Справа № П/811/1428/16
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року справа № П/811/1428/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі Управління) про визнання протиправними та скасування висновку службового розслідування, наказів, поновлення на посаді і зобовязання виплатити кошти,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до відповідача про визнання протиправними та скасування висновку службового розслідування, наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, поновлення на посаді і зобовязання виплатити грошове утримання за час вимушеного прогулу.

Представник позивача підтримала вимоги заяви.

Пояснила, що службове розслідування проведено з порушенням діючого законодавства, оскільки у позивача не відібрали пояснення.

Водночас, стверджувала, що, якщо працівник поліції підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, то на нього можна накласти дисциплінарне стягнення з дня закінчення кримінального провадження.

Позивач у судовому засіданні заперечив вчинення дисциплінарного проступку за обставин, які знайшли відображення у висновку службового розслідування.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову.

Пояснив, що вчинення позивачем дисциплінарного проступку встановлено під час проведення службового розслідування, в ході якого враховувались пояснення ОСОБА_2 та відеозапис посягань на його честь та гідність, як людини, котрий зроблено іншим правоохоронним органом.

Стверджував, що ОСОБА_1 допустив такі порушення: проникнення в житло без дозволу власника; неетична поведінка з останнім; безпідставне застосування спеціального засобу щодо нього; неповідомлення керівника про його застосування; вилучення в житлі речей за відсутності понятих.

Ухвалою суду від 30 серпня 2017 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (Том 2 а.с.156).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Встановлені судом факти і обставини, що стали підставами звернення.

Так, станом на 22 липня 2016 року ОСОБА_1 проходив службу на посаді оперуповноваженого Кіровоградського відділу поліції Управління (Том 1 а.с.50).

Того ж дня працівники УСБУ в Кіровоградській області (далі Управління 2) спільно з прокуратурою цієї ж області задокументували, на їх погляд, факт отримання позивачем, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, котрі є також працівниками того ж відділу Управління, грошових коштів від ОСОБА_2 за непритягнення до кримінальної відповідальності.

Наказом Управління №453 від 25 липня 2016 року призначено проведення службового розслідування за цим фактом (Том 1 а.с.49).

Під час службового розслідування відбирались пояснення у ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, інших працівників поліції та ОСОБА_2 (Том 1 а.с.46-215, Том 2 а.с.4-37).

Працівники поліції також знайомились з відеозаписом дій згаданих трьох працівників поліції щодо ОСОБА_2, який поширювався засобами масової інформації (Том 2 а.с.48-61).

12 квітня 2017 року орган досудового розслідування надав суду копію відеозапису з кримінального провадження відносно ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (Том 2 а.с.117-118).

У судовому засіданні допитувався свідок ОСОБА_2 (Том 2 а.с.136-139).

Він показав, що 20 липня 2016 року його на розмову викликала ОСОБА_5 Коли він вийшов з будинку, в якому проживає, то ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заштовхнули у під'їзд, надівши на руки спеціальні засоби (кайданки), де, прямуючи до його квартири, побачили ОСОБА_3, котрий спускався з вищого поверху.

Пояснив, що працівники поліції не представились, грубо розмовляли та завдавали фізичного болю, а потім на автомобілі доставили до відділу Управління.

Повідомив, що за його згоди у житлі працівники Управління 2 встановили відеоспостереження, оскільки раніше погрожували певні особи.

Суд не зміг допитати свідка ОСОБА_6 у зв'язку з її лікуванням (Том 2 а.с.148-151).

У судовому засіданні переглядався відеозапис подій від 20 липня 2016 року за участі позивача та ОСОБА_2

Вони ідентифікували себе на відеозаписі.

Переглядаючи відеозапис, суд побачив наступне:

- у квартиру ОСОБА_2 увійшли останній, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1;

- ОСОБА_1 застосував спеціальні засоби (кайданки) щодо власника житла з самого початку зйомки;

- на вимогу ОСОБА_2 ніхто з працівників поліції не представився;

- працівники поліції розмовляли грубо;

- ОСОБА_3 завдав болю власнику житла, на що той відреагував, запитавши, чому застосовується фізичний примус;

- ОСОБА_1 за відсутності ОСОБА_2 (знаходився у іншій кімнаті) у одній із кімнат оглядав речі та вилучав їх, не складаючи жодного процесуального документу.

Під час перегляду відеозапису ОСОБА_1 пояснив, що в житло ОСОБА_2 проникли за згоди останнього, а опинились у той день там, оскільки отримали оперативну інформацію про вчинення власником кримінального правопорушення (облаштування порнографічної студії).

27 липня 2016 року ОСОБА_1 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 127 КК України (катування) (Том 2 а.с.65-68).

05 вересня того ж року керівник Управління прийняв наказ №584 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби у поліції (Том 1 а.с.38-42).

Згідно наказу ОСОБА_1 порушив вимоги: Присяги працівника поліції, зміст якої затверджено приписами статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон); пунктів 1, 3 частини 1 статті 18 Закону; статті 68 Конституції України; пунктів 1, 2 розділу І та пунктів 1-3 розділу ІІ Правил етичної поведінки працівників апарату МВС України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС (далі Правила), які затверджені наказом МВС від 28 квітня 2016 року №326; статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі Статут).

У судовому засіданні представник Управління уточнив суть порушень, за які позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності (Том 2 а.с.130).

Ними є: проникнення в житло без дозволу власника; неетична поведінка з останнім; безпідставне застосування спеціального засобу щодо нього; неповідомлення керівника про його застосування; вилучення в житлі речей за відсутності понятих.

Наказом Управління від 21 вересня 2016 року №220-о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі припису пункту 6 частини 1 статті 77 Закону (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення) (Том 1 а.с.37).

Кримінальне провадження стосовно позивача, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 розглядається судом (рішення не прийнято).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, висновок службового розслідування затверджено керівником Управління 05 вересня 2016 року (Том 1 а.с.251).

В матеріалах службового розслідування міститься пояснення ОСОБА_1 від 06 серпня того ж року (Том 1 а.с.88).

Таким чином, є безпідставними звинувачення представника позивача щодо порушення проведення службового розслідування.

Висновок службового розслідування не є рішенням суб'єкта владних повноважень.

За своїм змістом це аналіз отриманої під час перевірки інформації.

Висновок є обов'язковим для ознайомлення керівником відповідача і підставою прийняття владного рішення.

Такими рішеннями є оскаржені накази Управління.

Отже, висновок службового розслідування не породжує прав та обов'язків для ОСОБА_1

А тому, у задоволенні позову в цій частині вимог належить відмовити.

Згідно наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача звільнили на підставі приписів пункту 6 частини 1 статті 77 Закону.

Цією нормою права встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Приписами пункту 9 Розділу ІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23 грудня 2015 року встановлено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Таким чином, Управління, приймаючи рішення про звільнення позивача, правомірно керувалось приписами Статуту (Закон України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" не прийнято і досі).

Приписами частини 2 статті 16 Статуту передбачено, що у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Ця норма права не встановлює заборони проводити службове розслідування, коли вже розслідується кримінальне провадження стосовно працівника поліції.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності.

Притягнення до дисциплінарної та кримінальної відповідальності за одні і ті ж самі дії не суперечить приписам статті 61 Конституції України.

Після проведення службового розслідування і відсутності рішення суду у кримінальному провадженні поліцейського можна звільнити зі служби за вчинення проступку лише на підставі припису пункту 6 частини 1 статті 77 Закону.

У разі ж проведення службового розслідування після набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення поліцейського до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення його можна звільнити на підставі припису пункту 10 частини 1 цієї ж норми Закону.

Провівши службове розслідування і встановивши беззаперечні докази вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, не має потреби чекати набрання законної сили рішенням суду про притягнення його до кримінальної відповідальності, щоб притягнути до дисциплінарної відповідальності на підставі припису пункту 6 частини 1 статті 77 Закону.

У кожному випадку орган поліції, приймаючи рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, у разі розслідування і кримінального провадження повинен зважити всі ризики, які пов'язані з тим, що встановить суд, розглядаючи кримінальне провадження.

У даному випадку у розпорядженні Управління знаходився відеозапис, перегулявши який вони могли дати оцінку поведінці ОСОБА_1

Переглядаючи відеозапис у судовому засіданні, позивач та свідок ОСОБА_2 ідентифікували себе і давали пояснення.

Їх пояснення узгоджувались з тим, що зафіксовано відеозаписом.

Відеозапис надано органом досудового розслідування на вимогу суду.

Сторони не надали доказів, які б доводили, що доказ (відеозапис), одержаний з порушенням закону.

А тому, суд визнає його належним та допустимим доказом в межах адміністративно-процесуального судочинства.

Переглянувши відеозапис, суд встановив, що стосовно ОСОБА_2 позивачем застосовувались засоби обмеження рухомості (кайданки), коли останній не чинив опору та з ним не проводились процесуальні дії.

Водночас, ОСОБА_1 не представився працівником поліції та, будучи свідком завдання фізичного болю ОСОБА_2 іншим працівником поліції, не намагався припинити такі дії.

Відеозапис зафіксував вилучення позивачем речей, що належать власнику житла, за відсутності останнього і понятих.

ОСОБА_1, вилучивши речі, не склав про це жодного процесуального документу.

Сукупний аналіз побаченого судом під час перегляду відеозапису доводить, що ОСОБА_2 не давав згоди працівникам поліції оглядати житло.

На це вказує той факт, що працівники поліції не представились, зразу ж застосували спеціальні засоби, а власник житла не був з ними знайомий.

Позивач не надав доказів, які б доводили, що після застосування спеціальних засобів він повідомив письмово про це керівника.

Відповідно до приписів статті 1 Статуту службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та

ОСОБА_7 працівника органів внутрішніх справ України.

ОСОБА_1 не дотримався службової дисципліни.

Зокрема, допустив:

- негідну поведінку, яка проявилась у неввічливості та недотриманні високої культури спілкування (порушення припису пункту 2 Розділу ІІ Правил);

- порушення приписів статті 68 Конституції України, посягнувши на свободу, честь та гідність іншої людини, проникнувши в її житло без відповідного дозволу та вилучивши певні речі;

- порушення приписів пункту 1 частини 3 статті 45 та частини 2 статті 44 Закону, застосувавши спеціальні засоби за відсутності відповідної підстави та не повідомивши про це письмово керівника.

Сукупність цих порушень доводить недотримання позивачем ОСОБА_7 працівника поліції, зміст якої зазначено у приписах статті 64 Закону.

Так, цією нормою права встановлено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

"Я, (прізвище, імя та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обовязки".

ОСОБА_1 склав Присягу працівника поліції 07 листопада 2015 року (Том 1 а.с.222).

Дисциплінарне стягнення накладено у строк, що передбачено приписами статті 16 Статуту (протягом місяця з дня закінчення службового розслідування), та відповідає тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку.

Підсумовуючи, суд зробив висновок про правомірність оскаржених ОСОБА_1 наказів Управління.

А тому, у задоволенні позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_8