Справа № 826/1732/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 серпня 2017 року № 826/1732/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Огурцова О.П., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва

Головного територіального управління юстиції у м. Києві

про зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до довідки Територіального сервісного центру № 8045 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві автомобіль ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_2, № кузова НОМЕР_3 значиться в арешті відповідно до постанови від 24.02.2003 № 73/15 ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, у той час, як відповідно до інформації наданої відповідачем листом від 26.01.2017 № 329 згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 26.01.2017 виконавчі документи стосовно позивача у відділі не перебувають.

Позивач у судове засідання не прибув, через канцелярію суду подав клопотання щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, письмових заперечень на виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.02.2017 не надав, листом від 07.06.2017 № 8333 повідомив про те, що надати документи та інформацію, які було витребувано судом ухвалою від 29.05.2017 не виявляється можливим у зв'язку з знищенням документообігу відділу за перебігом терміну зберігання.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача , суд, -

В С Т А Н О В И В:

13.01.2017 ОСОБА_1 звернувся до Територіального сервісного центру №8045 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві з завою щодо надання йому довідки про наявність обмежень за його ТЗ, який належить йому на підставі свідоцтва НОМЕР_4.

Територіальним сервісним центром № 8045 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві видано довіку від 13 01.2017 Вих. № 9/8045 в якій зазначено про те, що згідно облікових даних автоматизованої інформаційної системи МВС України, станом на 13:59 13.01.2017, автомобіль ВАЗ 21043, № кузова НОМЕР_5, номерний знак НОМЕР_2, значиться в арешті згідно постанови ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві від 24.02.2003 №73/15.

26.01.2017 ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою в якій просив пояснити причини накладення обтяження на належне мені майно, а також, вжити усіх можливих заходів щодо негайного зняття арешту з автомобіля ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_2 № кузова НОМЕР_5.

Листом від 26.01.2017 № 329 Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 26.01.2017 виконавчі документи стосовно нього на виконанні у відділі не перебувають, у зв'язку з чим вирішити питання про зняття арешту з майна не виявляється можливим та запропоновано для вирішення питання про зняття арешту з майна звернутися до суду. Також в зазначеному листі вказано про те, що надати більш детальну інформацію не виявляється можливим у зв'язку із знищенням документообігу відділу по 2013 рік за перебігом терміну зберігання відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008.

ОСОБА_1 вважаючи, що Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві має зняти арешт з належного йому транспортного засобу звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній станом на 24.02.2003) державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Частиною шостою статті 24 зазначеного Закону встановлено, що за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній станом на 24.02.2003) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Частиною п'ятою статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній станом на 24.02.2003) встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем.

Відповідно до частин першої та третьої статті 55 вказаного Закону арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт застосовується: для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Таким чином, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт виключно на майно боржника.

Статтею 38 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній станом на 24.02.2003) встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу Державної виконавчої служби) припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з закінченням виконавчого провадження. Закінчене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частинами першою та другою статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" (чинна редакція) встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Отже, після закінчення виконавчого провадження арешт накладений державним виконавцем на майно боржника має бути скасовано.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.02.2017 та 29.05.2017 у відповідача було зобов'язано надати суду належним чином завірені копії документів на підставі яких було накладено арешт на автомобіль ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_2, № кузова НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1 або письмові пояснення щодо неможливості їх надання; належним чином засвідчену копію постанови ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві № 73/15 від 24.02.2003 та інформацію щодо виконавчого провадження в рамках якого її було прийнято або письмові пояснення щодо неможливості надання; письмові заперечення проти позову та всі матеріали, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності з приводу яких подано позов.

Відповідач в судове засідання не прибув, на виконання вимог ухвал суду листом від 07.06.2017 №8333 повідомив про те, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 07.06.2017 виконавчі документи стосовно ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебувають та надати більш детальну інформацію не виявляється можливим у зв'язку із знищенням документообігу Відділу за перебігом терміну зберігання відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008.

Відповідно до довідки Територіального сервісного центру № 8045 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 13.01.2017 Вих. № 9/8045 та роздруківки "Поточні результати звернення по "АІС" згідно облікових даних автоматизованої інформаційної системи МВС України, станом на 13:59 13.01.2017, автомобіль ВАЗ 21043, № кузова НОМЕР_5, номерний знак НОМЕР_2, значиться в арешті згідно постанови ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві від 24.02.2003 №73/15.

Згідно з листами відповідача від 26.01.2017 № 329 та від 07.06.2017 № 8333 відповідно до даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 26.01.2017 виконавчі документи стосовно позивача на виконанні у відділі не перебувають, водночас надати більш детальну інформацію відповідач не має можливості у зв'язку із знищенням документообігу відділу по 2013 рік за перебігом терміну зберігання відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5.

Пунктом 8.17 розділу 8 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 завершені виконавчі провадження в архів органу юстиції не передаються і підлягають знищенню відповідно до цього Порядку після закінчення строків їх зберігання.

Таким чином, відповідно до інформації викладеної відповідачем в листах від 26.01.2017 № 329 та від 07.06.2017 № 8333 виконавче провадження в рамках якого було/могло бути винесено постанову від 24.02.2003 №73/15, якою накладено арешт на належним позивачу транспортний засіб закінчено, при цьому відповідачем не надано суду доказів на підтвердження наявності підстав для чинності арешту накладеного вказаною постановою, як і не зазначено про наявність відповідних підстав.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене у суду відсутні підстави для висновку про наявність підстав для чинності арешту накладеного на належним належним позивачу ТЗ - автомобіль ВАЗ 21043, № кузова НОМЕР_5, номерний знак НОМЕР_2 постановою від 24.02.2003 №73/15.

Водночас, враховуючи те, що у суду відсутні копії матеріалів виконавчого провадження в рамках якого було прийнято постанову від 24.02.2003 №73/15 та виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, а отже державний виконавець позбавлений можливості вчинити будь - які дії щодо завершеного виконавчого провадження, суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту в даному випадку є не зобов'язання відповідача зняти арешт накладений постановою від 24.02.2003 №73/15, а зняття відповідного арешту.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2.Знятти арешт накладений постановою ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві від 24.02.2003 №73/15 на автомобіль автомобіль ВАЗ 21043, № кузова НОМЕР_5, номерний знак НОМЕР_2, що належить на праві власності позивачу.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов