Справа № 321/1055/17
Суддя: Олійник М. Ю.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1055/17
Провадження № 2-а/321/15/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовом до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, в якому просить скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Михайлівської селищної ради № 3 від 11 серпня 2017 року. Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Михайлівської селищної ради про накладення адміністративного стягнення, винесеної за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 17 липня 2017 року. Так, 11 серпня 2017 року позивачу на засіданні адміністративної комісії стало відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за порушення правил благоустрою Михайлівської селищної ради, а саме: складання бадилля на запроектованому проїзді та земельній ділянці ОСОБА_2 Комісією не було взято до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення складено за його відсутності, а бадилля складено на земельній ділянці його батька ОСОБА_3 Позивачем зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення містить дані, які не відповідають дійсності, при його складанні порушено вимоги Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Адміністративною комісією порушено порядок розгляду вказаного протоколу, а саме вимоги, передбачені ст.ст. 268, 279 КУпАП. Крім того, згідно позову, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП оскільки не містить опису обставин, установлених при розгляді справи. Так як його було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності та неправомірно накладено адміністративне стягнення, ОСОБА_1 просить постанову скасувати.

Позивач позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи без участі позивача і без її участі, просить задовольнити адміністративний позов на підставах, викладених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений своєчасно і належним чином. Проте від відповідача надійшли письмові заперечення, відповідно до яких, позов не підлягає задоволенню, оскільки адміністративна справа у відношенні ОСОБА_1 була розглянута з дотриманням норм КУпАП, після всебічного дослідження всіх доказів, адміністративне стягнення було призначено в межах санкції ст. 152 КУпАП, тому постанова від 11 серпня 2017 року є законною (а.с. 18-23).

Суд, повно і всебічно зясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, приходить до висновку про необхідність задоволення адміністративного позову, враховуючи таке:

Згідно протоколу серії ГП № 648079 від 17 липня 2017 року, складеного інспектором поліції ОСОБА_5, 12 липня 2017 року ОСОБА_1 порушив правила благоустрою Михайлівської селищної ради, склав кучі кукурудзяного бадилля та залишки бадилля часнику на запроектованому проїзді та земельній ділянці ОСОБА_2 (а.с. 13).

Відповідно до постанови № 1 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 11 серпня 2017 року, було встановлено, що ОСОБА_1 здійснив порушення ст. 152 КУпАП, що виразилося в тому, що ОСОБА_1 порушив правила благоустрою Михайлівської селищної ради, склав кучі кукурудзяного бадилля та залишки бадилля часнику на запроектованому проїзді та земельній ділянці ОСОБА_2 Вказаною постановою на ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 12).

Позивач, не погодившись із правомірністю дій відповідача про накладення адміністративного стягнення та законністю вищевказаної постанови, звернувся до суду із даним позовом.

Спірним у справі є правомірність постанови по справі про адміністративне правопорушення від 11 серпня 2017 року щодо накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Відповідно до ст.152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів -

тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно із преамбулою до Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Частина 1 статті 5 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначає, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

У відповідності до ч.1 ст.11 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до п.п. 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить і організація благоустрою населених пунктів.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначені Законом України "Про благоустрій населених пунктів".

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів"встановлено, що благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Також, положеннями вказаної статті визначено, що утримання в належному стані території - це використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об'єктів благоустрою.

Згідно ст.2 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", благоустрій населених пунктів передбачає: 1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об'єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об'єктів; 2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об'єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; 3) створення умов для реалізації прав та виконання обов'язків суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", система благоустрою населених пунктів включає, крім іншого: 1) управління у сфері благоустрою населених пунктів; 2) визначення суб'єктів та об'єктів у сфері благоустрою населених пунктів; 3) організацію благоустрою населених пунктів; 4) стандартизацію і нормування у сфері благоустрою населених пунктів; 5) фінансове забезпечення благоустрою населених пунктів; 6) здійснення державного, самоврядного і громадського контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 7) встановлення відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів.

Згідно ч. 1 ст.10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, крім іншого, затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів та затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, серед іншого, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів та організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях (ч. 2 ст. 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", до об'єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам'ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам'ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

До об'єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані: 1) утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб'єктів благоустрою населених пунктів; 4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів; 5) допускати на об'єкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, аварійно-рятувальні та інші служби для здійснення заходів щодо запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч.2 ст.17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають (ч. 4 ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").

Так, згідно ч.1 ст. 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", правила благоустрою території населеного пункту-це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», законодавство з питань благоустрою населених пунктів складається з цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, що регулюють відносини у цій сфері.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту приписів ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, як передбачено ст.152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від 20-ти до 80-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від 50-ти до 100-та неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як видно зі змісту приписів ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

У відповідності до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 17 липня 2017 року старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відносно ОСОБА_1 за складання кукурудзяного бадилля на запроектованому проїзді на земельній ділянці ОСОБА_2, було складено протокол Серії ГП 648079 про скоєння адміністративного правопорушення, а саме: порушення правил благоустрою Михайлівської селищної ради.

