Справа № 236/1553/17
Суддя: Бікезіна О. В.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 236/1553/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Бікезіної О.В.,

за участю секретаря Плаксіної Є.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Зозулі Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Краснолиманського міського суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Лиманський міської ради Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на такі обставини.

28 квітня 2014 року позивач народила дитину ОСОБА_3, та звернулася до Управління соціального захисту населення міста Єнакієво Донецької області за місцем свого постійного проживання із заявою про виплату їй допомоги при народженні дитини. Допомога була їй призначена у травні 2014 року та виплачувалася протягом трьох місяців. Але у серпні 2014 року виплату державної допомоги у в зв'язку з проведенням на території міста Єнакієво антитерористичної операції було припинено.

Увесь цей час позивач з дітьми знаходилася у місті Єнакієво Донецької області. У лютому 2017 року вона виїхала на постійне проживання до АДРЕСА_1.

24.04.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради із заявою про поновлення виплати державної допомоги.

Але 10 травня 2017 року їй було відмовлено у поновлені виплати допомоги при народженні дитини у зв'язку з тим, що відповідно до п.13 Порядку призначення і виплати державної допомоги, виплати допомоги поновлюється у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною, звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу управління соціального захисту з письмовою заявою.

Позивач вважає рішення відповідача незаконним та таким що порушує її конституційні права.

Просить суд, поновити їй строк на звернення до суду з цим позовом, визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради щодо невиплати державної допомоги при народженні дитини та зобов"язати Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради поновити нарахування та виплату державної допомоги при народженні дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сплатити заборгованість за період, починаючи з серпня 2017 року на рахунок, відкритий в банку, обраному раніше позивачем (AT «Ощадбанк»); звернути постанову до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць в розмірі 1075,00 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що Управлінням соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області перераховано їй кошти за п"ять місяців у сумі 5375,00 грн. з квітня по серпень 2017 року, по 1075,00 грн. щомісячно. Таким чином, відповідачем частково задоволені її позовні вимоги, тому вона уточнила позовні вимоги просила суд: поновити їй строк на звернення до суду з цим позовом, визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради щодо невиплати державної допомоги при народженні дитини з серпня 2014 року по березень 2017 року, зобов"язати Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради здійснити виплату державної допомоги при народженні дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період, починаючи з серпня 2014 року по березень 2017 року (а.с. 54).

Представник відповідача Зозуля Є.В. (який діє за довіреністю, а.с. 55) уточнені позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити. Пояснив, що дійсно ОСОБА_1 24.04.2017 року звернулася до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради з заявою про поновлення виплати державної допомоги на народження дитини. Рішенням від 10 травня 2017 року їй було відмовлено у поновлені виплати допомоги при народженні дитини у зв'язку з тим, що звернення про подовження виплати надійшло після закінчення виплати в іншому районі 12 місяців. Проте, 27.06.2017 року вказане рішення переглянуто, заведена особова справа ОСОБА_1, остання взята на облік з місяця звернення, тобто з квітня 2017 року, та починаючи з квітня місяця 2017 року ОСОБА_1 надана допомога в розмірі 5375,00 гривень, тобто по 1075 грн. щомісячно. Поновити виплату допомоги з моменту припинення в іншому регіоні не має підстав. Вважав, що у позивача не існували перешкоди переміститися на підконтрольну українській владі територію та своєчасно утримувати допомогу. Також надав письмові заперечення проти позову (а.с. 22-24).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, що його видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єнакіївського міського управління юстиції від 06 травня 2014 року (а.с. 9).

Після народження дитини ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення міста Єнакієво Донецької області за місцем свого постійного проживання із заявою про виплату їй допомоги при народженні дитини. Допомога була їй призначена у травні 2014 року та виплачувалася протягом трьох місяців, що підтверджується випискою по картковому рахунку, наданою ПАТ "ОщадБанк" (а.с. 16). Але у серпні 2014 року виплату державної допомоги у в зв'язку з проведенням на території міста Єнакієво антитерористичної операції було припинено.

Згідно інформації, наданої Департаментом соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 25.07.2017 року ОСОБА_1 перебувала на обліку як отримувач державної соціальної допомоги при народженні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Допомога була призначена з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року у розмірі 10320 грн. (одноразово), з 01.05.2014 року по 30.04.2018 року в розмірі 1075 грн. (щомісячно). Фінансування виплат усіх видів державних соціальних допомог в управлінні м. Єнакієве Донецької області не здійснювалося з серпня 2014 року (а.с.41).

Згідно відмітки у паспорті серії НОМЕР_1, виданого 03 листопада 2006 року Єнакіївським МВГУМВС України в Донецькій області, місце проживання ОСОБА_1 до 22.02.2017 року було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15), з 22.02.2017 року її було знято з реєстрації за вказаною адресою та зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.7).

24.04.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради із заявою про поновлення виплати державної допомоги на народження дитини ОСОБА_3. Однак, рішенням від 10 травня 2017 року їй було відмовлено у поновлені виплати допомоги при народженні дитини у зв'язку з тим, що звернення про подовження виплати надійшло після закінчення строків, тобто пізніше, ніж через дванадцять календарних місяців після припинення виплати допомоги (а.с.8).

Проте, 27.06.2017 року вказане рішення переглянуто, особова справа ОСОБА_1 взята на облік з місяця звернення, тобто з квітня 2017 року, та починаючи з квітня місяця 2017 року ОСОБА_1 надана допомога в розмірі 5375,00 гривень, тобто по 1075 грн. щомісячно (а.с.51-53).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку як отримувач державної соціальної допомоги при народженні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, отримувала виплати допомоги при народженні дитини до липня 2014 року (включно). Даний факт сторонами не оспорюється.

Спірним питанням цієї справи є правомірність дій управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини з серпня 2014 року по березень 2017 року.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров'я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов'язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Стаття 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлює, що допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Відповідно до ч.ч. 7, 9 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

За пунктом 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001, Допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Така ж сама норма закріплена і статтею 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Тобто, вказаними нормами передбачені обмеження, які стосуються строку подання заяви про призначення виплати допомоги.

За пунктом 13 Порядку, виплата допомоги припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір'ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування; смерті дитини; смерті отримувача допомоги; виникнення інших обставин.

Отже зазначеними нормами визначено вичерпний перелік обставин припинення виплати допомоги.

Вирішуючи справу, суд бере до уваги, що рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №3-рп/2016 визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац сьомий частини дев'ятої статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII, з наступними змінами, згідно з яким виплата допомоги при народженні дитини припиняється «у разі виникнення інших обставин».

Конституційний суд України зазначив, що дискреційні повноваження органу державної влади щодо припинення виплати допомоги при народженні дитини мають бути однозначно визначені у Законі. Натомість існування в ньому нечітко визначеного переліку підстав для припинення виплати допомоги при народженні дитини і наявність у органів соціального захисту населення таких дискреційних повноважень без визначення їх меж у Законі може призвести до порушення права особи на отримання допомоги при народженні дитини. Законодавче врегулювання підстав для припинення виплати допомоги при народженні дитини, передбачене в абзаці сьомому частини дев'ятої статті 11 Закону, свідчить про недотримання принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, гарантованого частиною першою статті 8 Основного Закону України.

Таким чином, припинення виплати допомоги позивачу відбулось не з підстав передбачених цими нормами. Підставою для припинення виплати фактично стало те, що орган, де позивач отримувала допомогу, розташований у м. Єнакієве Донецької області.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Єнакієве Донецької області віднесено до вказаного переліку.

Враховуючи вищезазначене, відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті призначеної допомоги на дитину з серпня 2014 року діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені відповідним законодавством України, а тому уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд не погоджується з запереченнями відповідача (із зазначених вище підстав) і вважає, що відповідач не довів правомірності свого рішення та законності підстав у відмові в виплаті державної допомоги при народженні дитини.

Стосовно вимог позивача щодо поновлення пропущеного строку для звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, та ч. 2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, позивач ОСОБА_1 дізналася про порушення її прав з моменту припинення їй виплат, а саме з серпня 2014 року. Однак, враховуючи те, що до лютого місяця 2017 року вона проживала на в м. Єнакієве Донецької області, яке входить в Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та в зв"язку зі скрутним матеріальним становищем не мала можливості виїхати на територію, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження, для звернення за захистом своїх прав, суд дійшов висновку, що передбачений процесуальним законодавством строк звернення до суду із даним позовом пропущений з поважних причин, а отже наявні всі підстави для його поновлення.

Враховуючи викладене, а також те, що виплати позивачеві здійснювалися з травня по липень 2014 року та з квітня по серпень 2017 року, нарахуванню та виплаті підлягає допомога за період з серпня 2014 по березень 2017 року відповідно, оскільки обмежень щодо періоду виплати недоотриманої допомоги у випадку позивача Законом не встановлено. З цих підстав, переслідуючи мету повного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення до суду, визнати протиправними дії щодо відмови управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини, та зобов'язати відповідача поновити, нарахувати і здійснити виплату такої допомоги з серпня 2014 року по березень 2017 року.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с.2,50), оскільки позовні вимоги задоволено, згідно з вимогами ст. 87, 94 КАСУ судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 7, 17-19, 71, 99, 159, 161-163 КАС України, ст.ст. 3, 46, 19 Конституції України, ст.ст. 1,10,11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», суд -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1.

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії щодо відмови Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області у нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 не отриманої допомоги при народженні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з серпня 2014 року по березень 2017 року.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області нарахувати і здійснити виплату ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з серпня 2014 року по березень 2017 року.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 29 серпня 2017року.

Повний текст постанови виготовлений 01.09.2017 року.

Суддя -