Справа № 348/1284/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/8768/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Носа С.П., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - Управління) з вимогами про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язати Управління здійснити перерахунок пенсії, починаючи з 02.02.2007 з включенням до розрахунку пенсії інших виплат (матеріальної допомоги, індексація заробітної плати) в розмірі 81% передбачених довідкою Надвірнянського ОУПФУ Івано-Франківської області № 50/02 від 15.08.2016 та виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Управлінням не враховано при призначенні пенсії усіх складових заробітної плати державного службовця. Незважаючи на її звернення відповідач відмовив їй у проведенні перерахунку призначеної пенсії з врахуванням поданої нею довідки та вказаних у ній виплат, чим порушив її право на отримання належної пенсії.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2017 задоволено частково позовні вимоги. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови врахувати позивачу з 21.12.2016 до розрахунку пенсії інших виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби, індексація заробітної плати) з яких утримували і перераховували внески до Пенсійного Фонду України та зобов'язано Управління здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2, починаючи з 21.12.2016 відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» та ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з включенням до розрахунку пенсії інших виплат (матеріальної допомоги, індексація заробітної плати) в розмірі 81 %, передбачених довідкою Надвірнянського ОУПФУ Івано-Франківської області №50/02 від 15.08.2016 та виплатити позивачу недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Не погоджуючись з прийнятим рішення суду першої інстанції, його оскаржив відповідач. Вважає оскаржувану постанову винесеною з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню, у зв'язку з чим просить скасувати оскаржувану постанову та відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга аргументована аналогічними доводами, що в запереченнях на адміністративний позов, зазначаючи, що законних підстав віднесення матеріальної допомоги до складу (структури) заробітної плати державного службовця немає. При тому, матеріальна допомога (на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати тощо) носить разовий характер та не є складовою частиною заробітної плати у розумінні ч. 2 ст. 33 Закону України « Про державну службу», а сам факт утримання із сум допомоги збору на обов'язкове державне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що зазначені у довідках види складових заробітної плати повинні були враховуватись відповідачем при обчисленні пенсії позивачу.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи проте є лише частково вірними з таких міркувань.

У справі встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером і перебуває на обліку у Надвірнянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує пенсію за віком з 06.02.2007 згідно Закону України «Про державну службу» у розмірі 81 відсоток від розміру заробітної плати.

Відповідно до довідки Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області №50/02 від 15.08.2016 про складові заробітної плати ОСОБА_2. за період з 01.02.2005 по 31.01.2007 нараховувалися та виплачувалися виплати як матеріальна допомога та індексація заробітної плати.

15.08.2016 позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про перерахунок пенсії державного службовця, враховуючи суми нарахованих та виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації зарплати та подала довідку про їх розмір.

Проте, при обчисленні пенсії позивачу Управлінням не враховано до заробітку інших виплат (зокрема, індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань), які вказані у довідці № 50/2 від 15.08.2016 про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

15.08.2016 року позивач звернулася до Управління із заявою про проведення перерахунку пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби, індексація заробітної плати з дня виходу на пенсію, які вказані у довідці від 15.08.2016 № 50/2.

У відповідь на зазначену заяву Управління листом від 18.08.2016 №3195/К-15 відмовило позивачу у врахуванні зазначених у поданих нею довідці виплат у зв'язку з тим, що чинним законодавством не передбачено визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії з урахуванням таких сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати. Звернуло увагу також на те, що норми законодавства, які регулювали порядок перерахунку пенсії державним службовцям втратили чинність.

Не погодившись із такою відмовою Управління, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) (далі - Закон №3723-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст.33 Закону №3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відтак, індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та сплачувалися страхові внески повинні бути включені до заробітку державного службовця для обчислення пенсії.

Вказана позиція узгоджується з рішеннями Верховного Суду України, зокрема, з постановами від 4 березня 2014 року №№21-14а14, 21-3а14.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Отже, оскільки на момент призначення пенсії позивач мала право на врахування таких складових заробітної плати як виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексацію зарплати, відмова відповідача в проведенні перерахунку пенсії є порушенням прав позивача закріплених Конституцією, виходячи із приписів частини першої статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, та статті 22, згідно з якою закріплені Конституцією України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тому, що позивач має право на перерахунок пенсії і що при такому перерахунку мають застосовуватися норми, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії, які діяли на момент її призначення позивачу.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно визнав дії відповідача протиправними та зобов'язав його здійснити позивачу перерахунок та виплачувати пенсію згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» із заробітної плати, з урахуванням інших виплат (матеріальної допомоги, сум індексації заробітної плати), з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Необхідно звернути увагу на те, що право на врахування до заробітку державного службовця для обчислення пенсії інших виплат, а саме індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення чи для вирішення соціально-побутових питань відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV виникло у позивача лише з 01.08.2016, оскільки вона вперше звернулася до ОУПФ із довідкою про наявність таких виплат 15.08.2016.

Поряд з тим, оскільки стосовно не нарахованих пенсій жодними нормативно-правовими актами, крім КАС, не визначено строк звернення до суду, то під час вирішення спорів, які виникають із вказаних правовідносин слід застосовувати шестимісячний строк звернення до суду визначений ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції не враховано ті обставини, що позивач просила провести їй перерахунок пенсії з дня її призначення, тобто з 02 лютого 2007 року, а відтак така пропустила строк звернення до суду, оскільки звернулася з позовом лише 21.06.2017 та не надала доказів того, що нею був пропущений строк для звернення до суду з поважних причин, тому, з огляду на наведене, позовні вимоги за період з 02.02.2007 по 20.12.2016 включно слід залишити без розгляду у відповідності до положень ст.100 КАС, що однак, в порушення норм процесуального права, не вчинено судом першої інстанції.

Згідно з пунктами 3, 4 ч.1 ст.202 КАС підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Встановлені апеляційним судом обставини справи та аналіз наведених норм матеріального та процесуального права є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2017 року у справі № 348/1284/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_2 в частині позовних вимог за період з 02 лютого 2007 року по 20 грудня 2016 року включно залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 із врахуванням до заробітку державного службовця для обчислення пенсії інших виплат (матеріальної допомоги, індексації заробітної плати).

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити з 21 грудня 2016 року перерахунок та виплачувати призначену ОСОБА_2 відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII пенсію у розмірі 81 відсотка від її заробітної плати, із врахуванням до заробітку державного службовця для обчислення пенсії інших виплат (матеріальної допомоги, індексації заробітної плати), передбачених довідкою Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 15.08.2016 №50/02.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді І. М. Обрізко
С. П. Нос
Повний текст виготовлено 29.08.2017р.