Справа № 2а-7861/11/2670
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-7861/11/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

28 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства фінансів України про визнання незаконною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позов задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та положення ст. 197 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2011 року у справі №2а-7861/11/2670 (а.с. 93-97), яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2012 року (а.с.132-135), у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.03.2017 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2012 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. У мотивувальній частині вказаної ухвали Вищого адміністративного суду України зазначено, що суди попередніх інстанцій не встановили, у який термін Міністерство фінансів України складає проект закону про державний бюджет на відповідний рік, чи надходив до цього терміну бюджетний запит від Міністерства соціальної політики України, як головного розпорядника бюджетних коштів щодо забезпечення житлом військовослужбовців, та чи під час складення проекту держбюджету на 2011 рік Міністерство фінансів України проводило аналіз цього бюджетного запиту. Суди також не дослідили, з яких причин Міністр фінансів України не прийняв рішення про включення бюджетного запиту Міністерства соціальної політики України до проекту Державного бюджету України на 2011 рік перед поданням його на розгляд Кабінету Міністрів України, та чи взагалі цей бюджетний запит розглядався. На підставі викладеного, Вищим адміністративним судом України зазначено, що без встановлення цих обставин висновки судів про відсутність бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах є передчасними (а.с.167-172).

Як встановлено судами під час попереднього розгляду справи, ОСОБА_3 є інвалідом війни 2-ої групи, отримав травму при виконанні обов'язків військової служби, звільнився за станом здоров'я.

Згідно з наказом Міністерства охорони здоров'я УРСР від 08.02.1985 року №52 "Про затвердження переліку хронічних захворювань, при яких особи, що страждають цими захворюваннями, не можуть мешкати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї", позивач не може проживати в одній кімнаті з членами своєї сім'ї.

З 1998 року позивач разом з членами сім'ї перебуває на квартирному обліку потребуючих поліпшення житлових умов у житловій комісії Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, оскільки його сім'я проживає у квартирі житловою площею 9 кв. м.

З лютого 2004 року позивача, як інваліда війни, включено до списку на позачергове отримання житла під порядковим номером 3.

Разом з тим, станом на день подання позову позивач житло не отримав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року №114 затверджено Програму забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Програма), згідно з якою її фінансове забезпечення здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Законами України "Про державний бюджет України на 1999 рік" та "Про Державний бюджет України на 2000 рік" передбачались кошти на будівництво житла для військовослужбовців, головним розпорядником яких було Міністерство оборони України. Також, щороку у держбюджеті передбачались видатки на будівництво житла для військовослужбовців, а до 2008 року - місцевим бюджетам надавалась також субвенція на будівництво і придбання житла військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку з скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку.

Водночас, відповідно до отриманої позивачем інформації від виконавчого комітету Калитянської селищної ради, у зв'язку з відсутністю коштів на території ради не проводиться будівництво комунального майна. Впродовж 2008-2010 років до бюджету Броварського району не надходила субвенція з державного бюджету на будівництво та придбання житла військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років тощо.

Державною службою з питань інвалідів та ветеранів війни України через Міністра праці та соціальної політики було внесено до Міністерства фінансів України пропозиції щодо фінансування у 2011 році будівництва житла для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, які перебувають на квартирному обліку у виконавчих органах місцевих рад, за рахунок видатків із загального фонду Державного бюджету України у розмірі 294,7 млн. грн. та шляхом надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі 189,0 млн. грн.

Вважаючи, що з огляду на неврахування Міністерством фінансів України при розробленні проекту Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" вказаної пропозиції, порушено право позивача на забезпечення житлом, останній звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги, як: позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами державної виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих Рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року. Органи державної виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих Рад зобов'язані подавати допомогу інвалідам війни у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку.

Головною метою Програми було повне забезпечення житлом звільнених військовослужбовців протягом 1999 - 2005 років.

До зазначеної Програми неодноразово вносилися суттєві зміни, і остання втратила чинність згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №704 "Про скорочення кількості та укрупнення державних цільових програм".

Згідно з останньою редакцією Програми (з урахуванням змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2010 №828), джерелом фінансування будівництва квартир для звільнених військовослужбовців є субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво та придбання житла для військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах, членів сімей військовослужбовців, що загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання (розділ 1 Програми).

Відповідно до розділу 3 Програми, Державна служба з питань інвалідів та ветеранів України (далі - Держкомветеранів) є відповідальним за виконання Програми органом, який координує роботу її учасників та виконавців, організовує розв'язання завдань, виконує функції замовника з будівництва та придбання житла для звільнених військовослужбовців, вживає заходів щодо удосконалення нормативно-правового забезпечення виконання Програми і здійснює контроль за цільовим та ефективним використанням бюджетних коштів, що виділяються на зазначену мету, за дотриманням місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування законодавства з питань забезпечення житлом цієї категорії населення, а також формує зведену базу даних про квартирний облік звільнених військовослужбовців.

З аналізу наведних положень вбачається, що відповідальним органом за виконання Програми є Державна служба з питань інвалідів.

На виконання вказаних положень, як вбачається з матеріалів справи, Державною службою з питань інвалідів та ветеранів України листом від 03.11.2011 року за вих. №3462/03/24-11 повідомлено суд про те, що Державним комітетом України у справах ветеранів було складено бюджетний запит на 2011 рік та направлено його до Міністерства праці та соціальної політики України, яке, у свою чергу, надіслало на адресу Міністерства фінансів України лист від 22.11.2010 року №12750/0/14-10/04, яким повідомлено про те, що на виконання Програми необхідно додатково передбачити 484 625,7 тис. грн., у тому числі 294 687,5 тис. грн. на відновлення бюджетної програми "Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України, звільнених у запас або відставку", а також 189 000,0 тис. грн. на відновлення у 2011 році дії субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво і придбання житла військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку, за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів.

Приписами ст. 19 Бюджетного кодексу України передбачено, що стадіями бюджетного процесу визнаються: 1) складання проектів бюджетів; 2) розгляд та прийняття закону про Державний бюджет України, рішень про місцеві бюджети; 3) виконання бюджету, в тому числі у разі необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України, рішення про місцеві бюджети; 4) підготовка та розгляд звіту про виконання бюджету і прийняття рішення щодо нього.

У силу ст. 32 Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України розробляє проект закону про Державний бюджет України.

Міністр фінансів України відповідає за складання проекту закону про Державний бюджет України, визначає основні організаційно-методичні засади бюджетного планування, які використовуються для підготовки бюджетних запитів і розроблення пропозицій проекту Державного бюджету України.

Згідно з ст. 37 Бюджетного кодексу України, Міністерство фінансів України подає проект закону про Державний бюджет України Кабінету Міністрів України для розгляду, а також вносить пропозиції щодо термінів і порядку розгляду цього проекту в Кабінеті Міністрів України. Кабінет Міністрів України приймає постанову щодо схвалення проекту закону про Державний бюджет України та подає його разом з відповідними матеріалами Верховній Раді України не пізніше 15 вересня року, що передує плановому.

Таким чином, наведеними положеннями законодавства, яке діяло станом на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що Міністерство фінансів України приймає рішення про включення відповідного бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету України до моменту подання його на розгляд Кабінету Міністрів України, який, у свою чергу, приймає постанову щодо схвалення проекту закону про Державний бюджет України та подає його разом з відповідними матеріалами Верховній Раді України не пізніше 15 вересня року, що передує плановому.

Відтак, поданий Міністерством праці та соціальної політики України бюджетний запит від 22.11.2010 року №12750/0/14-10/04 свідчить про порушення законодавчо встановлених строків подання такого запиту, оскільки, згідно зі ст. 37 Бюджетного кодексу України, вже 15 вересня року, що передує плановому, Кабінет Міністрів України подає проект закону про Державний бюджет України Верховній Раді України, тобто такий запит повинен бути поданий раніше за 15 вересня року, що передує плановому.

Отже, бюджетний запит Міністерства праці та соціальної політики України від 22.11.2010 року №12750/0/14-10/04 не підлягав розгляду Міністерством фінансів України у межах складання і розгляду проекту Державного бюджету України на 2011 рік.

На підставі викладеного, з урахуванням правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 09.03.2017 року у даній справі, суд першої інстанції дійшов до висновку, що Міністерством фінансів України у межах спірних правовідносин не порушено прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки не включивши бюджетний запит Міністерства праці та соціальної політики України від 22.11.2010 року №12750/0/14-10/04 до проекту Державного бюджету на 2011 рік, відповідач діяв правомірно та у межах наданих йому повноважень, з огляду на порушення строків подання такого запиту.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.