Справа № 219/8065/17
Суддя: Медінцева Н. М.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/8065/17
Провадження № 2-а/219/605/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

судді Медінцевої Н.М.,

при секретареві Волохіній Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмуті адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

26.07.2017 р. представник позивача адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати позивачу пенсії з березня 2015 року; визнати протиправним та скасувати рішення Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про призупинення (припинення) виплати пенсії позивачу; зобовязати Бахмутське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії позивачу негайно після проголошення судового рішення, нарахувати пенсію та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з березня 2015 р. включно, а також утриматися від подальшого призупинення (припинення) виплати пенсії.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що позивач ОСОБА_1 з 2002 р. здобула право на отримання пенсії. До листопада 2014 р. позивач перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області. З листопада 2014 р. позивача поставлено на облік до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. Саме з цього часу та до березня 2015 р. відповідач нараховував пенсійне забезпечення позивачу та переховував належні до виплати суми на пенсійний рахунок, що відкритий на його імя в ПАТ «Ощадбанк». Пенсія кожного місяця перераховувалася на зазначений пенсійний рахунок. У березні 2015р. на пенсійний рахунок позивача не була зарахована щомісячна пенсія. Діями, що полягають у невиплаті та неперерахуванні пенсії, відповідач грубо порушив охоронювані ОСОБА_3 та Законами України права позивача, тим самим позбавивши єдиного джерела для існування. Відсутність пенсійного забезпечення ставить під загрозу його життя, робить неможливим забезпечення його фізіологічних потреб. На теперішній час позивач позбавлений можливості отримати відомості та документи, які можуть бути використані як докази у справі. Зазначене обумовлене тим, що органи ПФУ та банківські установи інформацію з обмеженим доступом надають тільки на запит суду. Зокрема, такими доказами у справі можуть бути відомості про причини невиплати пенсії та про прийняті з цього приводу рішення, які знаходяться у відповідача. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною і такою, що порушує її конституційні права, у звязку з чим звернулася до суду з вказаною позовною заявою.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не зявився. В адміністративному позові зазначив, що просить розглянути справу в його відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. До суду надійшло клопотання, в якому Бахмутське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області просить розглянути справу без участі представника Управління та ухвалити рішення на розсуд суду. Крім того, до суду надав письмові заперечення на адміністративний позов за вих. № 11826/09 від 11 серпня 2017 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Бахмутському обєднаному УПФУ Донецької області. Пенсія сплачена до 01.02.2015 р. Виплати пенсій особам, переміщеним з тимчасово окупованих територій, регулюються постановою КМУ № 595 від 07 листопада 2014 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам, організаціям Донецької та Луганської областей», Постановою КМУ № 509 від 01 жовтня 2014 року «Про тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ», постановою КМУ № 365 від 08 червня 2016 року «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», постановою КМУ № 136 від 18 лютого 2016 року «Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації…» та деякими іншими. Враховуючи вищевказані постанови, виплата пенсії позивачу з лютого 2015 року була призупинена. З заявою про поновлення виплати пенсії позивач не звертався. Позивачем не вжито заходів, спрямованих на отримання належної їй суми пенсійних виплат, у звязку з чим вона не змогла отримати пенсійні виплати, тобто реалізувати гарантоване ОСОБА_3 України право, оскільки нею не надано суду доказів того, що вона позбавлена права та можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення в порядку, передбаченому, зокрема, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», тобто не встановлено порушення її прав. Таким чином, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», підзаконними нормативними актами, прийнятими постановами ОСОБА_4 Міністрів України, права позивача порушені не були, у звязку із чим просить відмовити у задоволенні позову. Крім того, до заперечення відповідача додано копію витягу з особового рахунку ОСОБА_1 № 306546, відкритого в ДОУ АТ «Ощадбанк», з якого видно, що останній раз позивачу було перераховано пенсію у січні 2015 р.

За таких підстав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі та на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, вважає позовну заяву ОСОБА_1 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії обґрунтованою і такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 ОСОБА_3 України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером та отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № 631570 (а.с. 6).

З копії довідки від 22.01.2016 року № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що з 22.01.2016 р. фактичним місцем проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є наступна адреса: Донецька область, м. Артемівськ (нині Бахмут), пров. Первомайський, 70 (а.с. 6).

Сторонами не оспорювався той факт, що пенсійна справа позивача за його заявою була переведена з управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі, у якому була взята на облік, у звязку з чим, відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України, даний факт не підлягає доказуванню.

Відповідно до розпорядження начальника Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 03.12.2016 р. про припинення виплати пенсії до зясування, ОСОБА_1 припинено виплату пенсії по особовому рахунку № 306546 з 01.02.2015 р. до зясування інформації від Служби Безпеки України.

Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради, який надійшов на запит суду 22.08.2017 р. за № 23965, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Управлінні як внутрішньо переміщена особа в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, № довідки НОМЕР_1 від 22.01.2016 р. за адресою: м. Бахмут, пров. Первомайський, 70. Крім того, до вказаного листа долучено виписку з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Бахмутської міської ради від 25.08.2016 р. № 8, згідно якої значиться ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку було перевірено 19.08.2016 р. за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, та за результатами перевірки комісією вирішено не призначати їй виплати. Спірним питанням цієї справи є правомірність дій Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії позивачу.

Згідно зі статтею 46 ОСОБА_3 України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму,встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Стаття 4 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на ОСОБА_3 України, складається з Основ законодавства України про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообовязкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення,міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що він регулює відносини, які виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообовязковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, в інших випадках, передбачених ч. 1 ст. 49 цього Закону.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 цього Закону, а саме: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Отже, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії, як до зясування певних обставин, на що посилався відповідач у своєму розпорядженні.

Указом Президента України «Про рішення ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, який набрав чинності 14 квітня 2014 року, введено в дію рішення ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Є загальновідомим факт, що антитерористична операція в Україні не завершилась на теперішній час.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Згідно з п. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсії та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному ОСОБА_4 Міністрів України.

07 листопада 2014 року ОСОБА_4 Міністрів України прийнято постанову № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», якою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської області (далі Порядок).

Пунктом 2 Порядку встановлено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Проте, Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.10.2015 року, визнаний незаконним та чинним з моменту прийняття пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою ОСОБА_4 Міністрів України від 07.11.2014 року № 595.

Зокрема, в мотивувальній частини ухвали Вищого спеціалізованого суду у справі № К/800/19498, К/800/19418, зазначено: «Системний аналіз вказаних норм ОСОБА_3 України та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», перевірка законності постанови № 595 в частині затвердження пункту 2 Тимчасового порядку, дає підстави для висновку про те, що, зупиняючи видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, ОСОБА_4 Міністрів України порушив їхні приписи як щодо наявності повноважень на прийняття такого рішення, так і щодо звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, рівності громадян перед законом, виплати пенсії, інших видів соціальних виплат та допомоги на рівні не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. 8 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської області, особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою ОСОБА_4 Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати, протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до статті 8 ОСОБА_3 України, ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії.

Згідно з ч. 2 ст. 19 ОСОБА_3 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ОСОБА_3 України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 ОСОБА_3 України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних,релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 64 ОСОБА_3 України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_3 України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 ОСОБА_3 України.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року, зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 ОСОБА_3 України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених ОСОБА_3 України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися ОСОБА_3 України як актом прямої дії.

Відповідно до ст. 1 ОСОБА_3 України, Україна є правовою державою. Людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3 ОСОБА_3 України).

За приписами ст. 8 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08.07.2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», Європейський суд з прав людини, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністровя». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністрівським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобовязання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обовязковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобовязані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.10.2015 року № 816/4505/14, та в силу ст. 244-2 КАС України є обовязковою для всіх судів України.

Описане свідчить про те, що пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської області, не сприяє виконанню державою позитивного зобовязання щодо виплати належної позивачам відповідної пенсії, інших видів соціальних виплат та допомоги на рівні не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого законом, а навпаки, перешкоджає цьому.

Крім того, суд зазначає, що право вносити закони, вносити до них зміни належить виключно ОСОБА_5 України і не може передаватися іншим органам чи посадовим особам. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй.

Верховна ОСОБА_5 України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Нормативно-правові акти ОСОБА_4 Міністрів України відносяться до категорії підзаконних.

З огляду на вищевикладене, а також Постанови Кабунету Міністрів України, на які посилається відповідач, а саме: № 506 від 01.10.2014 року «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції»; № 637 від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції»; № 595 від 07.11.2014 року «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», не є законами, а тому ці підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Право на обмеження конституційних прав громадян, вказаними нормами законів ОСОБА_4 Міністрів Верховною ОСОБА_5 України не надано.

Також, Постанова ОСОБА_4 Міністрів України від 18.02.2016 року № 136, якою затверджено «Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового соціального страхування», та на яку посилається відповідач, як на підставу припинення виплати пенсії позивачу не є законом і не може змінювати (звужувати) встановлене Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право позивача на отримання пенсії за віком.

Крім того, в Порядку, затвердженому Постановою ОСОБА_4 Міністрів від 18.02.2016 року № 136, зазначено, що порядок отримання, обробки та захисту інформації визначає Мінфін. Верифікація та моніторинг державних виплат здійснюються структурними підрозділами Мінфіну.

У пункті 9 цього Порядку зазначено, що у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

У рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат зазначається виявлена Мінфіном інформація, яка не узгоджується з нормативно-правовими актами, які регулюють державні виплати (пункт 10 Порядку).

Пунктом 12 Порядку верифікації та моніторингу державних виплат, передбачено, що розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфін протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

Таким чином, судом встановлено, що припинення виплати пенсії позивачу було повязано саме з перевіркою інформації щодо його фактичного місця проживання.

21 травня 2015року Постановою Верховної ОСОБА_5 України № 462-VIII схвалена Заява Верховної ОСОБА_5 України «Про відступ України від окремих зобовязань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод» щодо відступу від окремих зобовязань, визначених пунктом 3 статті 2, статтями 9, 12, 14 та 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статями 5,6,8та13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України.

Отже, на теперішній час Україна від зобовязань, визначених статями 1,14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, в окремих районах Донецької та Луганської областей України відповідно до статті 15 Конвенції не відступала.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених ОСОБА_3, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року, щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-1У «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може повязуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобовязана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Державним бюджетом України передбачено асигнування на відповідні соціальні виплати в межах всієї території України, в тому числі Донецької і Луганської області.

З огляду на таке, та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, зокрема, зазначене вище рішення: «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», суд приходить до висновку, що припинення відповідачем з 01 березня 2015 року виплати позивачу раніше призначеної пенсії є безпідставним, а тому дії Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати позивачу пенсії за віком з 01 березня 2015 року слід визнати протиправними.

Постановою ОСОБА_4 Міністрів України від 12 серпня 2015 року № 615 (набрала чинності з 27 серпня 2015 року) "Про внесення змін до постанов ОСОБА_4 Міністрів України від 30 серпня 1999 р. N 1596 і від 5 листопада 2014 р. N 637", на виконання якої Постановою ОСОБА_4 Міністрів України від 30 вересня 2015 р. N 788 (чинна з 10 жовтня 2015 року) "Про внесення змін допостанов ОСОБА_4 Міністрів України від 30 серпня 1999 р. N 1596 і від 5 листопада 2014 р. N 637" внесені зміни до постанов КМУ:

- від 30 серпня 1999 року № 1596, якою затверджений "Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через їх поточні рахунки у банках", в частині внесення змін у пункт 6 вказаноїпостанови, який доповнено реченням такого змісту: "Для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, регіонів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, затвердженимПостановою КМУ від 01 жовтня 2014 року № 509 уповноваженим банком є АТ "Ощадбанк";

- від 05 листопада № 637 до Постанови КМУ "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" в абзаці першому пункту 1: "слова "території України та районів проведення антитерористичної операції, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції" замінити словами "території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення";

Доповнити абзац реченнями такого змісту: "Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється в установах Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" та з використанням його платіжних пристроїв. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому".

Із зазначеного вбачається, що зміни, внесені Постановами КМУ № 1596 та № 788 до Постанов ОСОБА_4 Міністрів України від 30 серпня 1999 р. N 1596 і від 5 листопада 2014 р. N 637 передбачають виплату (продовження виплати) пенсій, що призначені переміщеним особам ПАТ "Державним ощадним банком України".

При цьому, ці зміни набрали чинності з 10 жовтня 2015 року та підлягають виконанню переміщеними особам з тимчасово окупованої території, які мають право на отримання пенсій та інших соціальних виплат незалежно від порядку, встановленому п. 6 наведеної Постанови КМУ № 1596 для осіб, що не є переміщеними особами та отримують пенсію на підконтрольній Україні території, оскільки Постановами КМУ № 1596 та № 788 внесені доповнення до вказаного пункту саме з метою отримання пенсій та інших соціальних виплат для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, регіонів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і перебувають на обліку, що підтверджується Довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі Довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цьогоКодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За пунктом 13 та 14 Порядку комісія не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після прийняття рішення щодо припинення соціальної виплати надсилає копію такого рішення органам, що здійснюють соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення. Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення та орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії припиняє соціальні виплати з місяця, що настає за тим, у якому прийнято відповідне рішення, а у випадках, передбачених підпунктом 3 пункту 4 та підпунктом 4 пункту 12 цього Порядку, - з дня припинення виплати ПАТ «Державний ощадний банк України» або з дня скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Тобто, припинення виплати пенсії здійснюється після отримання відповідачем рішення структурного підрозділу з питань соціального захисту населення про скасування довідки до прийняття остаточного рішення комісією, а остаточне рішення про припинення виплати пенсії приймається на підставі рішення комісії відповідача.

Однак, суд, вважає належним зазначити, що наведені вище постанови ОСОБА_4 Міністрів України не є законами, а тому ці підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Право приймати закони, вносити до них зміни, належить виключно Верховною ОСОБА_5 України і не може передаватися іншим органам чи посадовим особам. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй.

Верховна ОСОБА_5 України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Право на обмеження конституційних прав громадян ОСОБА_4 Міністрів України Верховною ОСОБА_5 України не надано.

Припинення виплати пенсії на підставі положень постанов ОСОБА_4 Міністрів України без вирішення цього питання шляхом прийняття пенсійним органом відповідного рішення не входить до вказаного вище переліку випадків, відповідно до яких припиняється виплата пенсії, а тому не може бути підставою для її припинення, оскільки право соціального захисту, у тому числі пенсійне забезпечення, гарантовано кожному громадянину ОСОБА_3 України.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому ОСОБА_4 Міністрів України.

Відповідно до постанови ОСОБА_4 Міністрів України від 5 листопада 2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (із змінами від 22.03.2017 р.), виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України; призначені починаючи з 1 травня 2016 р. внутрішньо переміщеним особам соціальні виплати, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, виплачуються через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України; починаючи з 1 липня 2016 р. виплата соціальних виплат за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.

За таких обставин, суд вважає, що порядок виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам через установи «Ощадбанку» визначений відповідно до законодавства.

Таким чином, аналізуючи всі докази у їх сукупності та обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, і вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу пенсії з 01 березня 2015 року, зобовязати відповідача відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 березня 2015 року та виплатити відповідно до вимог частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» заборгованість з 01 березня 2015 року. Також суд вважає за можливе з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача вийти за межі заявлених позовних вимог та скасувати Розпорядження від 03 грудня 2016 року Бахмутського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Донецької області про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 по особовому рахунку № 306546 з 01.02.2015 р. до зясування.

Щодо вимог позивача про утримання відповідача від подальшого призупинення пенсії позивачу, суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, зважаючи на наступне.

Згідно постанови Вищого адміністративного суду № 7 від 20.05.2013 р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Частиною другоюстатті 257 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Статтею 256 КАС України передбачено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць. Згідно ч. 2 ст. 256 КАС України, суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Згідно ст. 163 КАС України, у резолютивній частині постанови зазначається: висновок суду про задоволення адміністративного позову або про відмову в його задоволенні повністю або частково; висновок суду по суті вимог; розподіл судових витрат; інші правові наслідки ухваленого рішення; строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження; встановлений судом строк для подання субєктом владних повноважень відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне звернути постанову до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць, а також зобовязати Бахмутське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області у місячний строк з дня одержання копії постанови подати до суду звіт про виконання постанови.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» (із змінами від 06.12.2016 р.), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Враховуючи вищезазначене, суд не стягує з відповідача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ОСОБА_3 України, Законом України ''Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Постановою ОСОБА_4 Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» № 637 від 05 листопада 2014 року, Постановою ОСОБА_4 Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Постановою ОСОБА_4 Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136, ст. ст. 6, 7, 17-19, 99, 104-106, 159, 161, 162, 256, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії з 01 березня 2015 року.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження від 03 грудня 2016 року Бахмутського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Донецької області про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 по особовому рахунку № 306546 з 01.02.2015 р. до зясування.

Зобовязати Бахмутське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити нарахування та виплату належної ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, пенсії з 01 березня 2015 року та виплатити відповідно до вимог частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» заборгованість за період з 01 березня 2015 року.

Звернути постанову до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Зобовязати Бахмутське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області у місячний строк з дня одержання копії постанови подати до суду звіт про виконання постанови.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Артемівський міськрайонний суд Донецької області до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Медінцева