Справа № 820/535/17
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2017 р. № 820/535/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ГУНП в Харківській області - Тищенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 30.12.2016 № 598 о/с про звільнення зі служби в поліції згідно з пунктом 4 (у зв'язку із скороченням штатів і проведенням організаційних заходів) частиною 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" майора поліції ОСОБА_3 (М-122017), інспектора-чергового Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківської області ( м. Харків ) з 03.01.2017;

- поновити його, ОСОБА_3 (М-122017), на посаді інспектора-чергового Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківської області (м. Харків) з 03.01.2017 або на іншій рівнозначній посаді;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на його користь середній заробіток (грошове утримання) за весь час вимушеного прогулу, а саме з 03.01.2017 на дату винесення судом постанови суду про поновлення його на службі;

- допустити постанову суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 з 14.08.1996 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.11.2015 року № 27 о/с "По особовому складу" позивача призначено на посаду інспектора - чергового Орджонікідзевського відділу поліції ( м. Харків) Головного управління Національної поліції в Харківській області (м. Харків). Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 11.02.2016 року № 36 о/с "По особовому складу", майора поліції ОСОБА_3 призначено інспектором-черговим, у зв'язку з реорганізацією на підставі наказів Національної поліції України від 25.01.2016 року № 61, Головного управління Національної поліції в Харківській області від 29.01.2016 року № 54 та відповідно до статей 65, 68 Закону України «Про Національну поліцію». Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 06.12.2016 року № 513 о/с "По особовому складу", майора поліції ОСОБА_3 відстронено від посади строком до 24.01.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.11.2016 по справі № 646/12541/16-к. Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 30.12.2016 року № 598 о/с "По особовому складу", майора поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів). Позивач зазначив, що встановлена законодавством можливість зміни штатного розкладу територіального органу поліції з одночасним затвердженням іншого, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню поліцейських на посади за новим штатним розкладом. Це зобов'язання ГУНП в Харківській області не виконало, трудові гарантії позивача як працівника порушені. З огляду на викладене, позивач вважає звільнення протиправним та незаконним, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Представник Головного управління Національної поліції в Харківській області заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що наказом Національної поліції України від 24.10.2016 №1053дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області» затверджено штати ГУНП в Харківській області, які оголошені наказом ГУНП в Харківській області від 02.11.2016 №1143. Також в наказі зазначено, що всі тимчасові штати ГУНП в Харківській області втратили чинність. 02.11.2016 року згідно з вимогами ст. 68 Закону України «Про Націоанальну поліцію « позивач був особисто ознайомлений з наказом ГУНП в Харківській області від 02.11.2016 №1143, про що свідчить власний підпис поліцейського. Позивачу було доведено до відома, що якщо останній не буде призначений на іншу посаду протягом двомісячного терміну, то буде звільнений через скорочення штатів. Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 30.12.2016 року № 598 о/с "По особовому складу", майора поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів). акож представник відповідача зазначив, що нказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 06.12.2016 року № 513 о/с "По особовому складу", майора поліції ОСОБА_3 відстронено від посади строком до 24.01.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.11.2016 по справі № 646/12541/16-к. абзаці 2 частини 6 ст.70 Закону вказано, що протягом періоду, коли поліцейського відсторонено від виконання службових обов'язків (посади), призначення такої особи на будь-яку іншу посаду заборонено. З огляду на те, що з 02.11.2016 року по 06.12.2016 року позивач не звернувся до ГУНП в Харківській області з рапортом (заявою) про надання згоди про призначення на іншу посаду, відповідач вважає обґрунтованими та законними дії відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника Головного управління Національної поліції в Харківській області, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 з 14.08.1996 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.11.2015 року № 27 о/с "По особовому складу" позивача призначено на посаду інспектора - чергового Орджонікідзевського відділу поліції ( м. Харків) Головного управління Національної поліції в Харківській області (м. Харків).

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 11.02.2016 року № 36 о/с "По особовому складу", майора поліції ОСОБА_3 призначено інспектором-черговим, у зв'язку з реорганізацією на підставі наказів Національної поліції України від 25.01.2016 року № 61, Головного управління Національної поліції в Харківській області від 29.01.2016 року № 54 та відповідно до статей 65, 68 Закону України «Про Національну поліцію».

Наказом Національної поліції України від 24.10.2016 №1053дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області» затверджено штати ГУНП в Харківській області, які оголошені наказом ГУНП в Харківській області від 02.11.2016 №1143.

ОСОБА_3 ознайомлений зі змістом вищезазначеного наказу, про що свідчить рапорт поліцейського від 02.11.2016 року, в якому позивачу доведено до відома про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням тимчасових штатів. (а.с. 51).

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.11.2016 по справі № 646/12541/16-к ОСОБА_3 відсторонено від посади інспектора -чергового Індустріального (Орджонікідзевського) ВП ГУНП в Харківській області в межах судового розслідування, тобто до 24.01.2017 року.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 06.12.2016 року № 513 о/с "По особовому складу", майора поліції ОСОБА_3 відстронено від посади строком до 24.01.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.11.2016 по справі № 646/12541/16-к.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 30.12.2016 року № 598 о/с "По особовому складу", майора поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) з 03.01.2017 року.

Перевіряючи відповідність закону спірного рішення, суд виходив із наступного.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Пункт 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" встановлює, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наведені правові норми вказують, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Як підтверджують матеріали справи, наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.11.2015 року № 27 о/с "По особовому складу" позивача призначено на посаду інспектора - чергового Орджонікідзевського відділу поліції ( м. Харків) Головного управління Національної поліції в Харківській області (м. Харків).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Загальний порядок звільнення працівника із ініціативи роботодавця передбачений Кодексом законів про працю України. Відповідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно достатті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Спеціальний порядок звільнення поліцейських у вказаних правовідносинах врегульовано статтею 68 Закону України «Про національну поліцію», відповідно до якої у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення. Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті. Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону. Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Зазначені норми права вказують на те, що у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів звільненню підлягають не всі поліцейські, а лише ті, посади яких скорочені.

Відповідно до правової позиції, викладеної у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області №1143 від 02 листопада 2016 року, затвердженого наказом Національної поліції №1053 дск від 24.10.2016 року, оголошено штат окремих підрозділів Головного управління Національної поліції в Харківській області (витяг) (а.с. 70).

З наявних матеріалів справи вбачається, що 02.11.2016 року позивачем було складено рапорт, відповідно до якого він був ознайомлений з наказом №1143 від 02.11.2016 року про скорочення посади інспектора - чергового Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (а.с. 51).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, наведеної у постанові від 10 березня 2015 року (справа №21-52а15), власник або уповноважений ним орган (держава) одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Тобто, у даному випадку звертається увага саме на необхідність запропонування працівнику всіх наявних вакансій.

Доказів того, що позивачу пропонувались вакантні посади, які наявні в ГУНП в Харківській області та які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації відповідач суду не надав, також відповідач не надав суду доказів того, що позивач відмовлявся від пропонованих йому відповідачем посад в ГУНП в Харківській області.

Суд вважає необґрунтованою позицію представника відповідача з приводу того, що позивач з 02.11.2016 року по 06.12.2016 року не звернувся до ГУНП в Харківській області з рапортом (заявою) про надання згоди на призначення на іншу посаду, оскільки Законом України "Про Національну поліцію" не передбачено обов'язку надання особою, посада якої скорочується, рапорту з проханням призначити на іншу посаду, натомість саме відповідач обтяжений обов'язком щодо надання пропозиції іншої посади.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 30.12.2016 року № 598 о/с "По особовому складу", майора поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) з 03.01.2017 року.

Суд звертає увагу, що за своєю правовою природою поняття скорочення посади має чіткий і однозначний зміст - це припинення існування посади, внаслідок чого працівник, який її обіймає, може бути звільнений за умови, якщо неможливо його перевести, за його згодою, на іншу роботу ( ч.2 ст.40 КЗпП).

Суд зазначає, що відповідач не надав доказів, що у нього мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання установи, а також на підтвердження того, що позивачу пропонувалися посади з урахуванням його досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків в поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження, як це унормовано вищезазначеними нормами права.

Водночас, суд вважає за потрібне зазначити, що сам лише факт скорочення посад не тягне безумовного звільнення, оскільки ст. 65 закону України "Про Національну поліцію" скорочення посади, яку обіймає поліцейський є однією з підстав його переведення на рівнозначну або нижчу посаду, а ч. 2 ст. 68 цього закону передбачено можливість призначення поліцейського, посада якого скорочена, за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції, а не тільки в тому, де він проходив службу.

Відповідно до ч.2 ст.68 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено право поліцейського бути призначеним у разі скорочення його посади на іншу посаду у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. З відкритих джерел інформації відомо, що в органах національної поліції, є багато вакантних посад, як на території Харківської області, так і в інших регіонах України. Однак, вільні вакансії не були запропоновані позивачу, чим порушено його право та працю.

З приводу позиції відповідача, що тимчасове відсторонення від виконання службових обов'язків позивача виключає можливість призначення його на будь-яку іншу посаду, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.11.2016 по справі № 646/12541/16-к ОСОБА_3 відсторонено від посади інспектора - чергового Індустріального (Орджонікідзевського) ВП ГУНП в Харківській області в межах судового розслідування, тобто до 24.01.2017 року.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 06.12.2016 року № 513 о/с "По особовому складу", майора поліції ОСОБА_3 відстронено від посади строком до 24.01.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.11.2016 по справі № 646/12541/16-к.

В абзаці 2 частини 6 статті 70 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що протягом періоду, коли поліцейського відсторонено від виконання службових обов'язків (посади), призначення такої особи на будь-яку іншу посаду заборонено.

Суд зазначає, що вказана норма не нівелює положення ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію", яка передбачає певний порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації.

В період з моменту попередження про майбутнє скорочення посади - 02.11.2016 року до моменту відсторонення від виконання службових обов'язків (посади) - 06.12.2016 року, відповідачем не було запропоновано позивачу жодної посади, та водночас, не зафіксовано факту відмови позивача від пропозицій.

Водночас, суд звертає увагу, що у разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо. Саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації.

Між тим, матеріали справи не містять та відповідачем до суду не надано доказів реорганізації ГУНП в Харківській області, а встановлена законодавством можливість зміни штатного розкладу територіального органу поліції з одночасним затвердженням іншого, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню поліцейських на посади за новим штатним розкладом.

Суд звертає увагу, що Наказом Національної поліції від 24.10.2016 року № 1053дск, який оголошено наказом ГУНП в Харківській області від 02.11.2016 року № 1143, затверджено штат Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області (а.с. 56-61), в якому наявні 8 посад інспектора - чергового (а.с. 58), що в свою чергу вказує на хибність позиції відповідача щодо скорочення вказаної посади позивача.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст.58 Закону, призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Відповідно до п.5 ч.10 ст.62 Закону, поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Таким чином, гарантії захисту від незаконного звільнення розповсюджуються у тому числі і на поліцейських.

Отже, приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять, а відповідачем в обґрунтування своєї правової позиції по справі не надано до суду доказів на підтвердження того, що позивачу було запропоновано вакантну посаду, яку він міг обійняти внаслідок скорочення штатів, як того вимагають приписи діючого законодавства, то суд приходить до висновку, про недотримання відповідачем процедури звільнення позивача з посади в поліції на підставі п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), що в свою чергу вказує на порушення прав та законних інтересів позивача.

Під час вирішення справи відповідачем не подано жодних належних та допустимих доказів обґрунтованості та правомірності прийнятого рішення про звільнення позивача. Водночас, матеріали справи свідчать про прийняття останнього без врахуванням всіх обставин справи, без дотримання критерію об'єктивності та обґрунтованості, тобто без дотримання вимог встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України.

Також відповідачем не надано доказів встановлення наявності або відсутності у позивача переважного права на залишення на службі в поліції при реорганізації відповідно до вимоги ч. 5 ст. 68 Закону України Про Національну поліцію, за якою переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

З приводу посилань представника Головного управління Національної поліції в Харківській області на наявність кримінального провадження стосовно ОСОБА_3, суд зазначає, що станом на день розгляду справи суду не надано та самостійно судом не встановлено доказів винесення вироку стосовно позивача у вказаній справі, а відтак вказані доводи відповідача не можуть прийматися судом.

Скоєння працівником поліції злочину-це інша, самостійна підстава для його звільнення зі служби в поліції. У разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення поліцейського до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення його можливо звільнити за п.10 ч.1 ст.77 Закону.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, підсумовуючи вищезазначене, з огляду на те, що позивачу не було запропоновано вакантну посаду, яку він міг обійняти внаслідок скорочення штатів, як того вимагають приписи діючого законодавства, що спричинило порушення гарантованих прав, свобод та інтересів позивача, а також те, що роботодавцем не було взято до уваги можливості виникнення переважного права у ОСОБА_3 на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників, зважаючи на його досвід, компетентність, освітній рівень, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків в поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження та позитивну характеристику безпосереднього керівництва та високих результатів під час атестації , наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №598 о/с від 30.12.2016 року "По особовому складу" в частині звільнення позивача зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням штатів за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" підлягає скасуванню.

З приводу позовних вимог щодо визнання протиправним наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №598 о/с від 30.12.2016 року "По особовому складу", то суд зазначає, що достатнім способом захисту прав та законних інтересів позивача у даному випадку є саме скасування вищезазначеного наказу, а відтак у задоволенні вказаної частини позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи протиправність наказу про звільнення позивача, суд приходить до висновку, що майор поліції ОСОБА_3 (М-122017) підлягає поновленню на посаді інспектора-чергового Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківської області (м. Харків) з 03.01.2017.

Щодо позовної вимоги стосовно стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає судовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, постанову суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, слід звернути до негайного виконання.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги ОСОБА_3 такими, що підлягають частковому задоволенню з підстав викладених вище.

Розподіл судових витрат здійснюється згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 30.12.2016 № 598 о/с в частині звільнення зі служби в поліції згідно з пунктом 4 (у зв'язку із скороченням штатів і проведенням організаційних заходів) частиною 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" майора поліції ОСОБА_3 (М-122017).

Поновити майора поліції ОСОБА_3 (М-122017) на посаді інспектора-чергового Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківської області (м. Харків) з 03.01.2017.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, 61002, ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, АДРЕСА_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 03.01.2017 по 28.08.2017 (159 робочих днів) у сумі 37508 (тридцять сім тисяч п'ятсот вісім) грн 10 коп.

Звернути до негайного виконання постанову суду в частині поновлення майора поліції ОСОБА_3 (М-122017) на посаді інспектора-чергового Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківської області (м. Харків) з 03.01.2017.

Звернути до негайного виконання постанову суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, 61002, ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, АДРЕСА_1) грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 03.01.2017 по 28.08.2017 в межах суми стягнення за один місяць (21 робочий день) в сумі 4953 (чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят три) грн 90 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 01 вересня 2017 року.

Суддя Р.В. Мельников