Справа № 234/1596/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Марченко Л.М.
Суддя-доповідач - Ястребова Любов Вікторівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року справа №234/1596/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Ястребової Л.В.,

суддів Васильєвої І.А., Компанієць І.Д.,

секретар Терзі Д.А.,

за участі представника відповідача Філоник В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 04 травня 2017 р. у справі № 234/1596/17 за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій незаконними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ :

07 лютого 2017 року ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернулась до Краматорського міського суду Донецької області із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (надалі - відповідач, УПСЗН) про визнання неправомірними дій відповідача щодо складання акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї без належної перевірки достовірності інформації про фактичне місце мого проживання/перебування, як внутрішньо переміщеної особи, визнання незаконним та скасування рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Краматорської міської ради від 05.09.2016 року, протокол про відмову в призначенні соціальної допомоги, як внутрішньо переміщені особі, зобов'язання відповідача провести належну перевірку достовірності інформації про фактичне місце проживання/перебування, зазначене в заяві про призначення (відновлення) соціальних виплат, як внутрішньо переміщеної особи, скласти акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї відповідно до п. 8 Порядку та внести на розгляд комісії з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Краматорської міської ради подання про призначення соціальних виплат згідно заяви від 13.07.2016 року та зобов'язання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Краматорської міської ради розглянути подання відповідача про призначення соціальних виплат згідно вимог діючого законодавства (а.с. 1-3).

Постановою Краматорського міського суду від 04 травня 2017 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії УПСЗН Краматорської міської ради щодо складання акту №5587 від 23.08.2016 року обстеження матеріально-побутових умов сім*ї без належної перевірки достовірності інформації про фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_3, як внутрішньо переміщеної особи.

Визнано незаконним та скасовано рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Краматорської міської ради від 05.09.2016 року (протокол №16) про відмову в призначенні ОСОБА_3 соціальної допомоги як внутрішньо переміщеній особі.

Зобов'язано УПСЗН Краматорської міської ради провести належну перевірку достовірності інформації про фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_3, як внутрішньо переміщеної особи, скласти акт обстеження матеріально-побутових умов сім*ї відповідно до «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016 року, та подати на розгляд комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Краматорської міської ради подання про призначення ОСОБА_3 соціальних виплат згідно її заяви від 13.07.2016 року.

Зобов'язано комісію з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Краматорської міської ради розглянути подання УПСЗН Краматорської міської ради про призначення ОСОБА_3 соціальних виплат згідно діючого законодавства (а.с. 38-40).

Відповідач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», відповідно до якого, призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюється за рішенням комісії після складання акту обстеження матеріально-побутових умов сім*ї за формою, встановленою Мінсоцполітики. Апелянт вказує, що посадовою особою УПСЗН 22.08.2016 року проведено перевірку достовірності зазначеної в заяві позивача про призначення соціальної допомоги інформації про фактичне проживання (м. Краматорськ, вул.. Уральська, б. 20 кв. 65-66 (гуртожиток)), але черговий гуртожитку пояснила, що так, дійсно, позивач проживала за вказано адресою, але переїхала. Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що залишено позивачу повідомлення про необхідність з'явитися до УПСЗН Краматорської міської ради останньою проігноровано. Таким чином, у зв'язку з не підтвердженням проживання у м. Краматорську, відносно позивача складено протокол № 16, яким останній відмовлено у призначенні соціальних виплат. До того ж, апелянт зазначає, що суд першої інстанції зобов'язав спірною постановою стягнути з УПСЗН Краматорської міської ради на користь держави судовий збір (а.с. 44-45).

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги. Позивач до суду не прибула.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 (а.с. 16-17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач народила доньку - ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 видане Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 07 липня 2016 року (а.с. 7).

Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.06.2016 року № 1426/70722 та від 12.07.2016 року № 1426/62704 позивача та її малолітню доньку відповідачем взято на облік, як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, з яких вбачається, що фактичним місцем проживання позивача та її дочки є: АДРЕСА_2 (а.с. 9-10).

13 липня 2016 року позивач звернулась до відповідача з проханням вирішити питання щодо призначення допомоги по вагітності та пологах, допомоги при народженні дитини, допомоги на дитину одинокій матері та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї, що не заперечується відповідачем та не є спірним у справі.

23 серпня 2016 року посадовою особою відповідача складено Акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 5587, в якому зазначено, що станом на 22.08.2016 року факт проживання позивача за адресою, яка зазначена в довідках ВПО, а саме АДРЕСА_2 не встановлено. Зі слів чергової гуртожитку, ОСОБА_3 раніше мешкала за цією адресою, але переїхала. 23.08.2016 року відбулась телефонна розмова з позивачем, в якій остання повідомила про зміну фактичного місця проживання з АДРЕСА_2 на вул.. Хабаровську та заміну довідки внутрішньо переміщеної особи (а.с. 5).

На підставі вказаного акту, протоколом № 16 засідання комісії з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 05 вересня 2016 року (витяг якого додається до матеріалів справи) вирішено відмовити ОСОБА_3 у призначенні допомоги по вагітності та пологах, допомоги при народженні дитини, допомоги на дитину одинокій матері відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (а.с. 4).

Повідомленнями від 04.10.2016 року позивача проінформовано про відмову у наданні: державної соціальної допомоги, допомоги по вагітності та пологах, допомоги при народженні дитини, допомоги на дитину одинокій матері (а.с. 11-12).

Позивач із такими діями відповідача не погодилась та звернулась до відповідача за роз'ясненнями причин невиплати їй допомоги по вагітності та пологах, допомоги при народженні дитини, допомоги на дитину одинокій матері та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї.

Листом від 05.12.2016 року за вих. № 01-08/17134 відповідач повідомив позивача, що під час проведення перевірки щодо достовірності зазначеної в заяві про призначення соціальної допомоги інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи двері за вказаною адресою ніхто не відчинив, а залишене спеціалістом управлінням повідомлення про необхідність з'явитися в триденний строк до управління позивачем проігноровано. Таким чином, у зв'язку з не підтвердженням факту проживання за вказаною у заяві про призначення соціальної допомоги адреси, управлінням складено Акт обстеження, в якому зазначено про вищезазначені обставини, який в подальшому став підставою для прийняття протоколу № 16 про відмову у нарахуванні та виплати соціальної допомоги (а.с. 8).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-XII (надалі - Закон № 2811-XII), Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року (надалі - Порядок № 1751), ст. 13 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III «Про охорону дитинства» (надалі - Закон № 2402-III), постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», якуою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (надалі - Порядок № 365).

Згідно зі статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

В силу вимог ч. 1 № 2402-III, з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом № 2811-XII та іншими законами України.

Колегія суддів зазначає, що Законом № 2811-XII, відповідно до Конституції України встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

За приписами частини першої статті 1 Закону №2811 громадяни України, в сім'ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім'ям з дітьми, зокрема, допомога у зв'язку з вагітністю та пологами, допомога при народженні дитини, допомога на дітей одиноким матерям (п.1, 2, 5 ч.1 ст.3 Закону № 2811-XII).

За приписами ч. 1 ст. 6 Закону № 2811-XII, документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно.

Статтею 7 Закону № 2811-XII передбачено, що право на державну допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами мають за цим Законом всі жінки (у тому числі неповнолітні), які не застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до вимог ст.ст. 10,11 Закону № 2811-XII передбачено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини, подається одним з батьків, з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001.

Як вже зазначалось вище, 13.07.2016 року ОСОБА_3, як мати дитини - ОСОБА_4 звернулась до відповідача із заявою про призначення допомоги по вагітності та пологах, допомоги при народженні дитини, допомоги на дитину одинокій матері та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї, але у призначенні допомоги їй було відмовлено у зв'язку з не підтвердженням факту проживання за вказаною у заяві про призначення соціальної допомоги адреси.

Судова колегія вказує, що Порядком № 365 визначено, зокрема, механізм призначення внутрішньо переміщеним особам виплати усіх видів соціальної допомоги за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Перш за все, слід зазначити, що документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб".

Також, слід зазначити, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування (п. 4 Порядку № 365).

Пунктом 5 Порядку № 365 передбачено, що для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно із пунктом 6 Порядку № 365, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення не пізніше наступного робочого дня після отримання заяви про призначення (відновлення) соціальних виплат надсилає запит про отримання електронної справи отримувача соціальної виплати до державного підприємства "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України", який протягом п'яти робочих днів з дня отримання такого запиту надсилає відповідну електронну справу до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 365, для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 8 Порядку № 365 встановлено, що за результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами та у визначених законодавством випадках - їх законними представниками, а також представниками структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Зміст зазначених норм передбачає необхідність дотримання належним чином певного порядку, який зазначено вище, для прийняття рішення щодо призначення чи відмови в призначенні соціальних виплат (в даному випадку - допомоги по вагітності та пологах, допомоги при народженні дитини, допомоги на дитину одинокій матері та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї).

В даному випадку, відповідач, неналежним чином дотримувався вказаного вище порядку, а саме, в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї зазначено, що факт проживання позивача за адресою, яка зазначена в довідках ВПО, а саме АДРЕСА_2 не встановлено, а зі слів чергової гуртожитку начебто встановлено, що ОСОБА_3 раніше мешкала за цією адресою, але переїхала, проте зазначене викликає сумнів у колегії суддів, адже в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї навіть не зазначено даних про особу чергової гуртожитку. Невідомо також, чи звертався уповноважений представник Управління до адміністрації гуртожитку, аби дізнатися, чи проживає ОСОБА_3 у к. 65-66 чи ні.

Крім того, апелянт в апеляційній скарзі зазначає про те, що у день проведення перевірки (23.08.2016 року) відбулась телефонна розмова з позивачем, в якій остання повідомила про зміну фактичного місця проживання з АДРЕСА_2 на вул.. Хабаровську та заміну довідки внутрішньо переміщеної особи, проте, відповідно до матеріалів справи, довідки від 29.06.2016 року № 1426/70722 та від 12.07.2016 року № 1426/62704, відповідно до яких позивача та її малолітню доньку взято Управлінням на облік, як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції у позивача не вилучалися та нові у зв'язку зі зміною місця проживання не видавалися. Таким чином, довід апелянта про те, що позивач під час телефонної розмови начебто повідомила про зміну фактичного місця проживання з АДРЕСА_2 на вул. Хабаровську та заміну довідки внутрішньо переміщеної особи є необгрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.

Посилання апелянта про залишення позивачу повідомлення про необхідність з'явитися до УПСЗН Краматорської міської ради яке позивачем начебто проігноровано, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступне.

Так, п. 9-1 Порядку № 365 передбачено, що у разі відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та надає внутрішньо переміщеній особі письмове повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з дати складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Порядок № 365 доповнено пунктом 9-1 відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 р. N 964 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Тобто, з наведеного вбачається, що на момент виникнення спірних правовідносин вищезазначеної норми не існувало, а тому, остання не може братися до уваги.

До того ж, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо посилання апелянта, що суд першої інстанції постановив стягнути з УПСЗН Краматорської міської ради на користь держави судовий збір, колегія суддів вказує, що зазначене не відповідає дійсності, оскільки в передостанньому абзаці мотивувальної частини спірної постанови, суд першої інстанції зазначив «Відповідно до ст. 94 ч. 5 КАС України, п. 19. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судові витрати слід віднести за рахунок держави».

Разом з тим, слід зазначити, що ОСОБА_3, звертаючись до Краматорського міського суду Донецької області з адміністративним позовом, просила, серед іншого, винести ухвалу про звільнення її від сплати судового.

Втім, судом першої інстанції зазначене питання вирішено не було.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 3 п.1 частини першої зазначеної статті, за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, фізичною особою сплачується судовий збір - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів зазначає, що оскільки постанова суду першої інстанції прийнята на користь позивача, то, в даному випадку, судовий збір у розмірі 640 грн. має бути стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі - Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на користь держави.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

В даному випадку, суд першої інстанції правильно вирішив справу по суті, але не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, у зв'язку з чим, апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради підлягає частковому задоволенню, а постанова Краматорського міського суду Донецької області від 04 травня 2017 року - зміні.

Повний текст постанови складений 30 серпня 2017 року.

Керуючись статтями 71, 159, 195, 197, 198, 201, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради - задовольнити частково.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 04 травня 2017 року у справі № 234/1596/17- змінити.

Доповнити постанову Краматорського міського суду Донецької області від 04 травня 2017 року у справі № 234/1596/17 абзацом 6 наступного змісту «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі - Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді в розмірі 640,00 грн.».

В іншій частині постанову Краматорського міського суду Донецької області від 04 травня 2017 року у справі № 234/1596/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя: Л.В. Ястребова

Судді: І.А. Васильєва

І.Д. Компанієць