Справа № 455/1720/16-а
Суддя: Ніточко Л. Й.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 455/1720/16-а
Провадження № 2-а/455/16/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 серпня 2017 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

у складі: головуючої судді - Ніточко Л.Й.,

при секретарі - Сенеті Г.Н.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР №301581 від 17.11.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (надалі - Самбірська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР №301581 від 17.11.2016 року, в якій зазначає, що 17.11.2016 року заступником начальника Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області Білим М.Г. винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серія АР №301581, відповідно до якої його - в.о. директора Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс»( надалі - Старосамбірське ДЛГП «Галсільліс» визнано винним у вчиненні порушення, передбаченого частиною 3 статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 2550.00 гривень 00 копійок.

В оскаржуваній постанові Самбірською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області зазначено, що встановлено несплату Старосамбірським ДЛГП «Галсільліс» єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в жовтні 2016 року в сумі 22000.00 гривень, чим порушено вимоги п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Проте вважає такі висновки заступника начальника Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області безпідставними, а винесену постанову протиправною, виходячи з наступного.

Старосамбірське ДЛГП «Галсільліс» належить до підприємств спільної власності територіальних громад Львівської області. Засновниками підприємства є обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Галсільліс» та Старосамбірська районна рада. Рішенням Львівської обласної ради Старосамбірському ДЛГП «Галсільліс» передано в постійне користування землі лісового фонду для ведення лісового господарства на території Старосамбірського району Львівської області. Відповідно до свого статуту Старосамбірське ДЛГП «Галсільліс», яке є окремою юридичною особою, виконуючи Державну програму „Ліси України", здійснює господарську діяльність з метою забезпечення збалансованого розвитку лісового господарства, спрямованого на посилення екологічних, соціальних та економічних функцій лісів. Старосамбірське ДЛГП «Галсільліс» у своїй діяльності керується Законами України, підзаконними нормативно-правовими актами України рішеннями Львівської обласної ради та наказами засновника. Діяльність підприємства базується на можливостях лісового фонду, що знаходиться в користуванні з метою його невиснажливого використання. Зокрема, підприємство щорічно формує виробничо-фінансовий план з розрахунку розрахункової лісосіки, яка затверджена для освоєння відповідними державними органами. У виробничо-фінансовому плані підприємства закладені витрати в тому числі й на оплату заробітних плат працівників та відповідних податкових платежів.

Планові показники щодо виплати заробітних плат працівникам, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування виконувались підприємством вчасно та у відповідності до Закону України «Про оплату праці», КЗпП України до серпня 2016 року. Проте, починаючи з вересня 2016 року по даний час, на підприємстві виникла заборгованість по заробітній платі, а з жовтня 2016 року виникла заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Вказана обставина виникла з незалежних причин від Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» та його посадових осіб - у зв'язку з раптовим виникненням заборгованості перед контрагентами на підставі судових рішень та відповідно у зв'язку з арештом банківських рахунків та каси підприємства.

Так державною виконавчою службою 26.05.2016 року арештовані банківські рахунки підприємства, а з 08.09.2016 року арештована каса підприємства. Оскільки для виплати заробітної плати працівникам та відповідно єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в основному використовувалась каса підприємства, вказані платежі виплачувались до 08.09.2016 року за рахунок часткових надходжень готівкових коштів від реалізації лісопродукції. Проте, після арешту каси підприємство самостійно не має можливості виплачувати будь-які платежі, в тому числі відповідно єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Як наслідок в невиплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за жовтень 2016 року відсутня вина керівництва підприємства в тому числі головного бухгалтера та в.о. директора.

В той же час керівництвом підприємства вживаються всі необхідні та достатні заходи з метою скасування арештів та виплати відповідно єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Оскаржувану постанову ним отримано 17.11.2016 року.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 17.11.2016 року серії АР №301581 заступника начальника Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області Білого М.Г. про визнання його винним у вчиненні порушення, передбаченого частиною 3 статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 2550,00 гривень, а провадження в справі закрити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, подав заяву(а.с.48-49), в якій просить поновити йому строк на звернення до суду щодо оскарження постанови, яку отримав 17.11.2016 року, але скаргу до суду на постанову подав 29.11.2016 року, вважає, що строк пропустив по поважній причині, так як з 21.11.2016 року по 28.11.2016 року перебував у відрядженні у Бродівському районі згідно наказу в.о. Генерального директора Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» від 17.11.2016 року №28-В. Також дав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, в письмовому поясненні до позову (а.с.46-47), та додатково пояснив, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії АР №301581 від 17.11.2016 року є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки їхнє підприємство сплатило єдиний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхування вчасно, тобто 19.10.2016 року в сумі 22 000.00 гривень, дану суму за їхнє підприємство сплатили контрагенти підприємства, що підтверджується долученим платіжним дорученням, проте, відповідачем даний податок зарахований не був, а був повернутий. Аналогічні проплати єдиного внеску контрагентами підприємств за їх підприємство відповідачем ніколи не поверталися. Крім цього, пояснив, що його викликали в податкову інспекцію, де було йому вручено оскаржувану постанову, про протокол від 17.11.2016 року про який зазначено в постанові, йому нічого не відомо.

Представник відповідача - жодного разу в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 на вимогу суду не представлені, 22.08.2017 року до суду поступило клопотання від представника відповідача Р.Стецьківа про залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки позов до суду поданий 30.11.2016 року, тобто після закінчення строків оскарження (а.с.64-65).

Дослідивши долучені до справи документи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і клопотання відповідача, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до ст. 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідач не з'явився до суду і не повідомив про причини неявки, що суд розцінює як відсутність у нього будь-яких доказів в підтвердження правомірності винесеної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 17.11.2016 року заступником начальника Самбірської ОДПІ ГУ ДФС України у Львівській області Білим М.Г. винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серія АР №301581, відповідно до якої ОСОБА_1, в.о.начальника Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс», визнано винним у вчиненні порушення, передбаченого абз.1 ч.3 ст.165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 2550.00 гривень (а.с.7).

Про існування даної постанови позивач дізнався в день її винесення, тобто 17.11.2016 року, про що свідчить його підпис у постанові.

З адміністративним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 29.11.2016 року, що вбачається з штампу на конверті, в якому надійшла позовна заява(а.с.67). Подав до суду заяву про поновлення строку. Причину пропуску строку звернення до суду позивач пояснив, що з 21.11.2016 року по 28.11.2016 року перебував у відрядженні у Бродівському районі (а.с.48-49).

З наказу В.о. Генерального директора Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» від 17.11.2016 року №28-В (а.с.52) вбачається, що позивач з 21.11.2016 року по 28.11.2016 року перебував у відрядженні у Бродівському районі.

Дані причини пропуску строку, пов'язані з виконанням службових обов'язків, суд визнає поважними та вважає за необхідне поновити строк для звернення до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» статус платника єдиного внеску набувають підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб за умов, якщо вони використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством; мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 8 ст. 9 зазначеного вище Закону передбачено, що платники єдиного внеску, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Згідно ч.12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до ч.11 та ч. 12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть в тому числі адміністративну відповідальність згідно із Законом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно постанов начальника Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області серії ВП №51035232 від 26.05.2016 року, серії ВП №51036296 від 24.05.2016 року, серії ВП №51036886 від 24.05.2016 року накладено арешти на кошти, що належать боржнику - Старосамбірському дочірньому лісогосподарському підприємству обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» (а.с.8, 13, 17).

Постановою старшого державного виконавця державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області серії ВП №50871238 від 08.09.2016 року також накладено арешт на кошти, що перебувають у касі боржника або надходять до неї та належать боржнику - Старосамбірському дочірньому лісогосподарському підприємству обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» (а.с.11).

Отже, через накладення арештів на кошти Старосамбірського ДЛПОКСЛП «Галсільліс» та арешту коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї та належать Старосамбірському ДЛПОКСЛП «Галсільліс», сплата єдиного внеску була утруднена.

Однак, з платіжного доручення №19/10/01 від 19 жовтня 2016 року (а.с.56) та банківської виписки за 20/10.2016(а.с.54) вбачається, що платник ФОП ОСОБА_4 сплатила Самбірській ОДПІ ГУ ДФС України у Львівській області 19.10.2016 року єдиний внесок за вересень 2016 року за Старосамбірський ДЛГП «Галсільліс» на суму 22000,00 гривень.

Проте, з банківської виписки ФОП «Войт Олександри Василівни» за 28.11.2016 року (а.с.55) відомо, що Самбірською ОДПІ ГУ ДФС України у Львівській області їй було повернуто сплачений єдиний внесок як невірно сплачений, згідно висновку №22 від 23.11.2016 року.

Отже, як з'ясовано в судовому засіданні, Старосамбірським ДЛГП «Галсільліс», через ФОП «Войт Олександрою Василівною» сплачено 19.10.2016 року єдиний внесок Старосамбірському відділу Самбірської ОДПІ в сумі 22000,00 гривень. Однак відповідачем даний внесок не був зарахований, а повернутий ФОП «Войт Олександрі Василівні».

Також з платіжних доручень № 20/09/01 від 20.09.2016 року (а.с.66) та № 19/01 від 19 травня 2017 року(а.с.53), відомо, що платник ФОП «Войт Олександра Василівна» аналогічно сплатила Самбірській ОДПІ ГУ ДФС України у Львівській області єдиний внесок за Старосамбірський ДЛГП «Галсільліс» відповідно за серпень 20.09.2016 року на суму 36850.00 гривень та за травень 2017 року - 19 травня 2017 року на суму 29 600.00 гривень, де ЄВ на вказані сплачені суми не повертався.

Крім цього, що є найголовнішим в з»ясуванні обставин цієї справи - те, що з постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 301581 вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за абз.1 ч.3 ст. 165-1 КУпАП, Розмір стягнення, який був на позивача накладений, в сумі 2550 гривень 00 копійок з конфіскацією, не передбачений ч.3 ст. 165-1 КУпАП. Також в судовому засіданні не було здобуто доказів на предмет того, чи складався уповноваженою особою відповідача протокол про адміністративне правопорушення на позивача за не сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в жовтні 2016 року в сумі 22 000,00 гривні на підставі якого винесена оскаржувана постанова. На неодноразову вимогу суду представити справу (протокол від 17.11.2016 року011403 серії ХВ та додані до нього матеріали про порушення податкового законодавства ОСОБА_1, в.о. диретора Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс»), така надана не була(а.с.24,40).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись п.1ч.1ст.4, п.1ч.2ст.6, ч.8, ч.11 та ч. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування», ч.3 ст.2, ч.1 ст.9, ст.70, ч.2 ст.71, ст.ст. 158-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.3 ст.165-1, ст.ст. 251, 252, 280, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР №301581 від 17.11.2016 року, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області по справі про адміністративне правопорушення серії АР №301581 від 17 листопада 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення, передбаченого ч.3 ст.165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу на суму 2550.00 гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Оскільки судом застосовано ч.3 ст. 160 КАС України (відкладено складення постанови у повному обсязі), то апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Л.Й. Ніточко