Справа № 820/2638/17
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 р. № 820/2638/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кікояна Г.О.,

представника позивача - Гордейчука В.В.,

представника відповідача - Квартенка О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Уніта" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Уніта" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.06.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, що викладено в акті перевірки, а тому підлягають скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував, зазначивши, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, висновки якого стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення, у зв'язку із чим просив у задоволенні позову відмовити.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник Головного управління ДФС у Харківській області в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Уніта" пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та набуло статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом 24285021.

Фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області, на підставі наказу від 18.05.2017 №1990, направлень від 19.05.2017 №3092, №3093, на підставі п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст.78, ст.82 Податкового кодексу України проведено позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Уніта" з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з ТОВ "БЦ Інвест" (податковий номер 40372701) за період травень, липень, серпень, вересень 2016 року.

Результати перевірки викладені в акті №4272/20-40-14-12-11/24285021 від 01.06.2017.

За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено:

- порушення п. 198,1, п. 198.2, п. 198.3, ст. 198 п.201,1, п. 201,7 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI в результаті чого підприємством завищено податковий кредит на суму 257702,00 грн, в тому числі за травень 2016 року у сумі 13039,83 грн, за липень 2016 року у сумі 98372,20 грн, за серпень 2016 року у сумі 137240,00 грн, за вересень 2016 року у сумі 9050,00 грн, у зв'язку з документально оформленими операціями з ТОВ "БЦ Інвест" (податковий номер 40372701), що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у розмірі 257702 грн за травень, липень, серпень, вересень 2016 року.

На підставі зазначених висновків контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № від 16.06.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 322127,50 грн, з яких 257702,00 грн - за податковим зобов'язанням та 64425,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Судом встановлено, що підставою для встановлення вказаних висновків та винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугував викладений в акті перевірки висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, укладених позивачем з ТОВ "БЦ Інвест".

Однак, суд не погоджується з такими висновками відповідача виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 25.07.2016 між ТОВ "БЦ Інвест" (постачальник) та ТОВ "Уніта" (замовник) укладено договір поставки матеріалів та продукції №5-П, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність замовника меблі, згідно специфікацій, а замовник зобов'язується прийняти та сплатити товар.

На підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано до матеріалів справи податкові накладні, видаткові накладні, накладні-вимоги на відпуск матеріалів, товартно-транспортні накладні, відомості про вантаж.

Також, судом встановлено, що 06.05.2016 між позивачем (замовник) та ТОВ "БЦ Інвест" (підрядник) укладено договір підряду №1-У, відповідно до умов якого підрядник зобов'язується на свій страх та ризик по замовленню замовника виконати послуги з організації та проведенню ремонту приміщень для магазину мережі магазинів "Сільпо" у відповідності до кошторису, а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи та послуги.

Реальність укладеного правочину підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, актами приймання виконаних підрядних робіт, договірними цінами, відомостями ресурсів, локальними кошторисами на будівельні роботи.

Крім того, 04.07.2016 позивачем (замовник) укладено договір підряду № 2-У із ТОВ "БЦ Інвест" (підрядник). Як вбачається із вказаного договору, підрядник зобов'язується на свій страх та ризик по замовленню замовника виконати послуги з організації та проведенню ремонту приміщень складу печатної продукції, що знаходиться за адресою: м.Харків, Померки, 70, поточний ремонт магазинів мережі "Сільпо" у відповідності до кошторису, а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи та послуги.

На підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано до матеріалів справи податкову накладну, довідку про вартість виконаних будівельних робіт, акт приймання виконаних підрядних робіт, договірну ціну, відомість ресурсів, локальний кошториси на будівельні роботи.

