Справа № 820/1410/17
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 серпня 2017 р. № 820/1410/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цабеки К.Є.,

представника позивача - Макової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овощівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Суб'єкт владних повноважень, Головне управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив з урахуванням уточнень стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" () до бюджету кошти в рахунок погашення податкового боргу з усіх відкритих розрахункових рахунків в загальному розмірі 1.801.705,32 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що платник податків у добровільному порядку не виконав податкового обов'язку. Вказане спричинило утворення спірної суми заборгованості. Вжиті контролюючим органом позасудові заходи стягнення не призвели до погашення суми боргу, а відтак, спірна заборгованість підлягає погашенню в судовому порядку. Посилаючись на вказані вище обставини, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач, Державне підприємство "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" проти позову заперечував, заначив, що позовні вимоги не є обгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що відповідач пройшов передбачену чинним законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, на обліку як платник податків і зборів знаходиться в Харківській об'єднаній державній податковій інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.08.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.03.2017 по справі №922/2315/16 визнано вимоги Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області та включено до реєстру вимог кредиторів в сумі основного боргу 2726583,44 гри. і штрафних санкцій в сумі 149479,44 грн. та включено їх до реєстру вимог кредиторів до третьої та шостої черг відповідно.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до частини 10 статті 87 Податкового кодексу України, з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов'язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно із Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" без застосування норм цього Кодексу.

Під час порушення провадження у справі про банкрутство вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до приписів статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

Головним управлінням ДФС у Харківській області, як поточним кредитором, подано адміністративний позов про стягнення коштів за податковим боргом з ДП «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України», який виник після 03.08.2016 в загальній сумі 1.801.705,32 грн.(основного платежу).

Судом встановлено, що платник податків має податковий борг перед бюджетом в загальному розмірі 1.801.705,32 грн. внаслідок несплати та визначених контролюючим органом по наступним податках, зборах, обов'язкових платежах:

1) податок на додану вартість (14010100) на загальну суму 1.451.869,00 грн., який складається з: суми заборгованості - 7.594 грн., яка виникла 30.09.2016 року на підставі податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.09.2016 року з терміном сплати 30.09.2016 року; суми заборгованості - 3.754 грн., яка виникла 30.10.2016 року на підставі податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.10.2016 року з терміном сплати до 30.10.2016 року; суми заборгованості - 1.207.576 грн., яка виникла 07.11.2016 року на підставі податкового-повідомлення рішення (форма Р) № від 04.10.2016 року; суми заборгованості - 69.074, 00 грн., яка виникла 30.11.2016 року на підставі податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.11.2016 року; суми заборгованості - 6.024 грн., яка виникла 30.12.2016 року на підставі податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.12.2016 року; суми заборгованості - 152.880 грн., яка виникла 30.01.2017 року на підставі податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.01.2017 року; суми заборгованості - 56 грн., яка виникла 09.02.2016 року на підставі уточнюючого розрахунку до декларації ПДВ згідно наказу №213 № за 01.05.2016 року; суми заборгованості - 4.911грн., яка виникла 01.03.2017 року на підставі податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.02.2017 року з терміном сплати до 01.03.2017 року.; суми заборгованості - 2 грн., яка виникла 09.02.2017 року, яка виникла на підставі уточнюючого розрахунку до декларації ПДВ згідно наказу №213 № за 01.05.2016 року.

2) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості (18010100) - 1.541,19 грн., який складається з: суми заборгованості - 770,59 грн., яка виникла 29.10.2016 року на підставі податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 02.02.2016 року з терміном сплати до 29.10.2016 року; суми заборгованості - 770,60грн., яка виникла 29.01.2017 року на підставі податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 02.02.2016 року з терміном сплати до 29.01.2017 року.

3) земельний податок з юридичних осіб (18010500) на загальну суму 267.925,59 грн., який складається з: суми заборгованості - 50.308,8 грн., яка виникла 30.09.2016 року на підставі податкового розрахунку земельного податку № від 10.02.2016 року з терміном сплати до 30.09.2016 року; суми заборгованості - 50.308, 8 грн. , який виник 30.10.2016 року на підставі податкового розрахунку земельного податку № від 10.02.2016 року з терміном сплати до 30.10.2016 року; суми заборгованості - 50.308, 8 грн., яка виникла 30.11.2016 року на підставі розрахунку земельного податку № від 10.02.2016 року з терміном сплати до 30.11.2016 року; суми заборгованості - 50.308,8 грн., яка виникла 30.12.2016 року на підставі розрахунку земельного податку № від 10.02.2016 року з терміном сплати 30.12.2016 року; суми заборгованості - 50.308,85 грн., яка виникла 30.01.2017 року на підставі податкового розрахунку земельного податку № від 10.02.2016 року; суми заборгованості - 16.381, 54 грн., яка виникла 02.03.2017 року на підставі податковго розрахунку земельного податку № від 15.02.2017 року з терміном сплати до 02.03.2017 року.

4) податок з орендної плати з юридичних осіб (18010600) на загальну суму 58.842,28 грн., який складається з: суми заборгованості - 14.710,57 грн. , яка виникла 30.09.2016 року на підставі податкового розрахунку земельного податку № від 03.02.2016 року з терміном сплати 30.09.2016 року; суми заборгованості 14.710,57 грн., яка виникла 30.10.2016 року на підставі податкового розрахунку земельного податку № від 03.02.2016 року з терміном сплати 30.10.2016 року; суми заборгованості 14.710,57 грн., яка виникла 30.11.2016 року на підставі податкового розрахунку земельного податку № від 03.02.2016 року з терміном сплати до 30.11.12016 року; суми заборгованості - 4710,57 грн., яка виникла 30.11.2016 року на підставі податкового розрахунку земельного податку № від 04.11.2016 року з терміном сплати до 30.11.2016 року.

5) податок з надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (19010100) на загальну суму 50,73 грн., яка виникла 19.11.2016 року з: суми заборгованості - 50,73 грн. на підставі розрахунку податкового зобов'язання з екологічного податку, що справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, додаток 1 № від 17.10.2016 року; суми заборгованості - 49,62 грн., яка виникла 19.02.2017 року на підставі розрахунку податкового зобов'язання з екологічного податку, що справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, додаток 1№ від 31.01.2017 року.

6) податок з надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах (19010300) на загальну суму 5257,70грн., яка складається з: суми заборгованості - 2630,66, яка виникла 19.11.2016 року на підставі розрахунку податкового зобов"язання з екологічного податку, що справляється за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти, додаток 3 до податкової декларації екологічного податку № від 17.10.2016 року; суми заборгованості - 2627,04 грн., яка виникла 19.02.2017 року на підставі розрахунку податкового зобов'язання з екологічного податку, що справляється за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти, додаток 3 до податкової декларації екологічного податку № від 31.01.2017 року.

7) суми ПДВ, що залишаються у розпорядженні с/г підприємства згідно ст.209 ПК України на загальну суму 8030,00 грн., яка виникла 30.10.2016 року на підставі декларації № від 19.10.2016 року.

8) податку на додану вартість с/г підприємства за операціями з с/г товарами/послугами (14010901) на загальну суму 8007,0 грн., яка виникла 30.10.2016 року, на який нараховано ПДВ по декларації Додаток 10 Розрахунок сум податку на додану вартість по операціях з сільськогосподарськими товарами/послугами, що підлягають сплаті до державного бюджету та перерахування на спеціальний рахунок (ДС10) № від 19.10.2016 року.

9) податок на додану вартість с/г підприємств за операціями із зерновими і технічними культурами (14011001) на загальну суму 137,0 грн., який виник 30.10.2016 року, нараховано ПДВ по декларації Додаток 10 Розрахунок сум податку на додану вартість по операціях з сільськогосподарськими товарами/послугами, що підлягають сплаті до державного бюджету та перерахування на спеціальний рахунок (ДС10) № від 19.10.2016 року.

Отже, заявлена суб'єктом владних повноважень вимога про стягнення коштів, як з'ясовано судом, грунтується на складених платником податку податкових деклараціях, розрахунків податкових зобов'язань та на податковому повідомленні-рішення № від 04.10.2016 року на загальну суму 1.270.576,00 грн., з яких сума грошового зобов'язання за податковими зобов'язаннями складає 1.207.576, 00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями - 0 грн.

