Справа № 295/5436/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Перекупка І.Г.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"05" вересня 2017 р. Справа № 295/5436/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні в м.Житомирі апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "08" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду Житомирської області від 08 червня 2017 визнано протиправними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Житомирської області щодо нарахування ОСОБА_3 довічного грошового утримання, як судді у відставці у розмірі 80 % від заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Визнано протиправними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Житомирської області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_3 з 05.01.2017 року довічного грошового утримання, як судді у відставці у розмірі 80% від заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Визнано протиправною відмову Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Житомирської області у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання, як судді у відставці ОСОБА_3 з 01.12.2016 року.

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України Житомирської області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_3, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді, календарний період проходження строкової військової служби з 03.05.1980 року по 15.05.1982 року та повний стаж роботи на посадах слідчого, старшого слідчого в органах внутрішніх справ України за період з 01.10.1984 року по 19.03.1995 року.

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України Житомирської області перерахувати ОСОБА_3 щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 90% від заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничним розміром, починаючи з 21.09.2016 року та виплатити різницю недоплаченого щорічного довічного грошового утримання, з урахуванням вже виплачених сум.

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України Житомирської області здійснити з 01.12.2016 року перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_3, призначивши його в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді , що складає 29920,00 грн. на підставі довідки № 3-727/1340/16 Апеляційного суду Житомирської області від 01.12.2016 року, без обмеження граничного розміру довічного грошового утримання та виплатити різницю недоплаченого щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням уже виплачених сум.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судовий збір в розмірі 640,00 грн.

В апеляційній скарзі Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати рішення суду першої інстанції із ухваленням нового - про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що стаж роботи позивача на посаді судді складає 16 років 10 місяців 27 днів, а тому йому правомірно призначено довічне грошове утримання у розмірі 80 % суддівської винагороди. Вказує, що залік інших категорій стажу до стажу роботи на посаді судді чинним законодавством не передбачено.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Встановлено, що ОСОБА_3 проходив строкову військову службу в Радянській Армії з 03.05.1980 по 15.05.1982; працював слідчим Корольовського РВ УВС м.Житомир з 01.10.1984 по 03.04.1989; старшим слідчим лінійного управління внутрішніх справ на станції Житомир Південно-Західного управління внутрішніх справ на транспорті з 03.04.1989 року по 19.03.1995 року; суддею Богунського районного суд Житомирської області з 26.10.1999 по 22.01.2007; суддею Апеляційного суду Житомирської області з 23.01.2007 по 21.09.2016.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 8.09.2016 № 1515-VIII у зв'язку з поданням заяви про відставку позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Житомирської області.

13.04.2017 ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявами щодо зарахування до стажу судді періодів строкової служби, роботи на посаді слідчого та про збільшення основного розміру грошового утримання (а.с.6).

Відповідно до письмових повідомлень Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відповідач відмовив позивачу у нарахуванню довічного утримання в розмірі 90 %, оскільки відповідно до п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Залік інших категорій стажу роботи на посаді судді вищезазначеним законом не передбачено.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції вважав обґрунтованим включення до стажу роботи судді, який надає право на отримання щомісячного грошового утримання період проходження строкової військової служби в Радянській Армії з 03.05.1980 по 15.05.1982 та стаж роботи слідчим Корольовського РВ УВС м.Житомир з 01.10.1984 по 03.04.1989; старшим слідчим лінійного управління внутрішніх справ на станції Житомир Південно-Західного управління внутрішніх справ на транспорті з 03.04.1989 року по 19.03.1995 року.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст.126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права регулює Закон України "Про судоустрій і статус суддів", який також визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (чинного на час звільнення позивача у відставку) суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Рішенням Конституційного Суду № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в редакції від 01.01.2015 року, згідно з яким щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

У зв'язку з цим розмір щомісячного довічного грошового утримання судді підлягає визначенню у відповідності до ч. 3 ст.141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 2453-VІ (в редакції Закону від 28.03.2015 року), згідно з яким щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В п.7 Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Відповідно до п.11 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (в редакції від 07.07.2010 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 28.03.2015 року п.11 Перехідних положень вищевказаного Закону втратив чинність. Проте, зазначеною редакцією Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не врегульовано та не змінено порядок визначення стажу роботи на посаді суддів, призначених на посаду до набрання чинності цим Законом.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, стаж роботи судді визначений відповідно до законодавства, що діяло до дня набрання чинності змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зберігається та не підлягає зменшенню.

Згідно з ч.4 ст.43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року, який втратив чинність 01.01.2012 року, встановлювалось, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітрів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих, за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до ч.6 ст.44 зазначеного Закону для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №912 від 2 серпня 1996 року, обчислення стажу державної служби належить до компетенції кадрової служби державного органу, з яким державний службовець перебуває (перебував) у трудових відносинах. Кадрова служба у кожному конкретному випадку на підставі чинного законодавства, вивчення записів трудової книжки, послужного списку, відповідних довідок чи архівних документів має самостійно прийняти рішення щодо зарахування (включення) окремих періодів роботи (служби) до стажу державної служби.

Відповідно до п.2.1 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додається, в тому числі, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Встановлено, що позивач має стаж на посаді судді 16 років 10 місяців 27 днів. Також матеріалами справи встановлено, що позивач, крім роботи на посаді судді, працював: слідчим Корольовського РВ УВС м.Житомир з 01.10.1984 по 03.04.1989; старшим слідчим лінійного управління внутрішніх справ на станції Житомир Південно-Західного управління внутрішніх справ на транспорті з 03.04.1989 року по 19.03.1995 року.

З огляду на те, що позивач на момент набрання законної сили Законом України "Про судоустрій та статус суддів" працював на посаді судді, за ним зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до приписів ч.4 ст.43 Закону України "Про статус суддів" на посаді слідчого.

Крім того, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці слід враховувати період проходження строкову військову службу в Радянській Армії з 03.05.1980 по 15.05.1982 року.

Зазначена позиція кореспондується із роз'ясненнями Конституційного Суду України в рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп (абз.2,3 п.4 мотивувальної частини), відповідно до яких "набуте право не може бути скасоване, звужене". Гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що неодноразово було наголошено у правових позиціях Конституційного Суду України, зокрема, у рішеннях від 3 червня 2013 року №3-рп/2013, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005).

Отже, у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані положення Закону, які призводять до звуження прав судді, зокрема щодо його стажу роботи та відповідного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що вимоги позивача щодо зарахування йому до стажу роботи діяльність на посадах слідчого (старшого слідчого) - з 01.10.1984 по 19.03.1995 року та період проходження військової служби - з 03.05.1980 по 15.05.1982 рік підлягають до задоволення.

Встановлено також, що Апеляційним судом Житомирської області розраховано стаж роботи позивача, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання, та становить 29 років 04 місяця 28 днів.

Таким чином, оскільки на момент відрахування позивача зі штату Апеляційного суду Житомирської області стаж його роботи складав більше 29-ти років, позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

В постанові від 01.07.2014 року у справі №21-244а14 Верховний Суд України висловив обов'язкову для врахування правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлене із дотриманням судом норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "08" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,