стягнено з Виконавчого комітету Засульської сільської ради на її користь 91 736 грн.09 коп. середнього заробітку за час затримки виконання рішення Лубенського міськрайонного суду від 25.06.2014 року за період з 26.06.2014 року по 31.05.2016 року.

Також постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.03.2017 року по справі №539/3410/16-а її позов було знову задоволено та стягнуто з Виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району на її користь 35 888 грн. 88 коп. середнього заробітку за час затримки виконання рішення Лубенського міськрайонного суду від 25.06.2014 року за період з 01.06.2016 року по 20.02.2017 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2016 року постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08.09.2016 року по справі №539/1413/16-а залишено без змін.

Також постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від10.05.2017 року постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.03.2017 року по справі №539/3410/16-а скасовано в частині стягнення з Виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району на користь ОСОБА_1 2 000 гривень понесених нею судових витрат на правову допомогу і в цій частині ухвалено нову постанову, якою стягнено з Виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району на користь ОСОБА_1 704 гривні 02 копійки понесених нею витрат на правову допомогу.

В іншій частині постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.03.2017 року по справі №539/3410/16-а залишено без змін.

Поновлення її на роботі відбулося лише 27.04.2017 року, а тому вона знову змушена звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 21.02.2017 року по 27.04.2017 року в сумі 9021 грн. 25 коп.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала, прохала його задовольнити.

Представники відповідача - Виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району та третьої особи по справі - Засульської сільської ради Лубенського району в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені завчасно та належним чином. Прохали справу розглядати без їх участі.

Заслухавши представника позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали, докази по справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

За загальним правилом, установленим частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи вирішуються судом за місцезнаходженням відповідача.

Справи про стягнення заробітної плати (грошового утримання) за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, за умови, коли така вимога не заявлялася одночасно з вимогою про поновлення на роботі, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки стосуються проходження особою публічної служби.

Судом встановлено, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.06.2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Засульської сільської ради Лубенського району, Виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району, тимчасово виконуючого обов'язки голови Засульської сільської ради Лубенського району Киби О.М. про визнання дій незаконними, скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1

Також судом встановлено, що, розпорядження тимчасово виконуючої обов'язки Засульської сільської ради Лубенського району в частині звільнення ОСОБА_1 скасовано як незаконне та її поновлено на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчого органу Засульської сільської ради з 14.01.2014 року; стягнуто з Виконавчого комітету Засульської сільської ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.01.2014 року по 24.06.2014 року в сумі 16456,00 грн.

Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно п.34 Постанови Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до статті 65 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статею 63 цього Закону.

Як вбачається із матеріалів справи, на момент розгляду справи в суді позивач на роботі не поновлена.

У відповідності до частини 5 ст. 235 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Неможливість особою домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту 1 ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 року (справа "Жовнер проти України) , право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов"язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

Беручи до уваги вищезазначену практику Європейського суду з прав людини та ст.236 КЗпП України, суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивача слід стягнути 9021 гривну 25 копійок середнього заробітку за час затримки виконання рішення Лубенського міськрайонного суду від 25.06.2014 року за період з 21.02.2017 року по 27.04.2017 року. При цьому суд погоджується із розрахунком позивача про розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду (а.с.3).

Згідно статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 8-рп/2013 по справі №1-13/2013, під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. У разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право, згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

При подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору, тому, відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, судові витрати слід стягнути із відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-9, 12, 14, 122, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст.ст. 63, 65 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення - задовольнити.

Стягнути з Виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.06.2014 року по справі №539/595/14-а в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчого органу з 14.01.2014 року за період з 21.02.2017 року по 27.04.2017 року в сумі 9 021 (дев'ять тисяч двадцять одну) грн. 25 коп.

Стягнути з Виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави 640 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Лубенського міськрайонного суду Даценко В. М.