Справа № 805/2458/17-а
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Аляб'єв І.Г.
Суддя-доповідач - Василенко Л.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року справа №805/2458/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів: Компанієць І.Д., Ханової Р.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2017 року у справі №805/2458/17-а за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, третя особа: Управління Державної казначейської служби України у м. Слов'янську Донецької області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (далі - ТУ ДСА в Донецькій області), третя особа: Управління Державної казначейської служби України у м. Слов'янську Донецької області, в якому просила:

визнати протиправною відмову ТУ ДСА України в Донецькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 суддівської винагороди у розмірі, встановленому ч. 1 ст. 133 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», виходячи із розрахунку посадового окладу у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України від 21 грудня 2016 № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з 01 січня 2017 року в розмірі 3 200 грн.;

зобов'язати ТУ ДСА України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 суддівську винагороду за січень-червень 2017 року у розмірі, встановленому ч. ч. 2, 3, 5 ст. 133 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів», тобто посадовий оклад - 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2017 року Законом України від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з виплатою доплати за вислугу років в розмірі 15% посадового окладу за період з 01 січня 2017 року до 19 березня 2017 року, та з виплатою доплати за вислугу років в розмірі 20 % посадового окладу, починаючи з 20 березня 2017 року, в розмірі 3200 грн, шляхом стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області недоплаченої суддівської винагороди з січня 2017 року до червня 2017 року включно, у сумі 116760 грн, з проведенням необхідних відрахувань; зобов'язати ТУ ДСА в Донецькій області нараховувати та виплачувати ОСОБА_2 у 2017 році суддівську винагороду у розмірі, встановленому ч. ч. 2, 3, 5 ст. 133 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів», тобто посадовий оклад у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України від 21 грудня 2016 року №1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з виплатою доплати за вислугу років у розмірі 20 % посадового окладу; зобов'язати ТУ ДСА в Донецькій області в місячний строк з дня набрання рішення суду подати звіт про виконання рішення; рішення в частині стягнення суддівської винагороди за місяць допустити до негайного виконання (а.с. 3-8).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2017 року у задоволенні зазначеного позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с.29-30).

Позивач не погодився з таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позов в повному обсязі. Крім того, просила розглянути апеляцій скаргу за її відсутності (а.с. 33-38).

Відповідачем поданні заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. Крім того, просив розглянуту справу без участі свого представника (а.с. 53-55).

Відповідно до ст.197 ч.1 п.2 КАС України судом апеляційної інстанції справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, вивчила доводи апеляційної скарги, перевірила їх за матеріалами справи і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини.

Указом Президента України від 12.03.2012 року № 193/2012 ОСОБА_2 призначено строком на п'ять років на посаду судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя (а.с.11).

Наказом голови Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 20.03.2012 р. № 11-К/1.2.24 ОСОБА_2 зараховано до штату Жовтневого районного суду м.Маріуполя та з тієї ж дати позивач приступила до виконання повноважень судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя (а.с.11).

Штатним розписом з 1 січня 2017 року Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області для судді суду встановлений посадовий оклад у розмірі 16000 гривень.

Відповідно до розрахункових листів позивача нарахування посадового окладу ОСОБА_2 з 01.01.2017 року здійснювалось з застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у розмірі 1600,00 грн. (а.с.10).

Листом ТУДСА в Донецькій області від 21.06.2017 року № 05-695/17 на заяву ОСОБА_2 від 19.05.2017, останній повідомлено про відсутність підстав для здійснення нарахування та виплати суддівської винагороди з січня 2017 року, виходячи з посадового окладу судді у розмірі 32000, грн., оскільки відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 1 січня 2017 року розмір посадового окладу судді місцевого суду до проходження кваліфікаційного оцінювання становить 16000 грн. (а.с.9).

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача при виплаті позивачеві суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу у розмірі 16000, 00 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 130 Конституції України розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначено положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 (далі - Закон № 1402).

Згідно з ч.1 ст. 135 Закону № 1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 частини третьої статті 135 Закону № 1402 (в редакції, яка діє з 01.01.2017 року) встановлено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до п.24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, з 1 січня 2017 року для судді місцевого суду становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Водночас, абзацом 1 пункту 22 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 обумовлено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Проте, пунктом 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№18-20, ст. 132 із наступними змінами), (далі - Закон № 2453).

Отже, згідно з частиною третьою статті 133 Закону № 2453 посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства посадовий оклад судді, який не пройшов кваліфікаційного оцінювання, визначається відповідно до розміру, встановленого частиною третьою статті 133 Закону № 2453.

ОСОБА_2 призначена на посаду судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя, не проходила кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді), що у своїй сукупності є підставою обрахунку її посадового окладу з огляду на розмір, визначений частиною третьою статті 133 Закону № 2453.

Статтею 8 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що у 2017 році розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня становить 3200, 00 гривень.

Згідно ст.7 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1600, 00 грн.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774 (далі - Закон № 1774) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Вказаний пункт не змінює ч.3 ст.133 Закону №2453 у частині визначення мінімальної заробітної плати як величини, на основі якої обчислюється суддівська винагорода, оскільки цим пунктом встановлено розмір мінімальної заробітної плати, а не розмір «розрахункової величини». Розмір мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат у 2017 році у порівнянні з груднем 2016 року не змінився; втручання у розмір суддівської винагороди як гарантію незалежності суддів не відбулося.

Розмір мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для обчислення суддівської винагороди визначається не статтею 133 Закону № 2453, а законом про державний бюджет на відповідний рік, тому положення пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону про внесення змін слід вважати запровадженням змін (спеціального регулювання стосовно обчислення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат) по відношенню до загального правового регулювання розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом про бюджет 2017. Відсутність змін до бланкетної норми частини третьої статті 133 Закону № 2453 не є перешкодою для застосування пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону про внесення змін.

Згідно зі статтею 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Адміністративний суд повноважний відмовитися від застосування закону, який є аналогічним до того, що був визнаний неконституційним. Аналіз практики Конституційного Суду України засвідчує відсутність його рішень про неконституційність певного положення (яке може бути предметом регулювання виключно закону про державний бюджет) через його закріплення не у законі про державний бюджет на певний рік, а іншому законі.

На час розгляду справи положення пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774 не визнані неконституційними, також відносно них відсутнє офіційне тлумачення Конституційного Суду України, відповідно підстави для незастосування пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону про внесення змін відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідач при виплаті ОСОБА_2 суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу у розмірі 16000,00 грн., діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України та законами України, тому позові вимоги не підлягають задоволенню повністю.З огляду на встановлені обставини справи та норми зазначених законів, якими регулюються спірні відносини колегія суддів дійшла висновку про те, що спір за суттю вимог вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, відповідно до ч.2 ст.200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.1, ст.200, ст.205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2017 року у справі №805/2458/17-а за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, третя особа: Управління Державної казначейської служби України у м. Слов'янську Донецької області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді: І.Д.Компанієць

Р.Ф.Ханова