Оглянувши в судовому засіданні податкове повідомлення-рішення, суд відзначає, що за формою, змістом, підставами прийняття оглянуте рішення відповідає повноваженням органу державної податкової служби України та способу їх реалізації, які ст.ст.54 і 116 Податкового кодексу України.

Явних недоліків форми, змісту або підстави походження оглянутий правовий акт індивідуальної дії не має.

У ході розгляду справи доказів втрати зазначеного податкового повідомлення-рішення юридичної дії внаслідок оскарження в судовому або позасудовому порядку, доказів виконання платником податків податкового обов'язку за згаданими правовими актами індивідуальної дії, доказів відсутності податкового обов'язку за згаданими правовими актами індивідуальної дії сторонами до суду не подано, а судом самостійно при виконанні вимог ст.11 КАС України в частині офіційного з'ясування всіх обставин по справі не виявлено.

Визначені ст.57 Податкового кодексу України строки оплати зобов'язань за згаданим податковим повідомленням-рішення у спірних правовідносинах збігли.

Доказів виконання платником податків податкового обов'язку за рішенням суб'єкта владних повноважень матеріали справи не містять.

Що стосується заявленої суб'єктом владних повноважень вимоги про стягнення коштів, яка грунтується на самостійно задекларованих податкових зобов'язаннях, то суд зазначає наступне.

Суд відмічає, що відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У спірних правовідносинах порядок сплати податків, зборів стосовно спірної суми заборгованості встановлений Податковим кодексом України.

Так, п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах скінчився перебіг визначених законом строків виконання податкового обов'язку, але фактичних даних, котрі б засвідчували припинення податкового обов'язку внаслідок самостійного і добровільного перерахування платником податків коштів до бюджету, а також з інших підстав відповідно до положень ст.ст.37, 38, 101, 102 Податкового кодексу України матеріали справи не містять.

Суд вважає, що заявлена суб'єктом владних повноважень до стягнення сума заборгованості відповідає визначенню податкового боргу згідно з п.14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України.

Наявність спірної суми заборгованості підтверджена приєднаною до справи Інтегрованою карткою платника податків (нині діючий аналог картки особового рахунку платника податків), яка в розумінні ст.70 КАС України та Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016р. №422, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.05.2016р. за №751/28881) є належним та допустимим доказом невиконаного податкового обов'язку з боку відповідача (а.с.118-138).

Розглядаючи спір, суд бере до уваги, що правовідносини з приводу примусового виконання контролюючим органом податкового обов'язку платників податків з 01.01.2011р. унормовані приписами Податкового кодексу України, насамперед ст.ст.59, 87-89, 95, 96.

З положень наведених норм закону слідує, що законодавцем запроваджена обов'язкова до додержання послідовність реалізації суб'єктом владних повноважень - податковою інспекцією управлінської функції з контролю за своєчасністю надходження публічних платежів з податків і зборів, а саме: 1) формування і направлення на адресу платника податків - боржника податкової вимоги (не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання), 2) призначення податкового керуючого, 3) проведення податковим керуючим опису майна в податкову заставу, 4) реєстрація податкової застави в державному реєстрі обтяжень, 5) звернення до суду з вимогою про стягнення коштів (як в безготівковій, так і в готівковій формах) за податковим боргом (не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) платнику податків - боржнику податкової вимоги), 6) звернення до суду з вимогою про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, 7) звернення до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з приводу вжиття заходів, спрямованих на виконання податкового обов'язку, 8) подача позову про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно ( в разі неотримання письмової відповіді від органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади або в разі отримання від органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади відмови в погашення податкового боргу).

При цьому, в силу закону кожний наступний етап реалізації управлінської функції може бути застосований контролюючим органом виключно або в разі фактичного виконання процедури за попереднім етапом, або в разі відсутності у платника податків - боржника власних коштів чи майна, котрі можуть бути визнані джерелом погашення податкових зобов'язань та податкового боргу.

Окрім того, суд вважає за необхідне відзначити, що положення ст.96 Податкового кодексу України підлягають субсидіарному (тобто додатковому) застосуванню до спірних податкових правовідносин за участі комунальних підприємств, а відтак можуть бути поширені на спірні правовідносини лише після моменту реалізації контролюючим органом процедур стягнення згідно з ст.95 Податкового кодексу України, положення якої мають пріоритет у застосуванні.

Разом з тим, суд також вважає за потрібне зазначити, що добуття контролюючим органом внаслідок реалізації управлінської функції фактичних даних, які достеменно засвідчують факт відсутності у платника податків - боржника власних коштів чи майна, котрі можуть бути визнані джерелом погашення податкових зобов'язань та податкового боргу, звільняє контролюючий орган від обов'язку формального виконання процедур стягнення згідно з ст.95 Податкового кодексу України.

З огляду на приписи ч.1 ст.138 КАС України до предмету доказування по адміністративній справі про стягнення заборгованості, котра утворилась внаслідок невиконання публічного обов'язку з проведення платежу на користь Державного бюджету України, місцевого бюджету чи певного суб'єкта владних повноважень, входять обставини 1) реального існування зобов'язаної особи як суб'єкта права, 2) виникнення публічного обов'язку по здійсненню платежу та доведення до відома зобов'язаної особи факту виникнення публічного обов'язку по здійсненню платежу, 3) виконання публічного обов'язку в добровільному порядку, 4) дотримання органом контролю чи управління визначеної законом процедури виконання публічного обов'язку в примусовому порядку, 5) існування заборгованості з виконання публічного обов'язку, 6) заявлення органом контролю чи управління вимоги про стягнення в межах визначеного законом строку.

Добутими судом доказами підтверджено, що податковою інспекцією складено і направлено на адресу відповідача податкову вимогу №598-25 від 18.12.2014 року (а.с.60).

В матеріалах справи відсутні докази втрати згаданим рішенням суб'єкта владних повноважень юридичної дії, а відтак, при вирішенні спору суд сприймає це рішення як діюче. При цьому, суд зауважує, що перевірка законності рішень суб'єкта владних повноважень, котрі створили обов'язок по здійсненню платежу, за правилами ч.3 ст.2 КАС України та з огляду на положення ст.138 названого кодексу виходить за межі предмета доказування по даній справі.

Таким чином, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах контролюючим органом дотримана визначена законом процедура примусового виконання податкового обов'язку.

Вимога про стягнення боргу заявлена податковим органом в межах строку згідно з ст.102 Податкового кодексу України. Існування підстав для застосування до спірної суми заборгованості положень ст.101 Податкового кодексу України судом в ході вирішення спору не знайдено.

Системно проаналізувавши приписи Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що під згаданим у п.95.4 ст.95 Податкового кодексу рішенні суду законодавець має на увазі рішення суду про стягнення коштів за податковим боргом.

Слушність саме такого розуміння змісту п.95.4 ст.95 Податкового кодексу України, підтверджується, по-перше, відсутністю у податкового органу окремого повноваження на звернення до суду з позовом чи поданням про стягнення готівки в рахунок погашення податкового боргу, по-друге, відсутністю в законі заборони на проведення платником податків, котрий має податковий борг, операцій з готівковими коштами без попереднього письмового узгодження таких операцій з податковим органом, по-третє, непоширенням права податкової застави за правилами ст.89 Податкового кодексу України на готівкові кошти платника податків, позаяк майно, на яке поширюється податкова застава, оформлюється актом опису, а складення акту опису стосовно готівкових коштів платника податків законом не передбачено.

При цьому, суд зважає, що за приписами Податкового кодексу України кошти в Україні існують в готівковій і безготівковій формі, а відтак, питання визначення форми коштів, котрі підлягають стягненню з платника податків за податковим боргом, належить до компетенції органу державної податкової служби і підлягає вирішенню в ході виконання останнім відповідної постанови адміністративного суду.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту порушення заявленою суб'єктом владних повноважень вимогою прав та охоронюваних законом інтересів платника податків у сфері публічно-правових відносин, то позов належить задовольнити, адже обґрунтованість заявленої вимоги підтверджена добутими судом і долученими до матеріалів справи доказами.

Керуючись ст.ст.8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Харківській області до Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овощівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" (, вул.Центральна, 2-а, с.Бірки, Зміївський район, Харківська область,63421) на користь Державного бюджету України кошти за податковим боргом у сумі 1.801.705,32 грн. (один мільйон вісімсот одна тисяча сімсот п'ять грн. 32 коп.)

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 04.09.2017 року.

Суддя Старосєльцева О.В.