Справа № 820/2909/17
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 серпня 2017 р. № 820/2909/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Тереховій О.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області
про визнання неправомірними дій та зобов'язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області (далі по тексту - відповідач, РСЦ МВС, центр), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області, яка полягає у не проведенні перевірки, не прийнятті рішення, невидачі позивачу по справі посвідчення водія, на підставі норм передбачених Інструкцією «Про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія» затвердженої наказом МВС № 515 від 07.12,2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2010 року за №74/17369;

- зобов'язати Регіональний сервісний центр МВС в Харківській області вчинити дії, щодо видачі позивачу - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серії НОМЕР_4ІПН НОМЕР_1) посвідчення водія;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_4 ІПН НОМЕР_1), судові витрати, за подання адміністративного позову, в розмірі -1280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 коп.). Реквізити для зарахування коштів: одержувач: ОСОБА_1, картковий рахунок № НОМЕР_5, ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, код одержувача НОМЕР_1;

- зобов'язати Регіональний сервісний центр МВС в Харківській області, подати до суду, у двотижневий термін, звіт про виконання судового рішення, на підставі ст. 267 КАС України.

Крім того, позивачем було заявлено клопотання щодо постановлення окремої ухвали про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника територіального сервісного центру №6341 Золотухіна Р.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.07.2017 року він звернувся із усною та письмовою заявами про видачу дубліката водійського посвідчення замість втраченого до начальника Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області Золотухіна Р.О. та додав всі необхідні копії документів. Натомість, дій, передбачених Інструкцією «Про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія», затвердженої наказом МВС № 515 від 07.12,2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2010 року за №74/17369 вчинено не було, а 08.07.2017 року він отримав лист відповідача від 08.07.2017 року № 31/20/1-496, в якому зазначено, що для видачі посвідчення водія йому необхідно подати документи, підтверджуючі прийняття рішення по адміністративному протоколу АБ2 № 436180 від 24.10.2013 року, яким зафіксовано факт ДТП за участю позивача та порушення ним ст. 124 КУпАП.

Вважає, зазначені дії відповідача такими, що грубо порушують його права та приписи нормативно-правових актів, що врегульовують зазначені відносини.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, в поданих письмових запереченнях зазначив, що позивач звернувся до центру з заявою з метою отримання посвідчення водія замість втраченого.

Під час оформлення документів для видачі посвідчення водія після втрати працівником ТСЦ була проведена перевірка за Єдиним державним реєстром МВС, щодо раніше виданих посвідчень водія, наявності адміністративних правопорушень, осіб, позбавлених права керування транспортними засобами, документів, що перебувають у розшуку, осіб, які перебувають у розшуку, виданих свідоцтв про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв, згідно Інструкції № 515 «Про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія» та Постанови № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами».

В ході розгляду заяви було встановлено, що на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було складено протокол АБ2 № 436180 від 24.10.2013 року ВДАІ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області за ст. 124 (Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна), керуючі транспортним засобом СНЕVROLET АVЕО державний номер НОМЕР_2.

Транспортними засобами СНЕVROLET АVЕО державний номер НОМЕР_2 та FORDFOCUS державний номер НОМЕР_3 керувала одна і таж особа ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкала до 2013 року за адресою: АДРЕСА_2, а з 2013 року за адресою: АДРЕСА_1. Тобто для видачі посвідчення водія у встановленому законному порядку позивачеві запропонували надати відповідні документи підтверджуючі прийняття рішення по адміністративному протоколу АБ2 № 436180 від 24.10.2013 року, оскільки відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Зазначив про законність з боку відповідача щодо позивача таких вимог, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що 07.07.2017 року позивач, звернувся із заявою про видачу дубліката водійського посвідчення замість втраченого до начальника Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області Золотухіна Р.О. та додав всі необхідні копії документів:

- копію паспорту громадянина України;

- копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи;

- копію свідоцтва про завершення навчання;

- копію екзаменаційної картки водія;

- копію медичної довідки встановленого зразка про придатність до керування транспортним засобом відповідної категорії;

- копію закордонного паспорту;

- квитанцію про сплату коштів за бланкову продукцію та послуги територіальних органів з надання сервісних послуг МВС.

Суд зазначає, що особа не завжди вірно може зазначити предмет свого звернення, так і в цьому випадку позивач звернувся за видачею йому дубліката посвідчення, тому оскільки чинним законодавством не передбачено видачу такого дублікату, то суд розцінює зазначену заяву позивача як заяву про видачу саме посвідчення водія замість втраченого, що також підтверджується викладеними позивачем в позовній заяві вимогами.

Позивачем було отримано лист від 08.07.2017 року за № 31/20/1-496, в якому зазначено, що для видачі посвідчення водія йому необхідно подати документи, підтверджуючі прийняття рішення по адміністративному протоколу АБ2 № 436180 від 24.10.2013 року, яким зафіксовано факт ДТП за участю позивача та порушення ним ст. 124 КУпАП.

Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У зв'язку з цим суд зазначає, що правовідносини у сфері видачі посвідчень водія врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМ України від 08.05.1993 р. № 340 та Інструкцією про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої наказом МВС від 07.12.2009 р. № 515.

Згідно п. 29 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМ України від 08.05.1993 р. № 340 (далі - Положення № 340) про втрату посвідчення водія особа повідомляє сервісному центру МВС, а в разі його викрадення - територіальному органу Національної поліції.

Замість втраченого або викраденого посвідчення водія сервісний центр МВС після перевірки факту видачі раніше такого посвідчення водія особі, яка заявила про його втрату або викрадення, оформлює та видає нове посвідчення водія.

