Справа № 135/1699/16-а
Суддя: Корнієнко О. М.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/1699/16-а
Провадження № 2-а/135/13/17
ПОСТАНОВА

іменем України

31.08.2017 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

при секретарі Паладій В.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача Бучка О.М.,

представника третьої особи: Порхун Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до Ладижинської міської ради, відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади, начальника відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади ОСОБА_2, третя особа Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області, про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся в суд з позовною заявою до Ладижинської міської ради, відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади, начальника відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади ОСОБА_2, третя особа Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області, про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії. Вказав, що 05.10.2016 року в приміщенні Ладижинської міської ради дізнався про те, що реєстрацію його місця проживання скасовано. Звернувшись до Ладижинської міської ради з письмовою заявою про видачу документу, на підставі якого його знято з реєстрації за місцем проживання він отримав висновок про скасування реєстрації його місця проживання, датований 06.07.2016 року. Того ж дня було поставлено в його паспорті відбиток штампа - відмітку про скасування реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1. Підставами для прийняття такого рішення є те, що реєстрація його місця проживання в квартирі АДРЕСА_2 здійснена з порушенням вимог законодавства, так як відповідно до листа голови профкому ПАО «ДТЕК Західенерго» ВП «ДТЕК Ладижинська ТЕС» від 17.12.2014 року №31, спільного рішення адміністрації та профкому ВП «ДТЕК Ладижинська ТЕС» про надання житла ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 - не приймалось, та таке рішення не надавалось виконавчому комітету Ладижинськогї міської ради для затвердження. Відповідно і рішення виконавчим комітетом про затвердження такого спільного рішення не приймалось, а також не приймалось рішення про видачу йому ордера, який в даному випадку міг бути єдиною підставою для вселення, а отже, рішення про реєстрацію, прийняте на підставі неналежного документу, а дана реєстрація була проведена з порушенням вимог законодавства і керуючись п.28 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених Постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 відповідач скасував реєстрацію його місця проживання в квартирі. Такі дії вважає незаконними, висновок суперечить законодавству, крім того також містить протиріччя, які не дають можливості зрозуміти, про яку саме квартиру і на якій вулиці міста Ладижина йде мова. Вказав, що судом вже розглядалась справа про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_5 у квартирі, та прийнято рішення про залишення позову без розгляду у зв'язу з пропуском строку звернення до адміністративного суду. Тому він звернувся до суду з даним позовом та просив: визнати протиправними дії Ладижинської міської ради щодо скасування реєстрації його місця проживання у реєстрі Ладижинської територіальної громади, та передачі даних до Державного демографічного реєстру за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачів відновити відомості в реєстрі територіальної громади та державному демографічному реєстрі щодо реєстрації його місця проживання. Вказав, що вимоги пред'явлено також і до міської ради, оскільки висновок про скасування реєстрації виготовлено на бланку міської ради, завірений печаткою міської ради.

В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що відповідачі не мали повноважень для скасування реєстрації ОСОБА_5, оскільки реєстрація місця проживання була проведена міграційною службою, яка є контролюючим органом по відношенню до відділу ведення реєстру. Таке скасування реєстрації місця проживання перешкоджає реалізації гарантованого Конституцією права позивача на проживання в квартирі.

Представник відповідача Ладижинської міської ради в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, пояснив, що реєстрація ОСОБА_5І, в квартирі була незаконною тому, що особа не надала документ щодо правомірності користування житлом. Будинок і квартира у ньому відносились до державного житлового фонду, керівник підприємства не міг одноособово надати житло, ордеру на квартиру не видавалось, спільне рішення адміністрації підприємства і профкому не виносилось. Тому вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки дії відділу ведення реєстру були правомірні. Крім того вказав, що відділ ведення реєстру територіальної громади є виконавчим органом міської ради, а міська рада рішення про зняття з реєстрації ОСОБА_5 не приймала.

Відповідач начальник відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що нею при скасуванні реєстрації позивача було дотримано всі вимоги законодавства. Проводила перевірку і скасування реєстрації відповідно до діючого порядку, внесла зміни до реєстру територіальної громади. Перевірку проводила згідно доручення міського голови. В задоволенні позову просила відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що реєстрація ОСОБА_5 була проведена відповідно до чинного на той час порядку, а орган місцевого самоврядування не має повноважень для скасування реєстрації, яка була проведена міграційною службою, оскільки Порядок реєстрації місця проживання, затверджений наказом МВС №1077 від 22.11.2012 року, яким керувались при реєстрації, передбачав, що скасовувати реєстрацію може лише територіальний підрозділ державної міграційної служби. Тому вважає позов обґрунтованим. Також зазначила, що розпорядником Єдиного демографічного реєстру є міграційна служба.

