Справа № 185/1827/17
Суддя: Бабій С. О.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/1827/17
Провадження № 2-а/185/195/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бабій С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,

ВСТАНОВИВ:

02.03.2017 р. позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, яким просив суд визнати дії Управління соціального захисту населення Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо виплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірах встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у розмірі 920.00 грн. за 2016 рік протиправними; зобовязати Управління соціального захисту населення Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2015 та 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст.28 Закону України «Про зальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» та «Про державний бюджет України на 2015 рік» на момент проведених виплат з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги мотивує тим, що він, як учасник бойових дій, має право на пільги, передбачені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 05 травня учасникам бойових дій повинна виплачуватися разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, що у 2016 році складає 5650 грн. Відповідач виплатив позивачу щорічну разову грошову допомогу в 2016 році передбачену вищевказаним Законом, однак в розмірі 920 грн. Вважає такі дії Управління СЗН неправомірними, оскільки нараховані та виплачені кошти щорічної одноразової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, у значно меншому розмірі, а ніж передбачено чинним Законодавством.

Позивач звернувся з заявою до відповідача на надання інформації про нараховані та виплачені йому суми до 5 травня у 2015 та 2016 роках.

Листом від 05.01.2017 року позивачу було надано відповідь, про те що виплата грошової допомоги була здійснена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у розмірі 920.00 грн.

Вважаючи дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо не нарахування та не виплати в повній сумі щорічної грошової допомоги до 5-го травня у розмірі встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов'язати здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до вимог ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач в судове засідання не з'явився, у позовній заяві просив суд розглянути справу без його участі, у порядку письмового провадження.

Представник відповідача 1 в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. 10.04.2017 року на адресу суду надійшли заперечення на адміністративний позов, в яких представник відповідача 1 просить відмовити в задоволенні вимог позивача. Свої заперечення обґрунтовує, зокрема, тим, що Управління соціального захисту населення Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області є неналежним відповідачем, а таким слід вважати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, оскільки позивач не є пенсіонером чи інвалідом війни, та не перебуває на обліку відповідача.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 залучено до участі у справі в якості співвідповідача управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Представник відповідача 3 в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду письмові заперечення, в яких Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те, що виплата у 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій в розмірі 920 гривень, здійснена відповідно до чинного законодавства України і підстав для її перерахунку немає. Отже відповідач 3 діяв в межах повноважень та в спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Між тим, просив суд розглянути справу без участі представника відповідача 3 у порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини по справі, перевіривши їх наданими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій згідно посвідчення серії МВ № 009195 від 07.05.2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій, у тому числі, передбачені ст. 12 Закону України від 22.10.1993 за № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

ОСОБА_2 соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 05.01.2016 року за вих.№ Л-698, у відповідь на звернення позивача повідомлено про те, що ОСОБА_2 соціального захисту населення Дніпропетровської обласної адміністрації не є розпорядником коштів з виплати допомоги, на яку має право позивач, а виплата грошової допомоги була здійснена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у розмірі 920.00 грн.

Згідно письмових заперечень відповідача 1 - Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради від 06.04.2017 року, виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік позивачу здійснено відповідно до чинного законодавства, окрім того вказує, оскільки позивач не є пенсіонером чи інвалідом війни, та не перебуває на обліку відповідача, то Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради не є належним відповідачем у даній справі, а таким в свою чергу слід вважати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 залучено до участі у справі в якості співвідповідача управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Проте, ОСОБА_2 соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації не є органом або установою, яка безпосередньо здійснює нарахування та виплату особам соціальних допомоги та інших соціальних грошових виплат, оскільки забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту та обслуговування населення, надання соціальної допомоги громадянам, які потребують підтримки з боку держави; підготовка документів на виплату всіх видів соціальної допомоги, житлових субсидій у готівковій формі на придбання твердого і рідкого пічного палива та скрапленого газу, компенсаційних виплат інвалідам, виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших грошових виплат; здійснення контролю за правильністю призначення, перерахунку, нарахування і виплати всіх видів соціальної допомоги, інших грошових виплат здійснює Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, який є юридичною особою, є державною установою і підпорядковується департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Відтак, Управління соціального захисту населення Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації є неналежними відповідачаи у даній справі, що зумовлює відмову у позові до даних відповідачів.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Згідно письмових заперечень відповідача 3- Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 08.06.2017 року, центр не є субєктом владних повноважень, тому не може бути відповідачем по справі, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Розмір допомоги, отриманої позивачем, відповідає чинному законодавству, провадження по справі просять закрити.

Спірні відносини, що склались між сторонами, врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання (ч. 1 ст. 17-1 Закону України № 3552-ХІІ)

Згідно Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01 травня 2015 року, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно, із набуттям чинності вказаного Закону, Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленої ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Прикінцеві та перехідні положення були доповнені зазначеним пунктом згідно із Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності з 01 січня 2015 року.

Зазначені положення Закону України № 79-VIII від 28 грудня 2014 року не були визнані неконституційними та є чинними.

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до пп. 2 п. 1 вказаної постанови було встановлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн. 00 коп.

Як вбачається з листа ОСОБА_2 соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 05.01.2016 року за вих.№ Л-698 ОСОБА_1 у 2016 році було виплачено разову грошову допомогу до 05 травня, як учаснику бойових дій, в розмірі 920 гривень, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», права на виплату зазначеної допомоги в 2015 році позивач не мав.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розв'язанні спірних правовідносин, суд керується положеннями Закону № 79-VIII, який прийнятий законодавчим органом і є обов'язковим до виконання, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини.

Так у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви №29458/04 та №29465/04) зазначено, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом.

Як зазначено в рішенні від 09 жовтня 1979 року Європейського суду з прав людини у справі «Ейрі проти Ірландії», здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

В ухвалі Європейського суду з прав людини, у справі «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Конституційний Суд України вирішував питання про те, чи має право держава змінювати порядок і розміри існуючих соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України та чи є обов'язковими для застосування судами України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України з питань соціального захисту громадян, видані на виконання вимог Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Таким чином, судом встановлено, що позивач отримав щорічну одноразову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі 920 грн., яка була йому нарахована та виплачена відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», при цьому відповідачі діяли кожен в межах своїх повноважень, передбачених законодавством, тому підстави для нарахування та виплати позивачу вказаної допомоги у зазначеному ним розмірі відсутні, а у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 17, 71, 150-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя С. О. Бабій