Пунктом 2.28. Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої наказом МВС від 07.12.2009 р. № 515 (далі по тексту - Інструкція № 515)про втрату посвідчення водія особа повідомляє ТСЦ МВС, а в разі його викрадення - територіальний орган Національної поліції.

У разі втрати або викрадення посвідчення водія ТСЦ МВС після перевірки факту видачі такого посвідчення особі, яка заявила про його втрату або викрадення, оформляє та видає нове посвідчення водія без складання іспитів.

Згідно п. 2.29. Інструкції № 515 в разі неможливості перевірити факт попередньої видачі посвідчень водія або свідоцтв про закінчення закладу за Єдиним державним реєстром МВС до ТСЦ МВС за місцем їх видачі в триденний строк направляються запити.

Як встановлено під час судового розгляду справи, перевірки факту видачі такого посвідчення особі, яка заявила про його втрату (ОСОБА_1.), відповідачем не здійснювалося, зазначених доказів відповідачем до матеріалів справи не надано, а судом під час розгляду справи - не встановлено.

Отже суд погоджується із позивачем, що під час розгляду його заяви була допущена бездіяльність, що полягає у не здійсненні перевірки факту видачі такого посвідчення особі, яка заявила про його втрату.

Суд зазначає. що дії суб'єкта владних повноважень - це активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб. Бездіяльність - пасивна поведінка відповідного суб'єкта.

Водночас, як встановлено судом, відповідачем було прийнято рішення, яке викладено в листі від 08.07.2017 року за № 31/20/1-496, в якому зазначено, що для видачі посвідчення водія йому необхідно подати документи, підтверджуючі прийняття рішення по адміністративному протоколу АБ2 № 436180 від 24.10.2013 року, яким зафіксовано факт ДТП за участю позивача та порушення ним ст. 124 КУпАП.

Згідно 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд зазначає, що оскільки відповідачем було надано відмову позивачу у видачі посвідчення водія замість втраченого, яка не передбачена у даному випадку чинним законодавством України, підстави для такої відмови не містять ані Положення № 340, ані Інструкція № 515, суд виходить за межі позовних вимог в цій частині та визнає таку відмову протиправною, а рішення таким, що підлягає скасуванню.

Через що суд не погоджується із позицією позивача щодо вчинення відповідачем бездіяльності в частині не прийняття рішення про видачу посвідчення водія, оскільки йому в цьому було фактично відмовлено, а відтак позовна вимога про визнання неправомірною бездіяльність Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області, яка полягає у не прийнятті рішення, невидачі позивачу по справі посвідчення водія не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача зобов'язати зобов'язати Регіональний сервісний центр МВС в Харківській області вчинити дії, щодо видачі позивачу - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серії НОМЕР_4ІПН НОМЕР_1) посвідчення водія, суд зазначає, що із системного аналізу положень ч. 1 ст. 2 та ч. 3 ст. 2 КАС України в кореспонденції з приписами ст. 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади та ст. 8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, вбачається, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб'єкта владних повноважень, а правовим -мотивування спірного рішення додатковими фактичними підставами, що не відповідає запровадженому ст. 6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права. При цьому, суд зауважує, що з приписів перелічених норм права вбачається неприпустимість підміни судом суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта.

Зі змісту рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R/80/2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями.

Тому, в даному випадку, питання щодо видачі позивачу - ОСОБА_1 посвідчення водія не входить до компетенції суду, а тому позовні вимоги про зобов'язання вчинити дії щодо видачі посвідчення водія є такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Крім того, такі дії можуть вчинятися лише після проведення відповідачем перевірки факту видачі ОСОБА_1 посвідчення водія, яке було ним втрачене.

Через наведене вище вказаній позовній вимозі має бути відмовлено.

Щодо встановлення контролю за виконанням судового рішення суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов'язком суду, а також приписи ст.ст. 2, 3, 14 КАС України щодо обов'язковості судових рішень, ст.181 КАС України щодо процесуальної можливості сторони виконавчого провадження оскаржити дії державного виконавця у процесі виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Також, щодо заявленого позивачем клопотання про постановлення окремої ухвали про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника територіального сервісного центру №6341 Золотухіна Р.О. суд зазначає. що згідно ч. 2 ст. 166 КАСУ у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Так, постановлення окремої ухвали про притягнення до дисциплінарної відповідальності є правом, а не обов'язком суду. Крім того ід час розгляду справи судом не встановлено підстав для притягнення начальника територіального сервісного центру №6341 Золотухіна Р.О. до відповідальності.

Розглянувши зазначений спір по суті суд вказує на невідповідність прийнятого відповідачем рішення критеріям, встановлених ч. 3 ст. 2 КАСУ.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 86 КАС України).

Згідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Ковальчука Д,М. підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області про визнання неправомірними дій та зобов'язати вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області щодо не проведення перевірки факту видачі посвідчення водія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1

Скасувати рішення Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області про відмову у видачі посвідчення водія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, викладене у листі від 08.07.2017 року № 31/20/1-496.

Зобов'язати Регіональний сервісний центр МВС в Харківській області повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про видачу посвідчення водія у зв'язку із його втратою.

Стягнути з Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 26, код 40112097) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серія НОМЕР_4 ІПН НОМЕР_1, картковий рахунок № НОМЕР_5,ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, код одержувача НОМЕР_1) понесені судові витрати в розмірі 1280 ,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бадюков Ю.В.