Справа № 2-а/1522/5505/11
Суддя: Турецький О. С.
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1522/5505/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2011 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Турецький О.С., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУПФ України в Одеській області, про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни за період шестимісячного строку позовної давності та по день винесення судом рішення.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки справа розглядається в порядку скороченого провадження без присутності сторін відповідно до ст. 183-2 КАС України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги, щодо яких відкрито провадження у справі, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач, є громадянином України, пенсіонером, дитиною війни, що підтверджується його паспортом, пенсійним посвідченням з відміткою «дитина війни».

Відповідно до ст. 1 ЗУ Про соціальний захист дітей війни № 2195 від 18.11.2004 року, дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які мають статус дитини війни, на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України Про соціальний захист дітей війни. На підставі ст.6 цього Закону дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058 від 9.07.2003 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому ч. 3 ст. 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Враховуючи викладене, в контексті положень ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни та ч. 1 ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, суд вважає за можливе застосувати для визначення розміру належного позивачу щомісячного підвищення до пенсії розмір прожиткового мінімуму, встановлений на відповідні періоди, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду не суперечить вимогам ч. 3 ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 41 ЗУ Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів до ст. 6 Закону № 2195-ІV були внесені зміни, відповідно до яких особам, які мають статус діти війни (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Розмір вказаної надбавки відповідно до ст. 14 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»№ 3551-ХІІ від 22.10.1993 року для учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни становив 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, для інших учасників війни - 10%.

Проте, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 41 розділу ІІ Внесення змін до деяких законодавчих актів ЗУ Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України були визнані неконституційними та такими, що втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

При цьому у п. 6 Конституційний Суд України зазначив, що рішення у цій справі має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень ЗУ Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, визнаних неконституційними.

Виходячи з того, що редакція ст. 6 Закону № 2195-ІV від 1.01.2008 року втратила свою чинність з дня прийняття рішення Конституційним Судом України по справі № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, то з 22.05.2008 року у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 152 Конституції України відновилася попередня редакція цієї статті, яка встановлювала право позивача, як дитини війни, на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеної на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З матеріалів справи вбачається, що управління будь-яких дій, повязаних з перерахунком пенсії позивачу в частині її підвищення відповідно до положень ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у 2010 та 2011 роках не здійснювало, а також не проводило виплату. За таких обставин суд вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії в розмірі, передбаченому ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Таким чином, в період дії зазначеної норми в порушення принципу пріоритетності законів, як нормативних актів вищої юридичної сили над підзаконними актами, якими є постанови КМУ, відповідач нараховував та виплачував позивачу підвищення до пенсії не у розмірі, встановленому ст. 6 Закону №2195-ІV, а у розмірі, встановленому підзаконним актом постановою КМУ № 530 від 28.05.2008 року, яка суттєво звужує право позивача щодо розміру належного підвищення.

Отже, виплачене позивачу підвищення за 2010 та 2011 роки підлягає перерахуванню та виплаті виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, визначених на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом на відповідний період.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи те, що здійснення перерахунку пенсії є виключною компетенцією УПФ України та його органів, суд вважає за необхідне вимоги позивача задовольнити шляхом зобовязання УПФ України в Приморському районі м. Одеси провести перерахунок та забезпечити проведення виплати позивачу підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством.

Разом з тим, дія ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»в редакції, яка передбачала виплату дітям війни підвищення у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком була чинною у 2010 році, а також з 01.01.2011 року по 22.07.2011 року.

Враховуючи, що відповідно до п. 7 ЗУ від 14.06.2011р. № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»у 2011 році положення ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»застосовується в порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік, а відповідно до п. 6 постанови КМУ від 06.07.2011року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», що набрала чинності 23.07.2011 року, встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 49, 80 грн.

За даних обставин, суддя вважає за правильне із однопредметних законодавчих норм рівної ієрархії застосовувати для вирішення справи правову норму, яка прийнята пізніше в часі і є чинною, а саме положення ЗУ Про внесення змін до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково за період з 01.03.2011 року (в межах шестимісячного звернення до суду) до дати припинення права на отримання даного підвищення у такому розмірі, тобто по 22.07.2011 року включно (до дня набрання чинності Постановою КМУ від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету»).

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3,40 грн. Згідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 256 КАС, постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження підлягають негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 7-9, 71, 94, 158, 160, 162, 163, 183-2, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, що передбачене ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, за період з 01.03.2011 року по 22.07.2011 року включно, за виключенням виплачених за зазначений період сум.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 3,40 грн.

Постанову суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Турецький О.С.

17.10.2011