Справа № 695/102/17
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 695/102/17 Головуючий у 1-й інстанції: Степченко М.Ю. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

28 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними рішень та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Главою 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості провадження в окремих категоріях адміністративних справ. Зокрема, частиною першою ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, яка є імперативною нормою, встановлюється перелік адміністративних справ щодо яких обов'язково застосовується скорочене провадження. Проте, частиною другою цієї статті передбачається можливість розгляду в скороченому провадженні за умови, що вимоги не стосуються прав, свобод, інтересів та обов'язків третіх осіб. Тобто, лише у випадку залучення до участі у справі третіх осіб адміністративна справа не може бути розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи щодо яких застосовується скорочене провадження, можуть бути розглянуті не у скороченому провадженні у випадку, передбаченому частиною четвертою ст.183-2 цього Кодексу з обов'язковим постановленням відповідної ухвали.

При відкритті провадження в адміністративних справах за позовними вимогами, зазначеними у частині першій ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суди першої інстанції мають зазначати, що саме скорочене провадження відкривається в адміністративній справі, а постанови суду першої інстанції за результатом розгляду таких справ мають містити виключно відомості, зазначені у частині шостій цієї статті.

Тому порушення судом першої інстанції особливості провадження справи, а саме розгляд її не у скороченому провадженні, не є перешкодою для апеляційного її розгляду в порядку письмового провадження, в зв'язку з чим і оскарження постанови суду першої інстанції здійснюється в порядку, передбаченому частинами восьмою-десятою ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, порушення судом першої інстанції норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції змінити постанову суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Черкаській області в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду ІІ групи, ухваливши в цій частині судове рішення, яким зобов'язати ГоловнЕ управління Національної поліції в Черкаській області здійснити йому виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму (виходячи із розміру прожиткового мінімуму на 01 січня 2017 року), встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду ІІ групи (за текстом апеляційної скарги) . Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України з червня 1995 року, звідки був звільнений 06.11.2015 року та 07.11.2015 року прийнятий на службу до Національної поліції, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача.

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 133 о/с від 19.08.2016 року позивач звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію». В якості підстави для видання наказу зазначено, зокрема, свідоцтво про хворобу від 17.08.2016 року № 283.

Згідно з даними довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА № 531158 від 08.09.2016 року позивачу встановлено II групу інвалідності, причина інвалідності - травма, пов'язана з виконанням службових обов'язків. Ступінь втрати професійної працездатності було визначено на рівні 80 відсотків згідно з даними довідки серії ААА № 022643 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

В подальшому позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, що передбачена законом.

Відповідно до листа в.о. начальника головного управління національної поліції в Черкаській області Кожухівського В.О. від 19.10.2016 року № 29/Е-1313 позивачу було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги та зазначено, що нарахування та виплата таких коштів, особам, які звільнені з поліції, здійснюється відповідно до статті 97 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VII «Про національну поліцію» та наказу МВС України від 11.01.2016 № 4 (із змінами). Однак, вказаними нормативними документами не визначена можливість виплати поліцейському одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності, яка настала внаслідок травми, отриманої не при виконанні службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до вищезазначеного Закону.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Абзацом 3 пункту 15 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 99 Закону України "Про Національну поліцію" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено положення, які є аналогічними положенням Закону України "Про міліцію", відповідно до яких розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму,: в разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності II групи - 200 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов вірного висновку, що позов підлягає частковому задоволенню про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснити позивачу виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму (виходячи із розміру прожиткового мінімуму на 01 січня 2017 року), встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду II групи в редакції Закону, чинного на момент виникнення порушення прав позивача, оскільки останній із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму до відповідача не звертався та, відповідно, йому не було відмовлено у проведенні такої виплати, отже і право його в цій частині відповідачем порушене не було.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Згідно із частиною 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів, у відповідності до ч.2 ст. 205 КАС України, приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.