Справа № 804/939/17
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2017 р. Справа № 804/939/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
при секретаріБурцевій Я.Е.
представника позивача представника відповідача Познякова В.С. Тулянцевої В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Вітамін-Фарм" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування рішень
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулося з позовною заявою Дочірнє підприємство "Вітамін-Фарм" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області та з урахуванням заяви про зміну предмету позову просить:
- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № 598/1/4.1-8-421/1 від 09.12.2016 року;
- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № 623/4.1-12-442 від 29.12.2016 року;
- визнати протиправним та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 623/4.1-12/45 від 18.01.2017 року;
- визнати протиправним та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 623/4.1-12/44 від 18.01.2017 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що дії Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо проведено позапланової перевірки дотримання вимог законодавства про працю ДП «Вітамін-Фарм», складання за наслідками вказаної перевірки акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 598/1/4.1-8, проведення з 22.12.2016 року по 29.12.2016 року позапланової перевірки додержання законодавства про працю у ДП «Вітамін-Фарм» стосовно виконання раніше виданого припису від 09.12.2016 року № 598/1/4.1-8-421/1 та складання за наслідком вказаної перевірки акта перевірки додержання суб'єктом господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 623/4.1-12 здійснені не на підставі, не у межах повноважень та у спосіб, що не передбачені законами України, а тому такі дії є протиправними в силу п.1 ч.3 ст.2 КАС України. Оскільки дії відповідача по проведенню вищевказаних перевірок та складанню за їх результатами актів на думку позивача є протиправними, то відповідно, позивач, вважає, що припис № 598/1/4.1-8-421/1 від 09.12.2016 року, припис №623/4.1-12-442 від 29.12.2016 року та постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 623/4.1-12/45 від 18.01.2017 року, які прийняті на підставі згаданих актів та перевірок, є протиправними та підлягають скасуванню на підставі п.3 ч.3 ст.2 КАС України.
В наданих до суду запереченнях відповідачем зазначено, що перевірка, проведена Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області у відповідності до норм Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з дотриманням вимог процедури встановленої Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, у зв'язку з чим, відсутні підстави вважати дії ГУ Держпраці у Дніпропетровській області при її проведенні, протиправними. Крім того, в ході позапланової перевірки посадовими особами ДП «Вітамін-Фарм» було відмовлено у наданні для перевірки необхідної інформації, документів та їх копій, ведення яких передбачене законодавством України про працю стосовно режиму роботи працівників, відповідної оплати праці працівників, можливої наявності заборгованості з виплат заробітної плати працівникам, в зв'язку з чим фахівцем відповідача правомірно прийнято припис № 598/1/4.1-8-421/1 від 09.12.2016 року щодо усунення встановлених порушень. Також, посадовими особами ГУ Держпраці у Дніпропетровській області в ході перевірки виявлено порушення стосовно розрахунково-платіжних відомостей за січень 2016 року - квітень 2016 року, а саме: заробітна плата працівників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, не індексувалася, отже постанова про накладення штрафу від 18.01.2017 року № 623/4.1-12/45 винесена правомірно і підстави для її скасування відсутні.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому позовні вимоги не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
За наслідками перевірки, складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 09.12.2016 року № 598/1/4.1.-8.
Вищевказаним актом зафіксовано факт безпідставної відмови з боку головного бухгалтера ДП «Вітамін Фарм» надати необхідні для виконання повноважень відповідача інформації, документів та їх копій, ведення яких передбачене законодавством України про працю стосовно режиму роботи працівників, відповідної оплати працівників, можливої наявної заборгованості з виплати заробітної плати працівникам, що є порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про оплату праці», ст. 259 КЗпП України, вимог конвенції Міжнародної організації праці, що ратифікована Законами України № 1985-IV від 08.09.2004 року «Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці №81, 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», як наслідок даний випадок має ознаки правопорушення, що посягає на встановлений порядок управління у вигляді створення перешкод для діяльності посадових осіб органів спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з державного нагляду за додержанням законодавства про працю.
У зв'язку з виявленим порушенням законодавства про працю винесено припис №598/1/4.1-8-421/1 про усунення виявлених порушень, яким зобов'язано позивача у строк до 15.12.2016 року письмово повідомити Управління про виконання вимог припису.
Також, 15.12.2016 року відповідачем складено протокол №355/4.1-8, яким зафіксовано вищезазначене порушення.
За наслідками розгляду протоколу від 15.12.2016 року №355/4.1-8, фахівцем ГУ Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову від 15.12.2016 року №4.1-8/355-35, якою на головного бухгалтера ДП «Вітамін-Фарм» ОСОБА_22 накладено штрафі у розмірі 1700 грн.
Крім того, судом встановлено, що відповідачем виданий наказ № 2052-П від 21.12.2016 року "Про призначення позапланової перевірки", у відповідності до якого головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпропетровському регіоні ОСОБА_23 доручено провести в період з 22.12.2016 по 29.12.2016 позапланову перевірку законодавства про працю щодо виконання раніше виданого припису у ДП «Вітамін-Фарм».
На підставі вказаного наказу видано направлення № 561/4.1-12 від 22.12.2016 на проведення перевірки суб'єкта господарювання - ДП «Вітамін-Фарм», в якому визначено, що предметом позапланової перевірки позивача є додержання ДП «Вітамін-Фарм» законодавства про працю щодо виконання раніше виданого припису від 09.12.2016 року №598/1/4.1-8-421/1.
В подальшому, головним державним інспектором з питань праці проведено позапланову перевірку додержання ДП «Вітамін-Фарм» законодавства про працю. В ході перевірки виявлено наступне порушення:
-ч.3 ст.6, ст. 96 КЗпП України, а саме: посадові оклади працівникам, встановлені без врахування кваліфікації та складності виконуваної роботи, що порушує вимоги законодавства.
-ч. 6 ст. 95 КЗпП України заробітна плата працівників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, не індексувалася.
За наслідками проведеної перевірки, 22.12.2016р. інспектором складено акт №623/4.1-12 та у зв'язку з виявленим порушенням законодавства про працю винесено припис № 623/4.1-12-442 від 29.12.2016 року про усунення виявлених порушень, яким зобов'язано позивача у строк до 29.01.2017 письмово повідомити Управління про виконання вимог припису.
В зв'язку з встановленням в ході перевірки порушення підприємством вимог законодавства про працю, зокрема ч. 6 ст.95 КЗпП України, ст.33 Закону України «Про оплату праці», п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» №1078, 18.01.2017 першим заступником начальника Управління Держпраці у Дніпропетровській області прийнято оскаржувані рішення, а саме:
постанову № 623/4.1-12/45 від 18.01.2017 року про накладення на позивача штрафу в розмірі 256000 грн.;
постанову № 623/4.1-12/44 від 18.01.2017 року про накладення на позивача штрафу в розмірі 1600 грн.
Позивач, вважає, що ГУ Держпраці у Дніпропетровській області в супереч положення абз. 3 п.3 Порядку, яким передбачено, що позапланова перевірка проводиться виключно за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», за відсутності конкретно визначеного предмету та питань, що підлягають перевірці, протиправно вийшло на перевірку, що виключає обов'язок позивача надати документи для здійснення такої перевірки.
На обґрунтування своєї позиції щодо протиправності дій відповідача при проведенні перевірки, представник позивача звертав увагу суду, на те, що перед початком здійснення заходу, посадові особи відповідача зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання - юридичної особи посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію направлення, в порушення ч.5 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», контролюючим органом направлення на проведення перевірки від 06.12.2016 року № 542 було вручено відповідачем ДП «Вітамін-Фарм» лише 08.12.2016 року, що підтверджується відповідним написом на направлені, тоді як датою початку перевірки у цьому направлені визначено 06.12.2016 року. Отже, направлення 06.12.2016 року № 542 вручено не належним чином.
Оскільки, позивач вважає дії контролюючого органу щодо перевірки протиправними, то оскаржувані приписи та постанови винесені за наслідками такої перевірки, на його думку, підлягають скасуванню.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 4 Господарського Кодексу України, зазначено, зокрема, що не є предметом регулювання цього Кодексу трудові відносини.
Згідно до п. 3 ст. 8 Господарського Кодексу зазначено, господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи. Безпосередня участь держави, органів державної влади та органів місцевого самоврядування у господарській діяльності може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
При цьому ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» також зазначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності
Так, згідно ч.4 та ч.5 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації. Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Так, відповідно до ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктами 1, 4, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100 утворено територіальні органи Держпраці, зокрема Головне Управління Держпраці у Дніпропетровській області.
Наказом Держпраці від 04.02.2016 №8 затверджено Положення про Головне Управління Держпраці у Дніпропетровській області, згідно із пунктом 1 якого Головне Управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - Управління Дежпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.
Відповідно до п.3 Положення про Управління Держпраці, основним завданням Управління Держпраці є, зокрема, реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Підпунктами 5, 8 пункту 4 Положення про Управління Держпраці передбачено, що Управління Держпраці здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю, здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.
Відповідно до підпункту 5 пункту 6 Положення про Управління Держпраці, Управління Держпраці має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління.
Тобто, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Дніпропетровської області.
Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є:
подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;
виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб'єктом господарювання у документі обов'язкової звітності, крім випадків, коли суб'єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов'язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов'язаний повідомити суб'єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;
перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);
звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу;
неподання суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;
доручення Прем'єр-міністра України про перевірку суб'єктів господарювання у відповідній сфері у зв'язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров'я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;
настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.
Вказаний Порядок встановлює процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, визначених Конвенціями Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці у сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 №1986-IV, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2010 р. №1059 «Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)», Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 р. №386.
Відповідно до ст. 14 Конвенції про інспекцію праці в сільському господарстві інспектори праці, забезпечені документами, які засвідчують їхні повноваження, мають право на:
а) безперешкодний доступ без попереднього повідомлення і в будь-який час дня або ночі в будь-яке місце роботи, яке підлягає інспектуванню;
b) відвідання в денний час усіх приміщень, що їх вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспектуванню;
c) здійснення контролю, перевірки або розслідування, що їх вони можуть вважати необхідними, щоб переконатися в тому, що законоположення суворо дотримуються.
Згідно з ст. 21 Конвенції про інспекцію праці в сільському господарстві Сільськогосподарські підприємства інспектуються так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних законоположень.
У відповідності до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із п. 2 Порядку №390 право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці (далі - Інспектор).
Пунктом 3 Порядку №390 передбачено, що інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Також, як вбачається з направлення на проведення перевірки від 22.12.2016 №561/4.1-12, предметом позапланової перевірки являлось додержання законодавства про працю у ДП «Вітамін - Фарм» щодо виконання раніше виданого припису від 09.12.2016 №598/1/4.1-8-421/1. Копія вказаного направлення отримана позивачем 22.12.2016, що підтверджується підписом головного бухгалтера ОСОБА_22
Тобто, позивачу було відомо про підстави проведення позапланової перевірки і він не заперечував проти її проведення, що відображено в акті перевірки, складеному за її результатами 29.12.2016 за № 623/4.1-12.
Згідно з п.п. 7, 8 Порядку №390, за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства. Рішення Інспектора може бути оскаржене у порядку, встановленому законодавством.
Отже, оформлення документів за результатом перевірки, в тому числі й акту перевірки, є складовим етапом проведення перевірки додержання вимог законодавства про працю. Виключно у разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства. Тому, в розумінні Порядку №390, виключно рішення, прийняте за результатом перевірки, як то припис про усунення виявлених порушень чи рішення, спрямоване на вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства, може бути оскаржено у порядку встановленому законом.
Суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України). Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму (ч. 1 ст. 17 КАС України).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Суд зазначає, що оскільки наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, то при розгляді даного спору про скасування акту перевірки слід встановити, чи є оскаржуваний акт таким, що породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків і чи впливає на його права й обов'язки у сфері публічно-правових відносин, а також чи буде задоволення таких позовних вимог мати своїм правовим наслідком безпосередній захист прав позивача.
Обов'язковою ознакою рішення суб'єкта владних повноважень (нормативно-правового акту чи правового акту індивідуальної дії) є створення юридичних наслідків у формі виникнення прав, обов'язків, їх зміни чи припинення. Зміст оскаржуваного акту полягає у висвітленні ходу проведенні позапланової перевірки. Суд зазначає, що складання акту перевірки є частиною процесу реалізації контролюючим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством. Результатом реалізації цих повноважень, виключно у разі виявлення порушень, є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для особи, яка винила таке порушення.
Отже, виключно результат реалізації повноважень контролюючого органу (а саме - рішення контролюючого органу), а не процес реалізації його повноважень чи його складові етапи та їх документальне відображення (як то акт перевірки) може бути об'єктом судового оскарження.
Суд зазначає, що складений за результатом перевірки акт не породжує настання правових наслідків у формі виникнення, зміни чи припинення прав, свобод, обов'язків чи законних інтересів позивача.
Відповідно пп. 54, п 4. Положення про Держслужбу України з питань праці, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.
Відповідальність за порушення законодавства про працю передбачена статтею 265 КЗпП, за приписами якої посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;
Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На виконання цієї норми Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 509 затвердив Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).
Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (пункт 4 Порядку № 509).
Відповідно до пункту 8 Порядку № 509 за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Таким чином, оскільки судом не виявлено порушення законодавства під час призначення та проведення перевірки, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою від 21.04.2017 у справі №804/939/17.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 12 липня 2017 року

Суддя О.В. Єфанова