Справа № 161/11599/17
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/9040/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Усманова Хусанбека Абдулаєвича на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2017 року у справі № 161/11599/17 за адміністративним позовом Державної прикордонної служби України Північного регіонального управління Луцького прикордонного загону, Управління ДМС України у Волинській області до громадянина ОСОБА_1 Узбекестан Усманова Хусанбека Абдулаєвича про примусове видворення за межі України та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, -

в с т а н о в и л а:

31.07.2017 року Державна прикордонна служба України Північного регіонального управління Луцького прикордонного загону та Управління ДМС України у Волинській області звернулися до суду з позовом про примусове видворення за межі України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Усманова Хусанбека Абдулаєвича.

Одночасно заявили клопотання про поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2017 року позов задоволено. Видворено за межі України відповідача в примусовому порядку, а також затримано та поміщено його у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України с.Журавичі Ківерцівського району Волинської області, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України на термін до 6 (шести) місяців. Постанову суду допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з таким рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що має паспорт громадянина ОСОБА_2. В Україні має місце проживання. Підстав скриватись не має.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.07.2017 року о 16:30 год., прикордонним нарядом «Перевірка документів» в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для повітряного сполучення «Рівне» відділу прикордонної служби «Рівне-аеропорт» Луцького прикордонного загону, під час оформлення авіарейсу № ВАY 4321 сполученням «Рівне-Анталія» було виявлено та затримано громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хусанбек Абдулаєвич, 01.07.1982 р.народженя, який слідував на виліт з України та на паспортний контроль пред'явив чужий підроблений закордонний паспорт громадянина ОСОБА_1 Таджикистан серії М 855109 виданий 27.02.2015 року на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

28.07.2017 року громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хусанбек Абдулаєвич (USMANOV KHUSANBEK) був затриманий в адміністративному порядку на підставі ст. 263 КУпАП, за спробу незаконного перетинання державного кордону України на термін до 3 діб, для встановлення особи і з'ясування обставин правопорушення.

Про затримання іноземця було повідомлено Посольство ОСОБА_1 ОСОБА_2 в Україні (лист № 27/9870 від 29.07.2017 року). Місце перебування паспорта громадянина ОСОБА_2 Хусанбек Абдулаєвич (USMANOV KHUSANBEK), ІНФОРМАЦІЯ_2 невідоме.

Згідно з положеннями пункту 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу цієї статті вбачається, що звернення до суду з позовом про видворення особи, за відсутності в особи можливості виконати рішення центрального органу виконавчої влади, є обов'язком позивача.

Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення ( частина 1 статті 26 Закону № 3773).

Тобто, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

З матеріалів справи вбачається, що Луцьким прикордонним загоном було прийняте рішення про примусове повернення відповідача з України та зобов»язано його покинути територію України до 31.07.2017 р. (а.с.32), а також встановлено, що особа добровільно не виконала такого рішення органу центральної влади у зв'язку з відсутністю у нього документів, що дають право на перетин Державного кордону. Відтак є підстави для видворення відповідача за межі території України.

Відповідно до ч.2, 4 ст. 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 № 3671-VI особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в'їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Особа, зазначена в частині другій цієї статті, не несе відповідальності за незаконне перетинання державного кордону України, якщо вона без зволікань звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Колегією суддів встановлено, що відповідач до постановлення рішення суду першої інстанції про примусове видворення не звертався за захистом в Україні. По місцю проживання та тимчасового знаходження в Україні не надав доказів загрози реальної небезпеки життю чи здоров»ю в країні походження (у зв»язку із належністю до певної соціальної групи чи політичних переконань, за ознаками віросповідання, національності).

Крім того, відповідач документів, які засвідчують його особу, а також грошових коштів, родичів чи роботи в Україні немає, намагався за підробленим паспортом вилетіти з України в Туреччину, а також очевидне небажання повернутись у країну свого походження, свідчить про під ставність вимог позивача.

Оскільки позивачем подано позов на виконання обов'язку передбаченого Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а судом встановлено, що наявні підстави для видворення відповідача та відсутні обставини, які б перешкоджали такому видворенню, то колегія суддів приходить до висновку, що відповідача слід видворити.

Щодо клопотання позивача про поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, то відповідно до ч.2 ст. 183-7 КАС України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень: 1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації; 2) зобовязати іноземця чи особу без громадянства внести заставу; 3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Матеріалами справи стверджено, і таке встановлено судом першої та апеляційної інстанції, що громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хусанбек Абдулаєвич (USMANOV KHUSANBEK) ІНФОРМАЦІЯ_2, був затриманий за спробу незаконного перетинання державного кордону України використовуючи підроблений паспорт, справжні документи, що посвідчують особу та документи, що надають право законного перетинання державного кордону України відсутні.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Усманова Хусанбека Абдулаєвича - залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2017 року у справі №161/11599/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6