Справа № 817/1248/17
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

30 серпня 2017 року РівнеСправа № 817/1248/17
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; представника позивача ОСОБА_1 (довіреність від 06 січня 2017 року); представників відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 16 травня 2017 року) та ОСОБА_3 (довіреність від 09 березня 2017 року); розглядаючи у відкритому судовому засіданні клопотання Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» про забезпечення адміністративного позову у справі за позовною заявою Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про скасування постанови та зобовязання вчинення певних дій, та вирішуючи питання щодо наявності підстав для забезпечення адміністративного позову,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» (далі іменується позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі іменується відповідач), в якій позивач просить суд накласти заборону на арешт рахунку підприємства (р/р 3293), відкритого в АТ «Укрексімбанк» м. Рівне, МФО 322313 та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3 про арешт коштів боржника РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» №40920359 від 17.08.2017.

Ухвалою судді Комшелюк Т.О. від 28.08.2017 провадження в адміністративній справі відкрито.

Ухвалою судді Недашківської К.М. від 29.08.2017 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Позивач одночасно з адміністративним позовом подав до суду клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3 про арешт коштів боржника РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» №40920359 від 17.08.2017.

Клопотання про забезпечення адміністративного позову обґрунтоване тим, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винесено постанову про арешт коштів боржника Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал», від 17.08.2017 ЗВП №40920359, якою накладено арешт на всі грошові кошти в національній та іноземній валюті в межах суми стягнення у розмірі 2374392 грн. 62 коп., які містяться на усіх рахунках банківських установ, зокрема, АТ «Укрексімбанк» МФО 322313. Заявник вказує, що такий рахунок є рахунком зі спеціальним режимом, а відтак державний виконавець не мав правових підстав для арешту коштів, що знаходяться на ньому.

Ухвалою судді від 29.08.2017 клопотання про забезпечення адміністративного позову призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30.08.2017.

У судове засідання прибув представник позивача, підтримав заявлене клопотання про забезпечення адміністративного позову, та просив суд задовольнити таке клопотання у повному обсязі.

До суду також прибули представники відповідача, заперечили проти задоволення клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову та вказали, що законодавством чітко визначено механізм реалізації та виконання постанов про арешт коштів боржника, в частині арешту рахунків зі спеціальним режимом. Відтак, жодних підстав вважати, що права та інтереси боржника будуть порушені внаслідок невжиття заходів забезпечення позову, немає.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених позивачем в основу клопотання про забезпечення адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії.

Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують ужиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення субєкта владних повноважень є очевидно протиправним.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі іменується Закон України №1404-VIII), арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (частина 2 статті 56 Закону України №1404-VIII).

За приписами частини 3 статті 56 Закону України №1404-VIII, арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

З матеріалів справи вбачається, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винесено постанову про арешт коштів боржника Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал», від 17.08.2017 ЗВП №40920359, якою накладено арешт на всі грошові кошти в національній та іноземній валюті в межах суми стягнення у розмірі 2374392 грн. 62 коп., які містяться на усіх рахунках банківських установ, зокрема, АТ «Укрексімбанк» МФО 322313 (а.с. 9).

Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що на його думку, відкритий в АТ «Укрексімбанк» рахунок №3293, є банківським рахунком зі спеціальним режимом використання, а відтак відповідач не мав правових підстав для накладення арешту на кошти, що знаходяться на такому рахунку.

Також, представник позивача вказав, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника, призведе до таких негативних наслідків, як: неможливість виплати заробітної плати працівникам підприємства; неможливість проведення розрахунків за інвестиційними програмами у сферах централізованого водопостачання та водовідведення.

З даного приводу суд зазначає, що при накладенні арешту на кошти боржника, державний виконавець не володіє інформацією щодо статусу (виду) банківського рахунку, що належить боржнику.

Натомість, питання подальшого виконання постанови державного виконавця про арешт коштів на банківських рахунках та механізм визначення статусу (виду) банківського рахунку, чітко визначено нормами чинного законодавства.

Так, згідно частини 4 статті 56 Закону України №1404-VIII, копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Частиною 3 статті 52 Закону України №1404-VIII визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобовязані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

З аналізу наведених норм вбачається, що банк, після одержання від державного виконавця постанови про арешт коштів, зобовязаний повідомити останнього про цільове призначення рахунку, оскільки банк володіє інформацією щодо статусу (виду) такого рахунку.

Встановивши, що арешт коштів накладено на рахунок зі спеціальним режимом, банківська установа повертає державному виконавцю постанову без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку.

Суд зазначає, що на момент розгляду клопотання про забезпечення адміністративного позову, позивачем не надано доказів того, що банківською установою АТ «Укрексімбанк» прийнято до виконання оскаржувану постанову державного виконавця про арешт коштів боржника.

Натомість, у разі якщо банківська установа АТ «Укрексімбанк» повідомить державного виконавця про те, що рахунок №3293 являється рахунком зі спеціальним режимом, відповідач буде зобовязаний зняти арешт коштів в порядку статті 59 Закону України №1404-VIII, яка визначає, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (пункт 1 частини 4 статті 59 Закону України №1404-VIII).

Дослідивши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких обєктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання про забезпечення адміністративного позову є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 117, 118, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» про забезпечення адміністративного позову залишити без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська