Справа № 640/9392/17
Суддя: Ніколаєнко І. В.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 640/9392/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ніколаєнко І.В.,

при секретарі Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до командира роти №6 батальйону №2 УПП у м.Харкові лейтенанта поліції Пшеничного Андрія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №594672 та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.06.2017 року постановою серії АР №594672 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Вважає дану постанову необґрунтованою, такою, що не відповідає нормам КУпАП та винесена з перевищенням компетенції суб'єкта владних повноважень. Зазначив, що під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процессуального порядку розгляду справи.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач Пшеничний А.А. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, поясняючи, що в той день позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху України та на підтвердження надав диск з відеозаписом з відеорегістратора на підтвердження свої пояснень та письмові заперечення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши відеозапис, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії постанови у справі про адміністративне правопорушення серія АР № 594672 від 11.06.2017 р. - 11 червня 2017 року, о 02:50 год. в м. Харкові по вул.Полтавський Шлях, 45, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, у якого, в темну пору доби, не працювали задні габаритні ліхтарі, задні показники поворотів та освітлення заднього номерного знаку. Крім того, не мав поліса обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 Г, 31.6 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення за ч.1-3 ст. 122 КУпАП.

Приписами ч. 1 ст. 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до тлумачення наданого Конституційним Судом України в рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року по справі № 1-11/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, у вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вищевикладених роз'яснень Конституційного Суду України та норм КУпАП, суд дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно застосовано скорочене провадження у справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 2.1 Г Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Пунктом 31.6 ПДР забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Однак, як вбачається на відеозаписі з нагрудного відеорегістратора співробітника патрульної поліції, у автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, в темну пору доби, не працювали задні габаритні ліхтарі, задні показники поворотів та освітлення заднього номерного знаку. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився надавати поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, суд вважає, що постанова командира роти №6 батальйону №2 УПП у м.Харкові лейтенанта поліції Пшеничного Андрія Анатолійовичапро накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 серії АР №594672 від 11.06.2017 року є законною, обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 71, 159, 160-163 КАС України, ст.ст. 222, 247, 251, 258, 268, 276, 283, 287, 288, 289 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до командира роти №6 батальйону №2 УПП у м.Харкові лейтенанта поліції Пшеничного Андрія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя І.В. Ніколаєнко