Справа № 813/1737/17
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року справа № 813/1737/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі судового засідання Новак Л.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Булаш З.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області, із вимогою скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.04.2017 року №.

Свій позов позивач мотивує тим, що на підставі акта перевірки від 30.03.2017 року відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 18.04.2017 року про застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 10000 грн., за порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» №957 від 30.10.2008 року. Вказане податкове повідомлення-рішення позивач вважає таким, що підлягає скасуванню, оскільки висновки зазначені у акті перевірки є надуманими та жодними доказами не підтверджуються. Тож, за наведених обставин позивач звернувся з означеним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечила, надала пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях на позов та просила суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом із матеріалів справи встановлено, що 30.03.2017 року посадовими особами ГУ ДФС у Львівській області, на підставі наказу від 29.03.2017 року №1095, направлень на перевірку від 29.03.2017 року №1935, №1936 була проведена фактична перевірка за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_3

Перевірка проведена в присутності ОСОБА_3, якому були пред'явлені відповідні направлення.

Однак, посадовими особами ГУ ДФС у Львівській області 30.03.2017 року було складено акт №73 про відмову позивача від підпису у направленнях на перевірку.

Окрім того, за результатами перевірки контролюючим органом було складено акт перевірки від 30.03.2017 року, яким встановлено продаж позивачем алкогольних напоїв за цінами, нижче встановленого мінімального розміру роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва, а саме:

-11.12.2016 року реалізовано горілку «Медофф» 0,5 л. по ціні 66,30 грн. (код товару 81), згідно чеку №1258 о 15:45 год.;

-11.12.2016 року реалізовано горілку «Медофф класік» 0,2 л. по ціні 26,55 грн. (код товару 84), згідно чеку №1256 о 15:45 год.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Львівській області було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 18.04.2017 року № - за реалізацію алкогольних напоїв за цінами нижчими, ніж встановлені мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої.

Із змістом акту перевірки позивач був ознайомлений, однак відмовився від підписання такого, про що складено акт відмови від 30.03.2017 року.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Так, згідно статті 19-1 Податкового кодексу України, однією із функцій органів доходів і зборів є здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (п.п. 19-1.1.16 п.19-1.1).

В силу п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.п.75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.7 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Згідно з статтею 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи), зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Пунктами 81.1, 81.2 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що при пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Тож, оскільки, відповідно підпункту 19-1.1.20 пункту 19-1 статті 19 ПК України, контролюючі органи виконують таку функцію як забезпечення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої, відповідно Головне управління ДФС у Львівській області як контролюючий орган зобов'язане проводити контроль за дотриманням норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

З аналізу даних норм вбачається, що в даному випадку контролюючий орган правомірно провів перевірку згідно функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, та відповідно до вимог підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, що не вимагає обов'язкового отримання інформації про порушення платником вимог законодавства, як слідує із пояснень представника позивача у позовній заяві.

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і

громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції

у вигляді штрафів, зокрема, у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами,нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Відповідно до статті 116 ПК України, у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення. За одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України.

Суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 18.04.2017 року № повністю відповідає вимогам ПК України, тобто є правомірним, враховуючи наступне.

В судовому засіданні встановлено, що контролюючий орган провів перевірку без порушень норм Податкового кодексу України, що регулюють порядок проведення перевірок.

Згідно статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами

господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками,

за наявності у них ліцензій.

Із акту контролюючого органу та пояснень, наданих представником відповідача у судовому засіданні й матеріалів справи судом встановлено, що 11.12.2016 року позивачем реалізовано горілку «Медофф» 0,5 л. по ціні 66,30 грн. (код товару 81), згідно чеку №1258 та горілку «Медофф класік» 0,2 л. по ціні 26,55 грн. (код товару 84), згідно чеку №1256, у той час, як мінімальна роздрібна ціна на даний алкогольний напій, що визначена постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» №957 від 30.10.2008 року є вищою у даному випадку від ціни, за якою реалізовано товар саме у магазині ФОП ОСОБА_3

Частиною 10 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» №957 від 30.10.2008 року, згідно з додатком до постанови.

Згідно з частиною 1 примітки вказаного додатку до постанови, вказана формула розрахунку мінімальних цін, а саме: мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п'ять зірочок, бренді ординарного, горілки виноградної та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об'ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Отже, позивачем у магазині було реалізовано алкогольні напої за ціною, що є нижчою від мінімальної роздрібної ціни, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» № 957 від 30.10.2008 року.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким визначено позивачу суму штрафних санкцій за порушення законодавства про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів податковим органом прийнято правомірно.

Згідно ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У той же час, доводи позивача не спростовують правомірності спірного рішення та не дають суду підстав для його скасування, у зв'язку з чим позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки, такі витрати відповідачем не підтверджені, вони на позивача не покладаються.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 01 вересня 2017 року.

Суддя Р.М. Брильовський