Справа № 186/248/13-а
Суддя: Бондарьова Г. М.
Дата ухвалення: 2013-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/248/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2013 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Бондарьової Г. М.

при секретарі Кобкі Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення начальника державної виконавчої служби та стягнення моральної шкоди,

Встановив:

09 січня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови начальника державної виконавчої служби та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2013 року справу передано на розгляд за підсудністю до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області. Справа надійшла до Першотравенського міського суду 05 лютого 2013 року.

В зазначеному адміністративному позові ОСОБА_1 просить суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про перевірку виконавчого провадження від 21.12.2012 року.

-стягнути з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області на його користь відшкодування моральної шкоди,завданої протиправним рішенням,в розмірі 10000/десяти тисяч/гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те,що постановою головного державного виконавця Дрижирук О.О. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області 13.11.2012 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-54/2010, виданого 16.07.2012 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області, про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області здійснити відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу, нарахувати та виплатити з 01.07.2008 року до закінчення строку інвалідності, виключивши при призначенні вже нараховану і отриману за зазначений час пенсію по інвалідності;

Позивач вважає,що в порушення ст..11 Закону України Про виконавче провадження головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 не виконано покладених на неї законом обов'язків щодо виконання судового рішення у повному обсязі, передчасно, не перевіривши повноту виконання боржником судового рішення, зокрема, не перевіривши достовірність повідомлення боржника про виконання судового рішення,не перевіривши,чи отримав він ,як стягував,всю суму різниці в розмірах пенсій за весь період з 01.07.2008 року по теперішній час ,винесла протиправну постанову від 13.11.2012 року про закінчення виконавчого провадження,тим самим порушивши його право на виконання судового рішення у повному обсязі,зокрема він протиправно позбавлений можливості отримати присуджену судовим рішенням різницю в розмірах пенсіїї за Законом Про державну службу,яку присудив суд,і за Законом Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування,яку він отримував до рішення суду,за весь період наявності у нього 2 групи інвалідності,починаючи з дня її встановлення 01.07.2008 року.

На його скаргу на бездіяльність та протиправність дій головного державного виконавця Дрижирук О.В. в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 21 грудня 2012 року винесла постанову про закінчення перевірки зазначеного виконавчого провадження,визнавши постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 13.11.2012 року такою,яка винесена з дотриманням вимог чинного законодавства,зазначивши у постанові,що боржник сам несе відповідальність за законність його дій по виконанню судового рішення,але при цьому не взяла до уваги норми ч.1 ст.11 Закону України Про виконавче провадження щодо обовязку державного виконавця в повному обсязі і своєчасно виконати судове рішення та наданих їй для цього ч.2 цієї ж статті прав по перевірці виконання боржником рішень,що підлягають виконанню.

Грубим порушення норм Закону УкраїниПро виконавче провадження відповідач завдав йому моральну шкоду,яка полягає у душевних стражданнях,порушенням звичних життєвих звязків,яку він оцінює в 10000гривень.

В судові засідання позивач не зявився, подавши суду 22 березня 2013 року заяву про слухання справи у його відсутність,позов підтримує і просить його задовольнити,замінивши відповідно до ст..181 КАС України та ст..2 Закону України Про виконавчу службу відповідача на Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області.

За клопотання позивача ухвалою суду від 25 березня 2013 року замінено відповідача на Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області.

Представник відповідача 25 березня 2013 року подав суду клопотання про слухання справи у його відсутність,надіславши суду заперечення на позов,в яких вважають оскаржувану постанову в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області від 21 грудня 2012 року про перевірку виконавчого провадження,такою,що відповідає вимогам закону України Про виконавче провадження, оскільки рішення суду зобовязального характеру виконано державним виконавцем належним чином у повному обсязі, просять у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до ч.4 ст.122 КАС України.

Суд надавши правову оцінку обставинам справи, встановленим на підставі , дослідження матеріалів справи, оцінки наданих сторонами доказів прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

23.07.2012 року на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-а-54/2010 за постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2010 року, якою постановлено зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області здійснити перехід ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу, нарахувати та виплатити з 01.07.2008 року до закінчення строку інвалідності, виключивши при призначенні вже нараховану і отриману за зазначений час пенсію по інвалідності.

До зазначеної заяви було додано оригінал виконавчого листа у справі № 2-а-54/2010, копію постанови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2010 року та копію ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2012 року.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 ВП № 33548457 від 23.07.2012 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-54/2010, виданого 16.07.2012 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області здійснити перехід ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу України нарахувати та виплатити з 01.07.2008 року до закінчення строку інвалідності виключивши при призначенні вже нараховану і отриману за зазначений час пенсію по інвалідності.

Боржника зобовязано добровільно виконати вимоги виконавчого документа у строк до 30.07.2012 року.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення боржником копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.07.2012 року отримано 22.08.2012 року.

26.09.2012 року на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області надійшов лист Управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області від 25.09.2011 року, яким повідомлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження пенсіонеру ОСОБА_1 проведено перерахунок, заборгованість по якому становить 9955,67 грн. і буде виплачена по основній відомості 05.10.2012 року.

09.10.2012 року на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області надійшов лист Управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області від 25.09.2012 року, за підписом начальника управління ОСОБА_5, яким повідомлено, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження пенсіонеру ОСОБА_1 проведено перерахунок, та нараховано до виплати на жовтень місяць виплата в сумі 9955,67 грн., яка проводиться по основній відомості.

Крім того, до зазначеного листа додано відповідне розпорядження.

12.11.2012 року на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області надійшов лист Управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області від 09.11.2012 року, яким повідомлено, що пенсіонеру ОСОБА_1 проведено перерахунок на суму 9955,67 грн. та виплата проведена по основній відомості 05.10.2012 року.

На підставі листів Управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області від 25.09.2012 року за вих. № 1137/06-15, від 09.11.2012 року за вих. № 1261/07-24 постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 13.11.2012 року ВП № 33548457 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-54/2010, виданого 16.07.2012 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області здійснити перехід ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу України нарахувати та виплатити з 01.07.2008 року до закінчення строку інвалідності виключивши при призначенні вже нараховану і отриману за зазначений час пенсію по інвалідності.

11.12.2012 року на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла скарга ОСОБА_1, в якій він, зокрема, просив скасувати постанову головного державного виконавця Дрижирук О.О. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 13.11.2012 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-54/2010, виданого 16.07.2012 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області здійснити перехід ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу України нарахувати та виплатити з 01.07.2008 року до закінчення строку інвалідності виключивши при призначенні вже нараховану і отриману за зазначений час пенсію по інвалідності.

Оскаржуваною постановою в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 21.12.2012 року постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 13.11.2012 року визнано такою, що винесена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Законом України Про виконавче провадження визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

За приписами статті 5 Закону України Про виконавче провадження вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обовязкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Згідно статті 6 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний використовувати наданій ому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до статті 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами статті 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

За приписами статті 32 Закону України Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно статті 49 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, Законом України Про виконавче провадження не передбачено повноважень державного виконавця щодо надання правової оцінки правильності здійснення нарахування та здійснення відповідних виплат за виконавчим документом зобовязального характеру.

В той же час, у відповідності до статті 105 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування застраховані особи та члени їхніх сімей мають право на оскарження дій (бездіяльності) страхувальників, виконавчих органів Пенсійного фонду та їх посадових осіб відповідно до законодавства про звернення громадян, а також у судовому порядку.

Отже, з огляду на визначення чинним законодавством України іншого способу оскарження дій (бездіяльності) страхувальників, виконавчих органів Пенсійного фонду, аніж оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого документа про зобов'язання таких органів здійснити нарахування та виплату відповідних соціальних виплат, ОСОБА_1 обрав не вірний спосіб правового захисту, оскільки у разі незгоди з нарахованою та виплаченою суму пенсії по інвалідності мав право оскаржити, в тому числі і в судовому порядку, дії або бездіяльність відповідного органу Пенсійного фонду, відповідального за нарахування та виплату йому пенсії.

За приписами частини першої статті 82 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

У відповідності до статті 83 Закону України Про виконавче провадження контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постаново скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на вищевикладене, суд вважає,що постанова в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 21.12.2012 року про перевірку виконавчого провадження є правомірною, а відтак не підлягає скасуванню.

Крім того, у відповідності до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

За приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, згідно пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди: Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За приписами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, доведення факту завдання моральної шкоди, її реальності покладається на позивача, однак в обґрунтування завдання моральної шкоди діями державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області та в.о. начальника відділу про перевірку виконавчого провадження позивач не надав, у зв'язку з чим позовна вимога про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 48, 49, 54, 56, 59, 161, 162, 163,181 КАС України ,суд,-

Постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про перевірку виконавчого провадження від 21 грудня 2012 року та стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,яка її подає,до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу.а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку,передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу,було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді,то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субектом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Г. М. Бондарьова