Справа № 820/1021/17
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 серпня 2017 р. № 820/1021/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цабеки К.Є.,

представника позивача - Сосіна І.О.,

представника відповідача - Ципін О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Державної екологічної інспекції у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабітех" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державна екологічна інспекція у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до ТОВ "Лабітех" у вигляді повного зупинення роботи джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: твердопаливного котлу, трьох токарних станків, фрезерного станку, трьох свердлильних станків, заточувального станку (розташованих за адресою м. Харків, вул. Індустріальна,3) до отримання ТОВ "Лабітех" відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на зазначені джерела викидів, шляхом опломбування (опечатування) вказаного Державною екологічною інспекцією у Харківській області.

В обгрунтування позову зазначив, що за наслідками перевірки ТОВ "Лабітех" встановлено відсутність дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що зафіксовано в акті перевірки та винесено припис від 02.03.2017 р № 02-25/18, пунктом першого якого зобов'язано керівника підприємства отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на стаціонарні джерела викидів. Згідно з приписами ст. 50 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» діяльність фізичних та юридичних осіб, що завдає шкоди навколишньому природному середовищу, може бути припинена за рішенням суду.

Тому просив позов задовольнити, контроль за виконанням рішення покласти на Державну екологічну інспекцію у Харківській області.

Відповідач, ТОВ "Лабітех"проти позову заперечував, з підстав відсутності у позивача повноважень на здійснення позапланової перевірки без погодження центрального органу виконавчої влади на її проведення. Крім того, відповідачем передано приміщення за договорами оренди іншим суб'єктам господарювання, зазначені в акті перевірки станки та котел не належать на праві власності відповідачу, у приміщенні де вони розташовані відсутнє електропостачання, отже жодних викидів в атмосферне повітря не відбувається.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, що зазначені в акті перевірки та припису станки знищенні ще у 2010 році.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, повністю виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини спірних правовідносин, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Правовідносини у галузі охорони навколишнього природного середовища, зокрема, атмосферного повітря, у томі числі запобігання і ліквідації негативного впливу господарської діяльності на навколишнє природне середовище, унормовані ст.ст.13, 50 Конституції України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про охорону атмосферного повітря», Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положенням про Державну екологічну інспекцію України (затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N 454/2011).

Так, за визначенням ст.1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» джерело викиду - об'єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.

Відповідно до ст. 10 цього закону підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік; заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря; забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок; забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин; використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел; здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря; своєчасно і в повному обсязі сплачувати екологічний податок.

Проаналізувавши положення чинних актів законодавства з питань захисту атмосферного повітря, суд дійшов висновку, що законодавець не сформулював виключного переліку джерел викидів. На думку суду, вказане обумовлено об'єктивною неможливістю передбачити наперед технологічні процедури та пристрої, котрі можуть бути задіяні у виробничих процесах.

Натомість законодавець у приписах ст.1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» навів ознаки забруднення атмосферного повітря (як змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища), а також забруднюючої речовини (як речовини хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища), що у поєднанні з викладеним у цій же статті визначенням джерела викидів, дає всі підстави для висновку про те, що як джерело викиду може бути кваліфікована будь яка річ (у розумінні ст.179 Цивільного кодексу України), існування (функціонування) якої не відкидає беззаперечно зміну стану атмосферного повітря внаслідок надходження фізично та хімічно непритаманних повітрю речовин.

Постановою КМУ від 29.09.2001р. №1598 затверджено Перелік найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню, до кола яких віднесено, зокрема, метали та їх сполуки.

З урахуванням змісту Інструкції про зміст та порядок складання звіту про проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві (затверджено наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 10.02.1995р. №7, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.03.1995р. за №61/597; далі за текстом - Інструкція №7), зокрема, п.18, п.1.9, п.1.13, суд вважає, що законодавець саме суб'єкта господарювання обтяжив обов'язком довести той факт, що будь-який пристрій, обладання, устаткування, інша аналогічна річ тощо або не є джерелом викидів, або не вимагає одержання відповідного дозволу на експлуатацію з інших причин.

Відтак, слід дійти висновку, що до джерел викидів належать і твердопаливні котли, і будь-які виробничі верстати, позаяк наслідком їх використання є зміна стану атмосферного повітря в місцях розташування цих речей.

За матеріалами справи судом встановлено, що 05.12.2016 року до позивача надійшло письмове звернення ОСОБА_3 стосовно дотримання власників приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вимог Закону України «Про відходи».

20.02.2017 року позивачем було видано наказ №63/01-04 «Про здійснення позапланового заходу (перевірки) ТОВ «Лабітех».

23.02.2017 року працівниками позивача була проведена перевірка діяльності відповідача. Результати перевірки оформлені актом № 63/01-04/02-09 від 23.02.2017 року. У даному акті викладені висновки суб'єкта владних повноважень про порушення ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме, перевіркою зафіксовано, що ТОВ «Лабітех» здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами: твердотопливного котлу, 3-х токарних станків, фрезерного станку, 3-х свердлильних станків, заточного станку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

02.03.2017 року на підставі згаданого акту позивачем видано припис №02-25/18 про усунення виявлених порушень.

У ході розгляду справи судом достеменно з'ясовано, що наказ з приводу призначення перевірки, дії по проведенню перевірки, прийняте за наслідками перевірки рішення суб'єкта владних повноважень відповідачем ані в адміністративному, ані у судовому порядку не оскаржувались.

З цих підстав суд відхиляє доводи відповідача про незаконність проведеної перевірки.

Окремо суд бере до уваги, що працівники суб'єкта владних повноважень були допущені до проведення перевірки, а участь у проведенні перевірки брав особисто директор суб'єкта господарювання.

На виконання приписів ст.ст.11, 69, 70, 71 КАС України суд з метою встановлення об'єктивної істини по справі допитав як директора відповідача - громадянина Хачатурян О.А., так і працівників відповідача, котрі здійснювали перевірку - громадянина ОСОБА_5

Оцінюючі одержані свідчення, суд зауважує, що покази директора суб'єкта господарювання - громадянина Хачатурян О.А. є суперечними і не відповідають обставинам фактичної дійсності.

Так, судом зі свідчень ОСОБА_5 (що у подальшому було визнано і директором суб'єкта господарювання - громадянином Хачатурян О.А.) встановлено, що у ході перевірки директор надав письмовий документ з зазначенням переліку активів суб'єкта господарювання, де зокрема, згадані і три токарні станки, фрезерний станок, один сверлильний станок (а.с.134).

Разом з тим, до матеріалів справи відповідач подав письмовий документ з цього ж самого питання, але з іншими відомостями, а саме: пояснення відповідача, що на балансі ТОВ "Лабітех" станом на 01.01.2017 року не має твердотопливних котлів, металопереробних та інших станків, ТОВ "Лабітех" на протязі трьох років не веде господарської діяльності, окрім здачі приміщення в оренду. Зазначені позивачем станки знаходились на балансі ТОВ "Лабітех" у третьому кварталі 2009 року, на підтвердження чого надав до суду балансову відомість ТОВ "Лабітех" за 3-й квартал 2009 року.

Між тим, у судовому засіданні представник відповідача зазначив, що дані станки списані з балансу ТОВ "Лабітех", однак актів списання до суду не надано.

Суд наголошує, що в матеріалах справи наявна балансова відомість ТОВ "Лабітех" станом на 27.02.2017 року, яка підписана директором ТОВ "Лабітех" Хачатурян О.А. та скріплена печаткою, та в якій зазначено, що на балансі ТОВ "Лабітех" знаходяться, зокрема, три токарні станки, фрезерний станок, один сверлильний станок .

Пояснюючи розбіжності, гр.Хачатурян О.А. повідомив суду, що є лише номінальним директором суб'єкта господарювання.

Зі слів директора відповідача випливає, що всі виробничі площі ТОВ «Лабітех» передані в оренду іншим суб'єктам господарювання, кількість яких орієнтовно складає близько 5-6 осіб.

Але судом достовірно встановлено, що за договором від 06.11.2000 року ТОВ «Лабітех» було придбано у власність об'єкт нерухомості площею 2582,1 кв.м.

За наданими на вимогу суду до матеріалів справи договорами оренди у користування інших осіб відповідач передав площу 980 кв.м..

Отже, залишок площі складає 1602,1кв.м.

При цьому, директор відповідача показав повну необізнаність як зі станом, так і зі структурою належних суб'єкту господарювання активів, а також з обставинами поточної господарської діяльності ТОВ «Лабітех».

Допитаний як свідок працівник позивача (ОСОБА_5.) зазначив, що згідно наказу №63/01-04 від 20.02.2017 року "Про здійснення позапланового заходу (перевірки) ТОВ "Лабітех" та Направлення на проведення позапланового заходу дотримання вимог природоохоронного законодавства України ТОВ "Лабітех" була проведена перевірка діяльності ТОВ «Лабітех» у присутності директора підприємства..

Твердопаливний котел був продемонстрований директором ТОВ «Лабітех», який при перевірці підтвердив належність цієї речі товариству.

Окрім того, на території, котру директор товариства позначив як територію ведення господарської діяльності ТОВ «Лабітех», було наявне електричне світло, знаходились відображені в акті верстати і працювали робітники.

Вказані обставини зафіксовані на фотографічних світлинах.

Такі дії працівників відповідача цілком узгоджуються з положеннями ч.8 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», де передбачено, що органи державного нагляду (контролю) та суб'єкти господарювання мають право фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу.

Оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд доходить висновку, що викладені в акті перевірки недоліки не спростовані суб'єктом господарювання.

З огляду не вказане, суд сприймає ці порушення як наявні.

При цьому, суд додатково зазначає, що оскільки предметом по справі не є оскарження рішення чи діяння суб'єкта владних повноважень, то відсутні підстави для застосування судом приписів ч.2 ст.71 КАС України, а відтак, спір має бути вирішений виключно за правилами ч.1 ст.71 КАС України.

Відповідно до ч.7 ст.41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За приписами ч.2 ст.13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Згідно з ч.2 ст.13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Отже, відповідач як власник належних йому виробничих приміщень повинен забезпечити дотримання закону на території цих приміщень.

Однак, відповідач не подав до суду жодних належних та допустимих у розумінні ст.70 КАС України доказів того, що виявлене суб'єктом владних повноважень обладнання належить чи використовується іншими особами або фізично відсутнє, а зафіксовані на світлинах робітники знаходяться у трудових відносинах з іншими суб'єктами господарювання.

Таким чином, оскільки виявлені терорганом Державної екологічної інспекції устаткування та робітники знаходились на належній відповідачу території, то саме на відповідачеві лежить обов'язок забезпечити дотримання закону на цій території.

Відповідно до ч.5. ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб'єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Згідно з ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Виконання рішення суду про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду реалізовується державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища у відповідності до п.6.15. Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 04.11.2011 N 429, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 листопада 2011 р. за N 1347/20085 де зазначено, що Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право опломбовувати приміщення, устаткування, апаратуру підприємств, установ, організацій та об'єктів, стосовно яких було прийняте в установленому порядку рішення про обмеження чи тимчасове зупинення їх діяльності.

Пунктом 7.1. Положення про порядок опломбування або опечатування підприємств, окремих їх цехів (дільниць) і одиниць обладнання у разі обмеження чи зупинення (тимчасово) діяльності підприємств і об'єктів, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 15 вересня 2004 р. N 353 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2004 р. за N 1242/9841 зазначено, що державний інспектор, який здійснив опломбування або опечатування об'єкта, зобов'язаний здійснювати контроль за цілісністю пломб або печаток.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак позов підлягає задоволенню.

За правилами, встановленими ст. 256 КАС України, постанова підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної екологічної інспекції у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабітех" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду задовольнити.

Застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до ТОВ «Лабітех» у вигляді повного зупинення роботи джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: твердопаливного котлу, трьох токарних станків, фрезерного станку, трьох свердлильних станків, заточувального станку (розташованих за адресою м. Харків, вул. Індустріальна,3), використання яких ТОВ "Лабітех" встановлено актом перевірки №63/01-04/02-09, до отримання ТОВ «Лабітех» відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на зазначені джерела викидів, шляхом опломбування (опечатування) вказаного Державною екологічною інспекцією у Харківській області.

Контроль за виконанням рішення покласти на Державну екологічну інспекцію у Харківській області.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 28.08.2017 року.

Суддя Старосєльцева О.В.