Як вбачається зі змісту вказаного протоколу, він складений у відношення ОСОБА_1, хоча правильне прізвище позивача «Дудка» В.Є.

Крім того, а протоколі зазначено, що він складався в присутності правопорушника при цьому правопорушнику було розяснено його права, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП, повідомлено про дату розгляду протоколу 17 липня 2017 року у приміщенні Михайлівської селищної ради, однак підпис особи, підтверджуючий вказану обставину, відсутній, відповідна графа протоколу не заповнена.

У графі «від пояснення та підпису відмовився у присутності понятих» протоколу про адміністративне правопорушення зазначені відомості про двох понятих (ОСОБА_8, ОСОБА_9В.), підписи яких також відсутні, проте така відмова від підпису обовязково мала б бути посвідчена підписами понятих.

Крім того, у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто протокол про адміністративне правопорушення взагалі не містить кваліфікації дій ОСОБА_1

Таким чином, на підставі вказаних вище обставин, враховуючи пояснення позивача, судом встановлено, що протокол від 17 липня 2017 року відносно ОСОБА_1 фактично було складено без участі позивача та відповідно, без розяснення йому прав, передбачених ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення від 17 липня 2017 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому мав би бут повернутий органу, який його склав, для усунення недоліків.

Далі, як вбачається з матеріалів справи, вищезазначений протокол від 17 липня 2017 року був спрямований до Михайлівської селищної ради для розгляду по суті, однак, у вказаний в протоколі день і час, 17 липня 2017 року о 10 год. 00 хв. (про який позивача фактично належним чином повідомлено не було), його розгляд так і не відбувся.

В подальшому, вказаний протокол від 17 липня 2017 року був розглянутий 11 серпня 2017 року за участі ОСОБА_1 на засіданні адміністративної комісії, якою, в свою чергу, було винесено постанову №3 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Також суд звертає увагу, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в постанові адміністративної комісії не зазначено, які саме положення Правил благоустрою Михайлівської селищної ради було порушено позивачем.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, який включає в себе обєкт правопорушення, обєктивну сторону, субєктивну сторону та субєкта правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході судового розгляду не доведено належними доказами факт скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП саме позивачем.

Заперечуючи проти позову, відповідач не довів правомірність прийнятого рішення.

В постанові від 11 серпня 2017 року не зазначено на підставі яких доказів адміністративна комісія прийшла до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Додані до заперечень акти робочої групи з розгляду зави ОСОБА_10 жодним чином не доводять причетність ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 152 КУпАП. Не можуть бути доказом провини ОСОБА_1 і надані фотоілюстрації, оскільки неможливо однозначно ідентифікувати місце де були зроблені вказані фото і ,крім того, на фото відображені ділянки місцевості в різні пори року.

Крім того, відповідно до листів голови Михайлівської селищної ради на запити голови Михайлівської районної ради ОСОБА_11В, і голов Михайлівської державної адміністрації ОСОБА_12, проектом відведення земельної ділянки ОСОБА_2 не передбачено проїзду між земельними ділянками ОСОБА_2 і ОСОБА_3, крмі того межі земельної ділянки ОСОБА_2 не теперішній час не визначені, оскільки на ділянці відсутні межеві знаки (а.с. 38-39).

Отже, дані зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 17 липня 2017 року і постанові від 11 серпня 2017 року, про захаращення «запроектованого проїзду і земельної ділянки ОСОБА_2Д.» не відповідають дійсності.

Тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 відсутній, а тому його було безпідставно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП.

Таким чином, суд враховуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку про неправомірність і передчасність оскаржуваної постанови №3 від 11 серпня 2017 року та необхідність її скасування.

Відповідно до ч.4ст.288 КУпАПособа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Виходячи з того, що норми ч.5ст.288 КУпАПє спеціальними нормами порівняно з нормами Закону України «Про судовий збір», за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується.

Вказана позиція узгоджена з правовою позицією, викладеною в Постанові пленуму Верховного суду України по справі № 21-1410а16 від 13.12.2016 року.

Отже, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом України «Про судовий збір».

Таким чином , суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_13 помилково сплачений судовий збір в сумі 640 грн.

Відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів від 03.09.2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Михайлівської селищної ради № 3 від 11 серпня 2017 року про притягнення дудка ОСОБА_14 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП - скасувати.

Повернути ОСОБА_1 помилково сплачений судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. згідно квитанції № 0.0.829463647.1 від 17 серпня 2017 року.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_15