Вислухавши пояснення учасників адміністративного процесу, дослідивши матеріали справи, покази свідків, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.11.2013 року ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: квартира АДРЕСА_1. Реєстрація позивача за вказаною адресою проводилась територіальним підрозділом Державної міграційної служби в м. Ладижин.

На час реєстрації позивача діяв Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджений наказом МВС № 1077 від 22.11.2012 року (далі по тексту - Порядок №1077).

Одним із документів, на підставі яких проводилась реєстрація місця проживання ОСОБА_5 було рішення адміністрації ПАТ «ДТЕК Західенерго» ВП «ДТЕК Ладижинська ТЕС» №6169 від 07.11.2013 року про надання дозволу на реєстрацію у вказаній квартирі. Жодних доказів, відомостей про те, що дане рішення скасоване суду не надано.

З копії висновку відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Ладижинської міської ради Вінницької області про скасування реєстрації місця проживання від 06.07.2016 року вбачається, що начальником відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади ОСОБА_2, відповідно до п. 28 «Правил реєстрації місця проживання та порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, було скасовано реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_1.

Сторони зазначають, що на час проведення реєстрації ОСОБА_5 в спірній квартирі, будинок АДРЕСА_1 був у державній власності та перебував на балансі ПАТ «ДТЕК Західенерго». В подальшому будинок було передано в комунальну власність територіальної громади.

Передача будинку в комунальну власність територіальної громади м. Ладижин підтверджується, зокрема, рішенням Ладижинської міської ради № 1020 від 03.09.2013 року із додатками (а.с. 79-83), наказом міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 789 від 28.10.2013 року із доданим переліком (а.с. 84-89)

З копії акту приймання-передачі №2 (а.с. 94-96) вбачається, що комісією, створеною відповідно до рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради, було проведено обстеження об'єкту передачі за адресою АДРЕСА_1 та прийнято об'єкт в комунальну власність територіальної громади м. Ладижин.

З копії рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області від 16.12.2013 року вбачається, що було затверджено акт приймання-передачі № 2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що перебував на балансі та утриманні ПАТ «ДТЕК Західенерго», в комунальну власність територіальної громади м.Ладижин.

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 01.10.2016 року на житловий будинок №9 в м. Ладижин, по вул. Процишина на 70 квартир було зареєстровано право комунальної власності Ладижинської міської ради.

З відповіді №27/149 від 20.02.2015 року на запит заступника міського голови ОСОБА_9 управлінням державної міграційної служби України у Вінницькій області Ладижинським міським сектором вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрований з 08.11.2013 року згідно Наказу МВС №1077 від 18.12.2012 року на підставі рішення адміністрації ПАО «ДТЕК Західенерго» ВП «ДТЕК Ладижинська ТЕС» №6169 від 07.11.2013 року, за адресою: АДРЕСА_1.

6 листопада 1995 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 891, якою затверджено «Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій».

Відповідно до змісту п.п. 1, 2, 3 вказаного Положення, ним визначався порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій (далі - відомчий житловий фонд), зокрема, у разі зміни форми власності. Передачі в комунальну власність підлягали житлові будинки відомчого житлового фонду у тому числі гуртожитки. Відомчий житловий фонд передається у комунальну власність безоплатно.

Встановлено, що підприємство Ладижинська ТЕС перебувало в державній формі власності, в результаті приватизації було змінено форму власності. В зв'язку з чим постала необхідність в передачі державного житлового фонду в комунальну власність.

Відповідно до змісту ст. 137 ГК України, правом оперативного управління є речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Відповідно до п. 2.2 Порядку №1077 було передбачено, що для реєстрації місця проживання особа подає, зокрема, документ, що підтверджує право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласника житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання.

Таким чином встановлено, що реєстрація позивача ОСОБА_5 була проведена за наявності згоди адміністрації Ладижинської ТЕС, яка здійснювала оперативне управління державним майном - житловим будинком. Будь-яких доказів щодо скасування рішення підприємства, яким надано згоду на реєстрацію, суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV визначає поняття та регулює відносини, пов'язані, зокрема, із реєстрацією та зняттям з реєстрації місця проживання. Щодо процедури скасування реєстрації місця проживання особи цей Закон положень не містить. Про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання особи йдеться у Порядку № 1077.

Пунктом 1.3 Порядку №1077 було передбачено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС ) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС ).

Розділом 7 Порядку №1077 було передбачено скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи. Відповідно до змісту вказаного розділу, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства. При цьому зазначено, що у разі виявлення такого порушення керівник територіального підрозділу ДМС проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.

Із системного аналізу розділу 7 Порядку № 1077 слідує, що у разі виявлення працівником територіального підрозділу ДМС за наслідками перевірки порушення вимог законодавства при реєстрації місця проживання особи, приймається рішення про скасування реєстрації місця проживання особи.

Жодних положень про надання виконавчим органам міської ради повноважень щодо скасування реєстрації Порядок № 1077 не містить.

З 4 квітня 2016 року, відповідно до внесених змін до законодавства (згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10.12.2015 року № 888-VIII), до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад було делеговано повноваження щодо формування та ведення реєстру територіальної громади відповідно до закону.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», чинної на даний час, визначено, що орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

На даний час процедура скасування реєстрації місця проживання особи регулюється «Правилами реєстрації місця проживання», затвердженими Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року.

Вказані правила надають повноваження відповідному виконавчому органу міської ради скасовувати реєстрацію місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства (п. 28).

Пунктом 33 Правил визначено, що ДМС України та його територіальні органи контролюють дотримання органами реєстрації вимог законодавства з питань реєстрації місця проживання, а також їх діяльності у сфері реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/ перебування осіб.

Разом з тим, суд вважає, що оскільки реєстрація позивача проводилась територіальним підрозділом міграційної служби України згідно з Порядком № 1077, який діяв на той час, то виконавчий орган міської ради, якому делеговано повноваження щодо ведення реєстру територіальної громади після проведення реєстрації позивача, не може скасовувати таку реєстрацію. Оскільки Порядок № 1077 не містить положень про надання виконавчим органам міської ради повноважень щодо скасування реєстрації.

Таким чином, суд вважає, що відділ ведення реєстру Ладижинської територіальної громади не мав повноважень для скасування реєстрації позивача, проведеної до того, як органу місцевого самоврядування було делеговано повноваження щодо формування та ведення реєстру територіальної громади.

При цьому підлягає врахуванню й те, що фактично вказаний відділ сформований рішенням міської ради, яка є власником житлового будинку, та між якою і ОСОБА_5 фактично є спір з приводу набуття чи відсутності як такого права особи на проживання в квартирі.

Судом встановлено, що виконавчим комітетом Ладижинської міської ради вживались заходи щодо зобов'язання Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області вжити заходи щодо скасування реєстрації ОСОБА_5 в квартирі. Однак, даний позов ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 06.05.2015 року, яка набрала законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.05.2015 року, було залишено без розгляду через пропуск позивачем строку звернення до суду.

Відтак, суд вважає, що з цього часу ОСОБА_5 мав достатні підстави вважати, що питання щодо можливого скасування реєстрації його місця проживання вирішено, оскільки суд констатував пропуск строку можливого звернення до суду із позовом про зобов'язання скасування реєстрації. При цьому особа покладалась на правове вирішення питання про скасування реєстрації.

Підлягає врахуванню і практика Європейського суду з прав людини. Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року зазначено, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58.

Таким чином, в даному конкретному випадку, набуття виконавчим органом Ладижинської міської ради делегованих повноважень з квітня 2016 року в питаннях ведення реєстру територіальної громади, не може свідчити про отримання права на скасування реєстрації, яка була проведена до цього, навіть в разі встановлення, що така реєстрацію була проведена з порушеннями. Оскільки це порушуватиме принцип «належного урядування» та нівелюватиме принцип «правової визначеності».

Відтак, судом встановлено, що при прийняті висновку про скасування реєстрації місця проживання від 06.07.2016 року начальник відділу ведення реєстрації Ладижинської територіальної громади - ОСОБА_2 здійснила відповідні дії без урахування раніше прийнятих судових рішень та без відповідних на те повноважень, оскільки посилання на пункт 28 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року за № 207, не наділяє правом орган реєстрації надавати правову оцінку діям попереднього Державного органу, який здійснював реєстрацією громадян.

Разом з тим, щодо посилання представника відповідача - виконавчого комітету Ладижинської міської ради на те, що ОСОБА_5 не має права користуватись квартирою, оскільки вона не була йому виділена у встановленому законом порядку, а тому було правомірно скасовано його реєстрацію в квартирі, суд відмічає таке.

Свідок ОСОБА_10, яка на час розгляду справи була головою профкому підприємства, в судовому засіданні показала, що спільного рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету про виділення житла ОСОБА_5 не було. Що підтверджується також рішенням адміністрації підприємства (а.с. 100) та листом профспілкового комітету підприємства (а.с. 103), поясненнями сторін та третьої особи.

Дійсно, ОСОБА_5 під час розгляду даної адміністративної справи не доведено існування та правомірності набуття права користування спірною квартирою та проживання в ній.

Проте, слід зазначити, що предметом даного позову є правомірність дій відповідачів щодо скасування реєстрації позивача у спірній квартирі та зобов'язання вчинити певні дії.

Реєстрація місця проживання не є тотожною існуванню права власності чи права на проживання в квартирі. Відсутність підстав для скасування реєстрації в адміністративному порядку не позбавляє власника майна права на захист своїх інтересів, однак у встановленому законом судовому порядку. Порушення встановленого порядку для надання у користування квартири та відсутність у позивача права на проживання в квартирі, про що зазначають відповідачі, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки було порушено встановлений законодавством порядок зняття особи з реєстрації місця проживання.

При цьому суд враховує практику Верховного Суду України, яка є обов'язковою для застосування. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 30.06.2015 року по справі № 21-1438а15, зазначено таке.

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

У вказаній справі Верховний Суд України прийняв рішення про задоволення позову осіб, які не були власниками житлового приміщення, незважаючи на те, що вони не довели свого права на користування квартирою саме тому, що було порушено встановлений законом порядок зняття особи з реєстрації місяця проживання.

Вказаний правовий висновок щодо застосування статті 7 Закону № 1382-IV у подібних правовідносинах міститься також і в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року (справа № 6?57цс11).

Щодо позовних вимог до відповідача Ладижинської міської ради, а також вимог про зобов'язання відповідачів відновити відомості в реєстрі територіальної громади та в Єдиному демографічному реєстрі, слід відмітити таке.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно з ч. 3 ст. 10 вказаного Закону, представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Повноваження сільських, селищних, міських рад визначено в Главі 1 Розділу ІІ цього Закону.

Окремо, а саме - в Главі 2 Розділу ІІ вказаного Закону, визначено повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Так, статтею 37-4 даного Закону передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження: 1) формування та ведення реєстру територіальної громади відповідно до закону.

Відповідно до змісту ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно рішення Ладижинської міської ради Вінницької області № 92 від 25.01.2016 року вбачається, що міська рада вирішила: створити відділ ведення реєстру Ладижинської територіальної громади та затвердити загальну чисельність відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади в кількості 2-х штатних одиниць (начальника відділу, головного спеціаліста відділу), затвердити положення про відділ ведення реєстру Ладижинської територіальної громади.

З копії положення про відділ ведення реєстру Ладижинської територіальної громади затвердженого 25.01.2016 року вбачається, що відділ ведення реєстру Ладижинської територіальної громади є виконавчим органом Ладижинської міської ради, який утворюється Ладижинською міською радою, їй підзвітний та підконтрольний і підпорядковується виконавчому комітету та міському голові. Відділ не є юридичною особою (п.1.1). Основні завдання відділу це формування та ведення реєстру Ладижинської територіальної громади; здійснення реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб; здійснення передачі інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру (п.2.1 - 2.3).

З копії розпорядження Ладижинської міської ради від 28.03.2016 року №23-к вбачається, що ОСОБА_2 було переведено на службу в органи місцевого самоврядування на посаду начальника відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади, за результатами конкурсу та спеціальної перевірки.

Таким чином, встановлено, що відділ ведення реєстру Ладижинської територіальної громади є виконавчим органом Ладижинської міської ради, якому делеговано повноваження щодо формування та ведення реєстру Ладижинської територіальної громади.

Ладижинська міська рада, як окремий представницький виборний орган місцевого самоврядування, наділена повноваженнями щодо створення виконавчих органів, які наділені своїми окремими чітко визначеними повноваженнями, зокрема, повноваженнями щодо ведення реєстру територіальної громади наділений відділ ведення реєстру територіальної громади.

Відтак позовні вимоги до відповідача Ладижинської міської ради задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень п. 3, 30 Правл реєстрації місця проживання, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Орган реєстрації для потреб реєстрації місця проживання/перебування формує та веде реєстр територіальної громади. Орган реєстрації є розпорядником відповідного реєстру територіальної громади.

Відповідно до змісту Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженого постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року, видно, що інформація щодо реєстрації особи має бути передана від виконавчих органів сільської, селищної або міської ради до територіальних органів та підрозділів ДМС для внесення її до відомчої інформаційної системи ДМС Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині визнання протиправними дій відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади та начальника цього відділу щодо скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 підлягає задоволенню.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність дій по скасуванню реєстрації місця проживання позивача, тому підлягає задоволенню позов до відповідачів відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади та начальника цього відділу в частині зобов'язання відновити відомості в реєстрі Ладижинської територіальної громади щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_5

Разом з тим, позов в частині зобов'язання відповідачів відновити відповідні відомості в Єдиному державному демографічному реєстрі не підлягає задоволенню, оскільки розпорядником вказаного реєстру є Державна міграційна служба України, а не відповідачі по справі.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 5, 10, 11, 37-4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 137 ГК України, ст.ст. 2, 11, 71, 158-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади, начальника відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади ОСОБА_2 щодо скасування реєстрації місця проживання у реєстрі Ладижинської територіальної громади громадянина України ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати відділ ведення реєстру Ладижинської територіальної громади, начальника відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади ОСОБА_2 відновити відомості в реєстрі Ладижинської територіальної громади щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: