Справа № 817/1171/17
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року 14 год. 10 хв. РівнеСправа № 817/1171/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної державної адміністрації за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, про зобов'язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Рівненської обласної державної адміністрації (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд зобов'язати відповідача видати дублікат посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4) серії В.

Ухвалою судді від 09.08.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У позовній заяві позивач зазначив, що він є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, та має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії, відповідно отримав посвідчення 04.09.1996. Внаслідок втрати даного посвідчення позивач звернувся до відповідача із заявою про отримання дублікату посвідчення, проте отримав відмову. Позивач зазначає, що ним було дотримано всі відповідні процедури, однак, вимога щодо надання документів, які підтверджують, що особа дійсно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю, є дискримінаційною вимогою, на думку позивача. ОСОБА_1 вказала, що на даний момент таких документів вже не збереглося. Однак, дана обставина не може слугувати причиною обмеження прав позивача на отримання дублікату посвідчення та, як наслідок, користування певними пільгами. Таким чином, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач подав до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, де вказав, що у зв'язку з внесенням змін до Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 01.01.2015 було виключено зону посиленого радіологічного контролю. З огляду на зазначене відповідач стверджує, що позивач не проживає на забрудненій території, а тому підстави для встановлення ОСОБА_1 статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та видачі відповідного посвідчення відсутні. Громадяни, які проживали на території зони посиленого радіологічного контролю та звернулися до органів соціального захисту після 01.01.2015, мають право на отримання посвідчення категорії 4 серії В та його дублікату у разі подання до облдержадміністрації місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування за місцем проживання списку з раніше поданими документами, які підтверджують, що особа дійсно проживає або постійно працює чи постійно навчається на території зони посиленого радіологічного контролю і станом на 01.01.1993 проживала або відпрацювала чи навчалася у цій зоні не менше чотирьох років.

У судове засідання, призначене на 31.08.2017 позивач не прибув. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації у судове засідання не прибув, продав до суду заперечення проти адміністративного позову та просив розгляд справи здійснити за відсутності його представника.

До суду прибув представник відповідача - Котик М.С.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі частини 6 статті 12 та статті 41 КАС України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Таким чином, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є особою, яка постійно проживає в місті Сарни з 1989 року, що до 01.01.2015 відносилося до території зони посиленого радіоекологічного контролю, категорія 4.

04.09.1996 Рівненською обласною державною адміністрацією позивачу видано посвідчення Серія НОМЕР_2 громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4).

15.06.2017 позивач звернувся до Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації з письмовою заявою щодо видачі дублікату посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, у зв'язку з втратою позивачем оригіналу посвідчення.

21.06.2017 Департаментом соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації надано відповідь №02-К-334 про відмову у видачі дублікату посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю та роз'яснено, що обласні державні адміністрації видають дублікат посвідчень у разі подання місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування за місцем проживання списку з раніше поданими документами, які підтверджують, що особа дійсно проживає або постійно працює чи постійно навчається на території зони посиленого радіологічного контролю і станом на 01.01.1993 проживала або відпрацювала чи навчалася у цій зоні не менше чотирьох років. Тому, Департамент рекомендував позивачу звернутися до Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації для передачі відповідних раніше поданих документів для оформлення посвідчення.

Однак, на запити представника позивача і виконавчий комітет Сарненської міської ради, і Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації надали відповіді про відсутність архівних документів, що були підставою для видачі ОСОБА_1 посвідчення громадянина, який постійно проживає на території посиленого радіологічного контролю.

Внаслідок цього, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі іменується - Закон №796), який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 9 Закону №796, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є, серед іншого, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 11 Закону №796, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 затверджено «Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі іменується - Порядок №51).

За визначенням, наведеним у Порядку №51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 6 Порядку №51 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Статтею 15 Закону №796 передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Положення статті 15 Закону № 796 кореспондуються з приписами пункту 10 Порядку № 51, відповідно до якого особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років посвідчення видаються на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Отже, особи, які станом на 1 січня 1993 року постійно проживали або працювали на території зони посиленого радіоекологічного контролю понад чотири роки, визнаються потерпілими від Чорнобильської катастрофи та мають право на встановлення пільг і компенсацій, передбачених Законом № 796.

Матеріалами справи підтверджується, що 04.09.1996 позивачем вже було отримано посвідчення серії НОМЕР_3 особи, яка постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), та у зв'язку з його втратою ОСОБА_1 звернулася до Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації з відповідною заявою щодо видачі дубліката цього посвідчення.

В обґрунтування відмови у видачі дублікату втраченого посвідчення Департамент послався на необхідність додання позивачем до заяви подання місцевого органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання, передбаченого пунктом 10 Порядку №51, оскільки такий документ подається для видачі посвідчення, в той час, як позивач звертався за видачею саме дубліката посвідчення та наведена процедура врегульована пунктом 11 Порядку №51, зокрема, дублікат видається на підставі, саме, раніше поданих документів, зазначених у пункті 10.

Вказаним Порядком №51 передбачено процедуру видачі дублікату посвідчення громадянина який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а саме, відповідно до пункту 11 у разі втрати або псування посвідчення замість нього видається дублікат на підставі раніше поданих документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, а також особистої заяви (з поясненням обставин втрати або псування посвідчення і зазначенням його номера і дати видачі) та публікації в пресі повідомлення про визнання втраченого посвідчення недійсним.

Дублікат видається органом, який видав посвідчення, або органом, який видає такі посвідчення за новим місцем проживання громадянина, на підставі завірених в установленому порядку копій документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку. Угорі у лівому кутку посвідчення ставиться штамп або робиться чорним чорнилом надпис: «Дублікат. Видано замість посвідчення серії ... N ...».

У разі відшукання втраченого посвідчення воно підлягає обов'язковому здаванню для знищення органові, яким видано його дублікат.

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що в разі втрати посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю, заявник повинен звернутися до органу, що видавав таке посвідчення, або до органу державної влади за місцем проживання із заявою про видачу дубліката відповідного посвідчення. При цьому, суд зауважує, що для видачі дубліката посвідчення повторне подання документів, на підставі яких видавався оригінал посвідчення не вимагається.

Отже, наведене дає підстави для висновку, що позивач не зобов'язаний повторно підтверджувати статус особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю, категорії 4.

Приписами статті 65 Закону № 796 встановлено, що видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Приписами пункту 10 Порядку № 51 передбачено, що видача посвідчень провадиться Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 51, рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Отже, видача посвідчень особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 у даному випадку належить до компетенції Рівненської обласної державної адміністрації.

Суд також зауважує, що саме Рівненською обласною державною адміністрацією 04.09.1996 позивачу було видане посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_2.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язати Рівненську обласну державну адміністрацію видати позивачу дублікат втраченого посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, категорії 4, серії В.

Суд критично оцінює посилання відповідача, викладені у запереченні, на Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ (набрав чинності 01 січня 2015року), яким внесено зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, виключено абзац 5 частини 2 статті 2 вказаного Закону, а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

Враховуючи, що у відповідності до частини 1 статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей ґрунтів, величини перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов'язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров'я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших спеціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих та соціально-побутових відносин, тому виключення зони посиленого радіоекологічного контролю може свідчити лише про зміну вищезазначених характеристик, які впливають на визначення певної зони.

При цьому, виключення з правового регулювання такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, не мало наслідком зміни у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виключення законодавцем з 01 січня 2015 року з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01 січня 2015 року.

Таким чином, отримання позивачем статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 відбулось правомірно до 01 січня 2015 року, що підтверджувалось відповідним посвідченням громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4, яке не вилучалось та не визнавалось недійсним, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не впливають на можливість позивача отримати дублікат втраченого посвідчення, виданого на підставах, визначених законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Зобов'язати Рівненську обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) дублікат посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серія В.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 (нуль) коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Рівненської обласної державної адміністрації.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська