Справа № 815/2485/17
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2485/17
21 серпня 2017 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Глуханчука О.В.,
секретар судового засідання Любімова О.Є.
представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю)
представника відповідача, відповідача - ОСОБА_2 (за паспортом та довіреністю)
розглянувши у відкритому судовому засіданні cправу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до старшого державного виконавця Лиманського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, Лиманського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконним рішення, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,
ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого державного виконавця Лиманського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, Лиманського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, у яком з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд: визнати незаконним рішення старшого державного виконавця Лиманського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом №6169 від 20 серпня 2013 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4; скасувати постанову старшого державного виконавця Лиманського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 10 квітня 2017 року ВП №53727765.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про те, що 20 серпня 2013 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис №6169 про стягнення з ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 245 896, 14 грн. на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 10 квітня 2017 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №6169 від 20 серпня 2013 року. Проте, позивач з постановою про відкриття виконавчого провадження від 10 квітня 2017 року не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження позивач зазначає пропуск встановленого законом строку пред'явлення виконавчого документу від 20 серпня 2013 року до виконання. Також позивач вказує, що оскільки наслідком пропуску встановленого законом строку пред'явлення виконавчого документу до виконання є повернення виконавчого документа стягувачу, то дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №6169 від 20 серпня 2013 року є незаконними.
Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав заперечення відповідно до яких зазначив, що строк предявлення виконавчого напису приватного нотаріуса від 20 серпня 2013 року №6169 до виконання на момент звернення стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження пропущений не був, оскільки був перерваний тим, що даний виконавчий документ вже перебував на примусовому виконанні та був повернутий стягувачу без виконання 07 грудня 2015 року. Таким чином, відповідач вважає, що оскільки після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється та в даному випадку обчислюється з 07 грудня 2015 року, виконавче провадження відкрито з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII та підстави для скасування постанови від 10 квітня 2017 року відсутні.
Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступні обставини та факти.
Постановою старшого державного виконавця Лиманського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 10 квітня 2017 року відкрито виконавче провадження №53727765 з примусового виконання виконавчого напису №6169 від 20 серпня 2013 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення грошової суми у розмірі 245 896, 14 грн. з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с. 70).
15 квітня 2017 року ОСОБА_3 отримав копію вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 квітня 2017 року, яку на його адресу було направлено супровідним листом від 10 квітня 2017 року №34-2862 рекомендованим повідомленням (а.с. 69, 71).
Дізнавшись про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 20 серпня 2013 року №6169, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 10 квітня 2017 року, оскільки вважає, що пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання.
У свою чергу, відповідач наполягає на тому, що строк предявлення виконавчого напису нотаріуса від 20 серпня 2013 року №6169 до виконання не минув, оскільки був перерваний, у звязку з поверненням виконавчого документа стягувачу без виконання та після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З матеріалів справи судом встановлено, що 06 квітня 2017 року за вхід. №1284 до Лиманського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 17 березня 2017 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису від 20 серпня 2013 року №6169 про звернення стягнення на нерухоме майно земельну ділянку, загальною площею 0, 080 га, що розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, Фонтанська сільська рада, с. Фонтанка, вул. Львівська, 29, що належить на праві власності ОСОБА_5. За рахунок коштів від реалізації нерухомого майна задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 245 896, 14 грн. (а.с. 61-68).
До заяви також додано виконавчий напис приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 20 серпня 2013 року №6169 (а.с. 67).
05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").
Відповідно до цього Закону виконавчі написи нотаріусів є виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню (п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону).
Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII встановлені строки предявлення виконавчих документів до виконання.
Так, виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Отже, строк предявлення виконавчого напису нотаріуса до виконання складає три роки.
В свою чергу, пунктом другим частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено наслідки пропуску встановленого законом строку предявлення виконавчого документа до виконання.
Згідно даної норми, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання.
Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв'язку із тим, що позивач вважає, що станом на дату винесення відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто 10 квітня 2017 року, строк предявлення виконавчого напису від 20 серпня 2013 року №6169, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, минув.
Надаючи правову оцінку оскарженій постанові про відкриття виконавчого провадження №53727765 від 10 квітня 2017 року, суд виходить з наступного.
Так, судом встановлено, що виконавчий напис приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 20 серпня 2013 року №6169 вже перебував на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області.
Однак, постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області від 07 грудня 2015 року виконавчий документ (виконавчий напис нотаріуса №6169 від 20 серпня 2013 року) повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Згідно з ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
У відповідності з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV були врегульовані питання переривання строку давності пред'явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до положень вказаної статті, строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред'явленням виконавчого документа до виконання.
Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV).
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони (ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV).
З наведеного слідує, що з 07 грудня 2015 року (дата постанови про повернення виконавчого документа) обчислюється новий строк пред'явлення виконавчого напису №6169 від 20 серпня 2013 року до виконання, який з урахуванням строків, встановлених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, складав один рік.
Водночас, 05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 вказаного Закону, строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) предявлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Частиною п'ятою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII також визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого після переривання встановлюється з дня його повернення.
Тобто, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII строк предявлення виконавчих документів до примусового виконання встановлено в межах трьох років, то у разі переривання строку, у звязку з поверненням виконавчого документа, новий строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення та до закінчення трьох років.
Також суд враховує, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону (пункт 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Виходячи з імперативних норм Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, суд зазначає, що після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, можуть бути пред'явлені до примусового виконання у строки, встановлені цим Законом, за умови, що річний строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, що був встановлений Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, не закінчився раніше 05.10.2016 року.
У даному випадку строк пред'явлення виконавчого напису №6169 від 20 серпня 2013 року (з урахуванням постанови про повернення виконавчого документа від 07 грудня 2015 року), що був встановлений Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, станом на 05.10.2016 року не закінчився.
Отже, строк пред'явлення виконавчого напису №6169 від 20 серпня 2013 року до виконання після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII мав обраховуватися з 05.10.2016 року відповідно до встановлених цим Законом строків, отже станом на 10 квітня 2017 року не минув.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що при відсутності підстав для повернення виконавчого документу стягувачу, відповідачем відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53727765 від 10 квітня 2017 року та підстави для її скасування відсутні.
Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З наведених підстав, суд дійшов висновку про правомірність дій державного виконавця при винесенні оскарженої постанови, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
У зв'язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 11, 69, 71, 72, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до старшого державного виконавця Лиманського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, Лиманського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконним рішення, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано судом 28 серпня 2017 року.

Суддя О.В. Глуханчук

28 серпня 2017 року.