Справа № 203/685/17(2-а/0203/65/2017)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2017 рокусправа № 203/685/17(2-а/0203/65/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Мельника В.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року

у адміністративній справі № 203/685/17(2-а/0203/65/2017) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради про визнання рішення незаконним та зобовязання здійснити призначення та виплату державної допомоги при народженні дитини, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1, визнано незаконним рішення Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради від 16 лютого 2017 року про відмову призначенні та виплаті ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини, та зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради призначити ОСОБА_1 за поданою ним заявою від 26 грудня 2016 року державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 10 320 (десять тисяч триста двадцять) грн. 00 коп. - одноразово та 860 (вісімсот шістдесят) грн. 00 коп. щомісячно протягом 24 місяців.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Управлінням праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради подано апеляційну скаргу, в якій апелянт зазначає, що судом при прийнятті постанови неповно досліджено всі обставини у справі та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття неправильного рішення, тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Наведені в апеляційній скарзі вимоги відповідач обґрунтовує тим, що відмовляючи позивачу у виплаті спірних видів державної допомоги Управління керувався Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року N 2811-XII (далі Закон N 2811-XII) та постановою КМУ від 27 грудня 2001 р. N 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» (далі - Постанова N 1751), в якій зазначається, що допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання, а допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення за місцем їх реєстрації, чи може бути призначена за місцем фактичного проживання за умови подання довідки про неодержання зазначеної допомоги в органах соціального захисту населення за місцем реєстрації, а також з урахуванням положень п.9.1. Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006 № 345 «Про затвердження Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги» і результатів проведених а заявами позивача перевірок факту постійного проживання ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_1 Ізабеллою ІНФОРМАЦІЯ_2, внаслідок яких не було встановлено факту постійного проживання позивача разом з дитиною ОСОБА_1 Ізабеллою протягом часу з 02 лютого 2016 року по 10 лютого 2017 року, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача у цій справі.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у позивача в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 03 січня 2016 року народилась дитина - донька ОСОБА_2, яка разом з матірю ОСОБА_3, як внутрішньо переміщеною особою з території Автономної Республіки Крим взята на облік за адресою: м. Дніпропетровськ (м.Дніпро), просп.ім.Кі рова (ОСОБА_4)АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 575968, виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управлін ня юстиції від 28 січня 2016 року, актовий запис № 36 (а.с.4) та довідкою (а.с.9)

26 грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату допомоги при наро дженні дитини, заяву було прийнято та зареєстровано за № 1714/5 (а.с.10), але відповідачем було відмолено у виплаті допомоги при народженні дитини у звязку з тим, що со ціальним інспектором не було встановлено факту проживання позивача разом з дитиною за адресою, зазначеною в заяві, що підтверджується копією листа відповідача від 28 лютого 2017 року № 3-2 (а.с.24).

Оцінюючи правомірність відмови відповідача у виплаті допомоги при народженні дитини, суд першої інстанції правильно виходив з положень ч.1 ч.3 ст.1, п.2 ч.1 ст.3, ч.2 ст.6, ч.1 ст.10, ст.11, ст.23 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», та абз.5 п.2, абз.1 - 3 п.11, абз.1 п.12, п.13, п.15 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвер дженої постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (з наступними змінами та доповненнями), але при цьому, суд першої інстанції помилково узяв до уваги лише факт неодержання позивачем державної допомоги за місцем його реєстрації та виходив з того, що довідка про тимча сове місце реєстрації проживання дитини та її матері як внутрішньо переміще них осіб з тимчасово окупованої території, є достатнім доказом проживання дитини за вказаною в заяві позивача адресою, що на думку суду свідчить про не відповідність чинному законо давству відмови відповідача у призначенні та виплаті допомоги при народженні дитини з зазна чених в листі від 28 лютого 2017 року мотивів, та про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21 серпня 2001 року Положення про головного державного соціального інспектора та дер жавного соціального інспектора, оскільки вказаний нормативно-правовий акт не визначає пра вові підстави для відмови у виплаті державної допомоги при народженні дитини.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки реалізація права на державну допомогу не є безумовною, і призначається та виплачується лише у випадках та на умовах, передбачених частиною 1 статті 1 Законом № 2811-XII за наявності поданих особою, яка претендує на призначення допомоги, передбачених ст.6 Закону № 2811-XII документів, необхідних для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення встановлений Законом №2811-XII, тобто цей Закон є спеціальним законом, що регулює правовідносини, пов'язані з призначення та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.5 вказаного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника).

Згідно ст.10 Закону №2811-XII допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною, що також прописано в Порядку № 1751, в якому прописано більш детальний перелік умов призначення і виплати передбачених Законом № 2811-XII та у п.10 якого чітко зазначено, що допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, колегія суддів приходить до висновку, що Законом № 2811-XII, а також Порядком № 1751 призначення і виплати державної допомоги по вагітності та пологам і державної допомоги при народженні дитини сім'ям з дітьми, які регулюють спірні правовідносини, визначено обов'язкову умову призначення спірних видів державної допомоги, а саме: постійне сумісне проживання разом з дитиною батька, який претендує на призначення допомоги.

Відповідач по справі відповідно до п.49 Постанови № 1751, як орган, що призначає і виплачує державну допомогу сім'ям з дітьми, та відповідно до Положення про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 року № 1091 (із змінами) має право перевіряти матеріальне становище сімей з дітьми, в тому числі проводити при необхідності обстеження матеріального стану заявника, проводити із заявником співбесіду, чи перевіряти достовірність наданих відомостей комплекту документів заявника, направляти запити до відповідних установ і організацій стосовно перевірки достовірності наданих відомостей, з відображенням результатів перевірки у відповідному акті, який підшивається до особової справи.

В даному випадку, після подання позивачем заяв про призначення державної соціальної допомоги, відповідачем проводились обстеження умов життя заявника з метою визначення складу сімї та перевірки достовірності і повноти поданої ним інформації щодо осіб, які входять до складу сімї, та складалися акти за підсумками перевірки. Про проведення перевірок ОСОБА_1 був ознайомлений письмово при наданні кожної з трьох заяв, які він надавав до управління протягом 2016 року звертаючись за призначенням допомоги, а саме:

- по першій заяві ОСОБА_1, що була прийнята спеціалістом управління 2 лютого 2016 року та зареєстрована за № 153/3, після отримання відповіді на запит до управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради у звязку з тим, що позивач на той час був зареєстрований за адресою: м Харків, вул.Миру, буд.102, була сформована особова справа яка передана державному соціальному інспектору для підтвердження факту проживання ОСОБА_1 разом з дитиною, ОСОБА_1 Ізабеллою, ІНФОРМАЦІЯ_3 Проте, при обстеженні матеріально-побутових умов сімї 11.03.2016 року ОСОБА_1 повідомив, що дружина з донькою проживають у матері дружини в м. Житомирі та найближчим часом повертатися не планують, внаслідок чого було складено акт № 520, та 18 березня 2016 року було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні допомоги в звязку з не встановленням факту проживання дитини з батьком;

- по другій заяві ОСОБА_1, що була прийнята спеціалістом управління 4 травня 2016 року та зареєстрована за № 369/6, після отримання відповідей на запити, що робилися у звязку зі зміною ОСОБА_1 на ту дату місця реєстрації з м. Харків, вул. Миру буд. 102 на АДРЕСА_2, а також у звязку з не підтвердженням факту сумісного проживання ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_1 Ізабеллою ІНФОРМАЦІЯ_2 за вказаною в заяві від 04.07.2017 року фактичною адресою проживання (оскільки двері ніхто не відчинив, телефон, номер якого заявник зазначив у заяві, був вимкнений, а на залишене повідомлення ОСОБА_1 не відреагував, не зателефонувавши за вказаним номером телефону та не зявився до управління), 18 липня 2016 року відповідачем було відмовлено в призначенні ОСОБА_1 допомоги у звязку з не встановленням факту проживання дитини з батьком.

- по третій заяві ОСОБА_1, що була прийнята спеціалістом управління 26 грудня 2016 року та зареєстрована за № 1714/5, після отримання відповіді на запит до управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (у звязку з реєстрацією позивача за адресою м .Харків, АДРЕСА_3) та перевірки факту проживання ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_1 Ізабеллою ІНФОРМАЦІЯ_3 за фактичною адресою проживання, вказаною в заявах від 31.01.2017 року та 10.02.2017 року, 16 лютого 2017 року відповідачем також . було відмовлено в призначенні ОСОБА_1В допомоги у звязку з не встановленням факту сумісного проживання дитини з батьком.

Вищенаведені обставини не встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_1 Ізабеллою, ІНФОРМАЦІЯ_2, протягом часу з 02 лютого 2016 року по 10 лютого 2017 року, свідчать про відсутність правових підстав для призначення та виплати позивачу державної допомоги сім'ям з дітьми . відповідно до Закону України N 2811-XII та постанови КМУ від 27 грудня 2001 р. N 1751, тому колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції у цій справі щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки відповідач в даному випадку відмовляючи позивачу в призначені та виплаті спірних видів державної допомоги, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені відповідним законодавством України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів приймаючи до уваги, що суд першої інстанції у даній справі не встановив належним чином обставини справи, не надав їм належної правової оцінки, внаслідок чого зробив помилковий висновок про наявність підстав для задоволення позову, тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню у відповідності до приписів п.4 ч.1 ст. 202 КАС України з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ч.1 ст.198, 202, 205, 207 КАС України, судова колегія, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року скасувати, та прийняти нову постанову про відмову ОСОБА_1 в задоволені адміністративного позову до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в порядку та строки, що передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов