Справа № 219/8659/17
Суддя: Любчик О. В.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/8659/17
Провадження № 2-а/219/672/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.17 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря Дубаніної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області, в якому просила визнати протиправними дії Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, роботу на посаді слідчого з 02.04.1984р. по 10.11.1997 р.; зобов'язати Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати їй до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, роботу на посаді слідчого з 2 квітня 1984 року по 10 листопада 1997 року, що становить 13 років 7 місяців 8 днів; зобов'язати Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити їй перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 23 травня 2017 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 11 листопада 1997 року по 02 березня 2015 суду вона працювала суддею Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області; з 03 березня 2015 року по 22 травня 2017 року працювала суддею Артемівського міськрайонного суду Донецької області. На підставі рішення вищої ради правосуддя від 11 травня 2017 року № 1099/0/15-17 наказом голови Артемівського міськрайонного суд № 5-к від 22 травня 2017 року була звільнена з займаної посади у зв'язку з виходом у відставку. 26 травня 2017 року вона звернулась до Бахмутського обєднаного управління ПФУ Донецької області з заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надавши відповідні документи про свою роботу як на посаді судді, так і на посаді слідчого в органах внутрішніх справ у період з 02.04.1984 р. по 10.11.1997 р. (на посаді слідчого Комунарського МВВС УВС Ворошиловградської області з квітня 1984 року по лютий 1987 року, старшого слідчого відділу внутрішніх справ Комунарського міськвиконкому з лютого 1987 року по червень 1988 року, слідчого слідчого відділення ОВС Дзержинського міськвиконкому Донецької області з червня 1988 року по грудень 1989 року, слідчого слідчого відділення ВВС Центрально-Міського райвиконкому міста Горлівки з грудня 1989 року по жовтень 1990 року, старшого слідчого СВ Центрально-Міського РВВС міста Горлівки з жовтня 1990 року по грудень 1994 року, старшого слідчого слідчого відділу Горлівського міськуправління УМВС України в Донецькій області з грудня 1994 року по грудень 1996 року, заступника начальника СВ Центрально-Міського райвідділу Горлівського міськуправління УМВС України в Донецькій області з грудня 1996 року по серпень 1997 року, старшого слідчого СВ Центрально-Міського РВ Горлівського МУ з серпня 1997 року по листопад 1997 року).

З 23.05.2017 року їй було призначене щомісячне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, виходячи з стажу роботи суддею 19 років 06 місяців 13 днів. Вважає, що УПФУ діяло неправомірно при визначенні їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80%, взявши для розрахунку тільки стаж роботи на посаді судді, не зарахувавши стаж роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ у період з 02.04.1984 р. по 10.11.1997 р., тобто 13 років 7 місяців 8 днів. Зазначає, що її загальний стаж для нарахування довічного утримання судді у відставці на час звільнення фактично становить понад 30 років, що дає право на призначення їй щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90, а не 80 відсотків грошового утримання працюючого судді з урахуванням діючого законодавства. На її письмове звернення відповідач листом повідомив, що для визначення відсотка від грошового забезпечення, до стажу її роботи зараховано лише період роботи в якості судді, залік інших категорій стажу не проведено, оскільки це не передбачено законодавством. Не погодившись з відповіддю Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області позивачка була вимушена звернутись до суду за захистом свої прав і свобод.

Позивач у судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач не направив свого представника для участі в судовому засідання, надавши заяву про розгляд справи без участі представника в якій просив відмовити у задоволенні позову на підставі доводів, викладених у письмових запереченнях.

В запереченні на адміністративний позов відповідач зазначив, що пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень цього Закону. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Отже, щомісячне довічне грошове утримання судді Полтавець Н.З. у відставці розраховано при страховому стажі 35 років 08 місяців 01 днів, в тому числі роботи на посади судді 19 років 06 місяців 13 днів (врахованого по 31.12.2016). На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі ст. 122 ч. 4 КАС України суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справи матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач в період з 11 листопада 1997 року по 02 березня 2015 року працювала суддею Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області, з 03 березня 2015 року по 22 травня 2017 року працювала суддею Артемівського міськрайонного суду Донецької області. Вказане підтверджено трудовою книжкою позивача (а.с. 22-24).

Відповідно до копії послужного списку ОСОБА_1 встановлено, що позивач до обрання її суддею, у період з 02.04.1984 р. по 10.11.1997 р. проходила службу в органах внутрішніх справ, а саме: на посаді слідчого Комунарського МВВС УВС Ворошиловградської області з квітня 1984 року по лютий 1987 року, старшого слідчого відділу внутрішніх справ Комунарського міськвиконкому з лютого 1987 року по червень 1988 року, слідчого слідчого відділення ОВС Дзержинського міськвиконкому Донецької області з червня 1988 року по грудень 1989 року, слідчого слідчого відділення ВВС Центрально-Міського райвиконкому міста Горлівки з грудня 1989 року по жовтень 1990 року, старшого слідчого СВ Центрально-Міського РВВС міста Горлівки з жовтня 1990 року по грудень 1994 року, старшого слідчого слідчого відділу Горлівського міськуправління УМВС України в Донецькій області з грудня 1994 року по грудень 1996 року, заступника начальника СВ Центрально-Міського райвідділу Горлівського міськуправління УМВС України в Донецькій області з грудня 1996 року по серпень 1997 року, старшого слідчого СВ Центрально-Міського РВ Горлівського МУ з серпня 1997 року по листопад 1997 року (а.с.9-20).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 11 травня 2017 року № 1099/0/15-17 позивач звільнена з посади судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області у звязку із поданням заяви про відставку. Із тексту вказаного рішення встановлено, що до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню робота на посаді слідчого за період зазначений вище.

Наказом голови Артемівського міськрайонного суду від № 5-к від 22 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади у зв'язку з виходом у відставку згідно пункту 4 частини 6 статті 126 Конституції України.

26 травня 2017 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надавши всі необхідні документи щодо призначення довічного грошового утримання, відповідні документи про свою роботу як на посаді судді, так і на посаді слідчого в органах внутрішніх справ у період з 02.04.1984 р. по 10.11.1997 р.

Листом №258/П-07-01-03 від 02.08.2017 відповідач повідомив, що з 23.05.2017 року позивачу було призначене щомісячне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді. При цьому відповідач при визначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80%, взяв для розрахунку тільки стаж роботи позивача на посаді судді, а саме: 19 років 06 місяців 13 днів, не зарахувавши до стажу роботи позивача на посаді судді час її роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ з 02.04.1984 р. по 10.11.1997 р. - 13 років 7 місяців 8 днів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. ОСОБА_2 права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст.126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною третьою статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення ОСОБА_2 Суду України від 08.06.2016 р. №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Як встановив суд, позивач ОСОБА_3 Президента України від 27 жовтня 1997 року була призначена суддею Микитівського районного суду Донецької області. На час її призначення діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. № 2862-XII в редакції від 24 лютого 1994 р., положення ст. 43 якого передбачали, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (редакція до 25.03.2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Суд звертає увагу, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, роботу на посаді слідчого.

Крім того, чинна на сьогодні норма п.п.«з» п.33 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Вищу раду правосуддя» на підставі якої п.34 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» було доповнено абзацом такого змісту «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 48 Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону).

22.05.2008 року ОСОБА_2 Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, ОСОБА_2 Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким «…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». ОСОБА_2 Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_2 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях ОСОБА_2 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Аналіз наведених положень законодавства в контексті встановлених судом обставин справи дає підстави для висновку, що у даному випадку до стажу роботи позивачки на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання підлягає зарахуванню час її роботи на посаді слідчого.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає неправомірними дії відповідача при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання у не зарахуванні стажу до роботи на посаді судді, роботу на посаді слідчого з 02.04.1984 по 10.11.1997.

Таким чином, до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід зарахувати час роботи позивача на посаді слідчого в органах внутрішніх справ з 02.04.1984 р. по 10.11.1997 р., тобто 13 років 7 місяців 8 днів, що з урахуванням врахованого відповідачем суддівського стажу 19 років 06 місяців 13 днів, у загальному розмірі складає понад 30 років та дає право на отримання позивачем щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді судді, з урахуванням збільшення на два відсотки заробітку за кожний повний рік роботи понад 20 років, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді, що не було застосовано відповідачем під час здійснення розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є підставними, законними та обґрунтованими і тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 14, 70-72, 86, 159-162 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправними дії Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, час роботи на посаді слідчого з 02 квітня 1984 року по 10 листопада 1997 року.

Зобов'язати Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, час роботи на посаді слідчого з 02 квітня 1984 року по 10 листопада 1997 року, що становить 13 років 7 місяців 8 днів.

Зобов'язати Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 23 травня 2017 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі скарги в десятиденний строк з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. В. Любчик