11 липня 2016 року між ТОВ "БЦ Інвест" (постачальник) та ТОВ "Уніта" (замовник) укладено договір підряду № 3-У, відповідно до якого, враховуючи додаткову угоду від 29.07.2106, підрядник зобов'язується на свій страх та ризик по замовленню замовника виконати послуги з організації та проведенню ремонту сходинок та фасаду Зміївського ліцею № 1 за адресою: м.Зміїв, вул. Широнінців, 25, реконструкцію складу готової продукції ПАТ "Фармстандарт-Биолек", послуги з організації та проведенню ремонту системи опалення Качаловської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів по вул. Шкільній, 18, с. Качаловка, Краснокутський район, Харківська область у відповідності до кошторису, а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи та послуги.

Так, у підтвердження виконання умов вказаного правочину, позивачем надано до матеріалів справи податкові накладні, акти здачі-прийняття наданих послуг, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, актами приймання виконаних підрядних робіт, договірними цінами, відомостями ресурсів, локальними кошторисами на будівельні роботи.

У підтвердження оплати наданих ТОВ "БЦ Інвест" послуг позивачем надано до матеріалів справи копії банківських виписок ,а також акти звірки взаємних розрахунків.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача нереальність господарських операцій із ТОВ "БЦ Інвест", оскільки надані позивачем первинні документи спростовують дане твердження контролюючого органу.

Суд зазначає, що про фактичне виконання умов договору свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і п. 2.4. ст. 2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з ст. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Однак, в даному випадку виконання договорів між позивачем та його контрагентом підтверджується податковими та видатковими накладними, актами здачі-прийняття робіт, кошторисами, відомостями ресурсів, банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як підтверджено матеріалами справи, правочини укладені між позивачем та його контрагентом виконано кожною стороною цих договорів, що підтверджується первинними документами, а саме податковими накладними.

Відповідно до ст. 201.1 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Щодо зауважень відповідача у акті перевірки до податкових накладних №2502 від 25.05.2016, №2604 від 26.08.2016, №2903 від 29.09.2016 суд зазначає наступне.

Податкова накладна №2502 від 25.05.2016 складена та зареєстрована, у відповідності до ст. 201 Податкового кодексу України, за першою подією, а саме виконання робіт, що підтверджується актом виконаних робіт від 25.05.2016 за договору 1-У від 06.05.2016.

На думку контролюючого органу товариством виправлена дата вказаного акту 30.05.2016, а не 25.05.2016, проте представник позивача у судовому засіданні зазначив, що виправлення дати є технічною помилкою і подібне виправлення було зроблено кульковою ручкою.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Уніта" звернулось до ТОВ "БЦ Інвест" з листом №58 від 19.05.2017, в якому просило надати завірені копії акту виконаних робіт від 25.05.2016.

Листом ТОВ "БЦ Інвест" надало відповідь №8 від 26.05.2017 разом із копією акту від 25.05.2016, з якого вбачається, що дійсна дата акту виконаних робіт саме - 25.05.2016, а тому податкова накладна №2502 від 25.05.2016 виписана в день підписання виконаних робіт, що відповідає вимогам ст. 201 Податкового кодексу України.

Так, судом встановлено, що податкова накладна №2604 від 26.08.2016 складена та зареєстрована, у відповідності до ст. 201 Податкового кодексу України, за першою подією, а саме виконання робіт, що підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг№26/08-10 від 26.08.2016 по договору №3-У від 11.07.2016.

Контролюючий орган зазначив, що дата податкової накладної не співпадає з датою акту виконаних робіт, а саме замість дати 26.08.2016, у акті зазначено - 26.07.2016.

Проте, як вбачається із відомостей бухгалтерського обліку, проведення проводок по роботом за вказаним актом саме здійснено 26.08.2016, що також підтверджується звітом по проводкам за 26 серпня 2016 року по ТОВ "Уніта" та оборотною відомістю по рахунку 631 за серпень 2016, які містяться у матеріалах справи.

Також, контролюючим органом в акті перевірки зазначено, що ТОВ "Уніта" не надано доказів настання події у розумінні ст. 201 Податкового кодексу України, у зв'язку із чим відсутні підстави для виписування податкової накладної №2903 від 29.09.2016.

