Справа № 357/13003/16-а
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

При секретарі судового засідання: Дьяковій О.О.

За участі представників:

Позивача: ОСОБА_2

Відповідача: Полозенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.04.17р. у справі №357/13003/16-а за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

у с т а н о в и в:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.04.17р. адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії відповідача по перерахунку з 01.07.16р. пенсії за вислугу років Позивачу в частині зменшення розміру підвищення як інваліду війни 2 групи з 1 468 грн до 452 грн.; зобов'язано відповідача поновити з 01.07.16р. виплату Позивачу підвищення до пенсії за вислугу років як інваліду війни 2 групи у попередньому розмірі 1468 грн. та здійснити виплату перерахунку пенсії з врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано, що перерахунок пенсії здійснений у відповідності до вимог законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.09.06р. у справі №2а-3235/06 Позивачу до основного розміру пенсії нараховувалось на виплачувалось підвищення як інваліду III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Підвищення до пенсії виплачувалось у розмірі 1 468 грн.

До управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ Пенсійного фонду України у Київській області надійшла виписка з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0198378, видана обласною МСЕК №1, згідно якої Позивачу з 28.04.16р. встановлено ІІ групу інвалідності, захворювання пов'язано з виконанням обов'язків військової служби.

У зв'язку зі зміною групи інвалідності, пенсійним органом з 01.07.16р. було упорядковано пенсійну справу Позивача, та встановлено з липня 2016 року підвищення, як інваліду війни ІІ групи у розмірі 40 % від прожиткового мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, у зв'язку із здійсненим перерахунком, підвищення з липня 2016 року складає - 452 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відбулося звуження обсягу вже набутих Позивачем прав, що не відповідає принципу верховенства права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. «б» ст. 15 Закону України від 09.04.92р. № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції чинній на момент виходу Позивача на пенсію; надалі - Закон № 2262-XII) особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пенсії за вислугу років підвищуються на 200 процентів мінімальної пенсії за віком - інвалідам війни III групи.

Частиною 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції до 01.01.06р.) передбачалось, що інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком.

У подальшому, Законом України від 05 жовтня 2005 року «Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який набрав чинності з 01 січня 2006 року, було внесено зміни, зокрема, до частини 4 статті 13 цього Закону та викладено її в такій редакції: "інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам війни 1 групи у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 2 групи 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 3 групи 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Тобто, на час встановлення Позивачу ІІ групи інвалідності (28.04.16р.) до законодавства, яке регулює питання щодо пенсійного забезпечення, внесено зміни, які передбачають інший, у відсотковому співвідношенні, розмір підвищення.

Внаслідок здійсненого відповідачем з 01.07.16р. перерахунку підвищення до пенсії за вислугу років, як інваліду війни 2 групи, розмір пенсії Позивача зменшився на 1 016 грн. Тобто відбулося звуження Прав позивача на належне соціальне забезпечення.

Відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII (у редакції чинній на момент здійснення перерахунку), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі "Хонякіна проти Грузії" (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року).

Згідно позиції Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Конституційний Суд України також неодноразово розглядав справи, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Коституційного Суду України від 06.07.1999 року №8-рп/99, від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року N 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004).

Так, виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Така правова позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 10.02.15р. по справі №2-630а14.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій пенсійного органу в частинні зменшення вже призначеного відповідно до Закону, чинного на момент призначення, розміру соціального забезпечення Позивача, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.04.17р. у справі №357/13003/16-а - залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.04.17р. у справі №357/13003/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КАС України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.

Повний текст ухвали складений: 31.08.17

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.