Як вбачається із банківських виписок 29.09.2016 ТОВ "Уніта" проведено платіж на суму 54300,00 грн, але помилково зазначено призначення платежу згідно договору 3-У від 11.07.2016.

30.09.2016 позивачем направлено ТОВ "БЦ Інвест" лист №17, в якому просило зарахувати вказаний платіж на суму 54300,00 грн в рахунок договору №1-У від 06.05.2016. ТОВ "БЦ Інвест" надіслав відповідь про те, що останній не заперечує, у зв'язку із чим між сторонами складені акти звірки взаєморозрахунків, з яких вбачається, що сума 54300,00 грн була проведена 29.09.2016 і зарахована в рахунок договору 1-У від 06.05.2016.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підставою для виписування податкової накладної №2903 від 29.09.2016 став платіж від 29.09.2016 на суму 54300,00 грн, а тому висновки контролюючого органу про відсутність підстав для виписування податкової накладної є необгрунтвнаими.

Щодо посилань відповідача на відсутність у ТОВ "БЦ Інвест" трудових ресурсів та необхідності ліцензій суд зазначає, що контролюючий орган не надає деталізованої інформації з питань періоду за який перевірялися наявність у ТОВ "БЦ Інвест" трудових ресурсів згідно відомостей 1-ДФ та ЄРПН.

Крім того, перевірка тільки відомостей 1-ДФ і ЄРПН не може вважатися належним та допустимим доказом факту нереальності здійснення господарських операцій оскільки ТОВ "БЦ Інвест" у відповідності до умов п.7.1 п.7 договорів №1-У, 2-У та 3-У мав право на залучення субпідрядників. У такому випадку, якщо субпідрядна організація не є платником податку на додану вартість, то взаємовідносини у ЄРПН не будуть відображатися.

Суд також вважає необґрунтованим посилання відповідача на наявність розбіжностей в адресах актах виконаних робіт та договорі №3-У від 11.07.2016, оскільки п.1.1 договору №3-У від 11.07.2016 передбачав, що ТОВ "БЦ Інвест" повинно надати послуги щодо організації та проведення ремонту східців і фасаду Зміївського ліцею №1 за адресою: м.Зміїв, вул. Широнінців, 25, реконструкції складу готової продукції продукції ПАТ "Фармстандарт-Біолек".

Разом з тим, 29.07.2016 між сторонам підписано додаткову угоду №1 до договору підряду №3-У від 11.07.2016, згідно якої було змінено п.1.1 договору і предмет договору було розширено ще одним об'єктом, а саме: послуги по реорганізації та проведення ремонту системи опалення Качаловської загальноосвітньої школи I-III ст. по вул. Шкільній 18, с.Качаловка Краснокутський район Харківської області.

Саме по усім трьом об'єкта і були надані послуги ТОВ "БЦ Інвест", про що зазначено в актах виконаних робіт.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач та ТОВ "БЦ Інвест" належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України .

Крім того, суд не приймає посилання відповідача в акті перевірки № 4272/20-40-14-12-11/24285021 від 01.06.2017 на податкову інформацію щодо ТОВ "БЦ Інвест", з огляду на наступне.

Суд відмічає, що в силу закону, отримання контролюючим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, в яких викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, акт перевірки контрагента не має преюдиційного значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Суд вважає за необхідне вказати, що належними та допустимими в розумінні статті 124 Конституції України, статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальному провадженню, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином, або рішення суду про визнання правочину недійсним.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачами не подано до суду жодних доказів відкриття кримінальних проваджень відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи викладене, суд зазначає, що висновки, викладені в акті перевірки № 4272/20-40-14-12-11/24285021 від 01.06.2017 не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а отже податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 16.06.2017 підлягає скасуванню, а позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Уніта" - задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 17, 86, 94, 159, 162, 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Уніта" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 16.06.2017.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Уніта" (61007, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) сплачену суму судового збору в розмірі 4831 (чотири тисячі вісімсот тридцять одна) грн 92 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текс постанови складено 05 вересня 2017 року.

Суддя А.С. Мороко