Справа № 607/14239/16-а
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/7497/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,
суддів Рибачука А. І.,Старунського Д. М.,
з участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,
представника позивача Пастух Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» до управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради про стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрпошта» в особі Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» звернулося до суду з позовом до управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради про стягнення коштів.
Позивач просив стягнути з управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради на користь ПАТ «Укрпошта» в особі Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» компенсацію за нарахований та виплачений середній заробіток працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, за грудень 2015 року в загальній сумі 14062, 20 грн.
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.04.2017 позов задоволено.
Стягнуто з управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради на користь ПАТ «Укрпошта» в особі Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» компенсацію за нарахований та виплачений середній заробіток працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, за грудень 2015 року в загальній сумі 14062, 20 грн.
Постанову суду першої інстанції оскаржило управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради, яке в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нове рішення про закриття провадження в адміністративній справі.
Посилається на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх обставин, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд першої інстанції не врахував, що управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради відшкодовує фактичні витрати на виплату компенсації за нарахований та виплачений середній заробіток мобілізованим працівникам, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного, місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради не компенсувало ПАТ «Укрпошта» фактичних витрат на виплату мобілізованим працівникам середньомісячної заробітної плати за грудень 2015 року на загальну суму 14062, 20 грн у зв`язку з відсутністю коштів передбачених на дані цілі.
Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою, що правовідносини між сторонами у справі, які є юридичними особами, виникли не в результаті здійснення відповідачем владних управлінських функцій щодо ПАТ «Укрпошта», тому даний спір повинен розглядатися в порядку господарського, а не адміністративного судочинства.
Вислухавши суддю-доповідача, представника позивача, яка просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказів Тернопільської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 17.08.2015 № 850/к, від 17.07.2015 № 700/к, від 02.06.2015 № 477/к, від 16.03.2015 № 237/к, від 10.03.2015 № 225/к, від 10.03.2015 № 224/к, від 27.01.2015 № 65/к, від 04.09.2014 № 184/к, працівники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 були звільнені від виконання своїх посадових обов`язків у зв`язку з проходженням військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. За мобілізованими працівниками було збережено місце роботи, посаду та середній заробіток на підприємстві.
Відповідно до довідки № 04-22 від 07.07.2016 зустрічної звірки документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків в частині компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, що здійснювались між управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради та Тернопільською дирекцією УДППЗ «Укрпошта» за період з 01.01.2014 по 31.05.2016, з вересня 2014 року по грудень 2015 року позивачем нарахована компенсація вищевказаним працівникам, виходячи із середньомісячної заробітної плати, на загальну суму 139392, 28 грн.
Відповідно до звітів про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, загальна сума витрат позивача становить 119392, 28 грн.
У 2015 році управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради компенсувало Тернопільській дирекції УДППЗ «Укрпошта» 105330, 08 грн., що підтверджується копіями доданих до заяви платіжних доручень від 27.05.2015 № 14, від 09.06.2015 № 130, від 10.07.2015 № 272, від 06.08.2015 № 397, від 10.09.2015 № 517, від 13.10.2015 № 648, від 11.11.2015 № 772, від 09.12.2015 № 908, від 23.12.20105 № 1103, від 23.12.2015 № 1016, від 23.12.2015 № 1017, від 30.12.2015 № 1167.
Сума компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за грудень 2015 року позивачу виплачена не була.
Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області з 06.07.2016 по 07.07.2016 було проведено зустрічну звірку документального підтвердження виду, обсягу і

якості операцій та розрахунків в частині компенсації середнього заробітку працівникам,

призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, що здійснювались між управлінням соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради та Тернопільською дирекцією УДППЗ «Укрпошта» за період з 01.01.2014 по 31.05.2016.
Згідно з довідкою Державної фінансової інспекції в Тернопільській області від 07.07.2016 № 04-22, проведеною звіркою встановлено, що станом на 01.01.2016 заборгованість управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради перед Тернопільською дирекцією УДППЗ «Укрпошта» становить 14062, 20 грн.
02.08.2016 позивач звернувся до відповідача із листом № 10-1118 щодо підтвердження дебіторської заборгованості в сумі 14062, 20 грн.
04.08.2016 відповідач листом № 3115/13.3 повідомив, що поданий позивачем за грудень 2015 року звіт про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період в сумі 14062, 20 грн враховано у зведеному звіті, який надіслано до Департаменту соціального захисту населення Тернопільської ОДА.
24.10.2016 позивачем направлено відповідачу лист № 10-1499 з проханням відшкодувати компенсацію відповідно до поданих звітів про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам дирекції за грудень 2015 року в сумі 14062, 20 грн.
07.11.2016 управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради листом № 4889/13.3 повідомило позивача про неможливість здійснити компенсацію за грудень 2015 року в зв`язку з відсутністю коштів, передбачених на дані цілі.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що посилання відповідача на відсутність коштів не може бути підставою для невиплати позивачу компенсації витрат на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу, а тому позов є обґрунтованим.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.
Відповідно до частин 1, 2 статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України «Про освіту».
Статтею 119 КЗпП України (чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.
За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Гарантії, визначені у частинах третій та четвертій цієї статті, зберігаються за працівниками, які під час проходження військової служби отримали поранення (інші ушкодження здоров`я) та перебувають на лікуванні у медичних закладах, а також потрапили у полон або визнані безвісно відсутніми, на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після їх звільнення з військової служби у разі закінчення ними лікування в медичних закладах незалежно від строку лікування, повернення з полону, появи їх після визнання безвісно відсутніми або до дня оголошення судом їх померлими.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію частини 3 статті 119 КЗпП України поширено на громадян України, які починаючи з 18 березня 2014 року були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію».
Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 105 затверджено Порядок виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №105) відповідно до пункту 1 якого, визначено механізм виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою 2501350 «Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Пунктом 2 Порядку № 105 встановлено, що головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: Міністерство соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - структурні підрозділи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім міст Києва та Севастополя) рад (далі - органи соціального захисту населення).
Згідно з пунктом 4 Порядку № 105 для отримання компенсації з бюджету середнього заробітку підприємства, установи та організації подають щомісяця до 15 числа органові соціального захисту населення звіти про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 1, погоджені районним (міським) військовим комісаріатом або військовою частиною, що здійснювали призов працівників на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа структурному підрозділу соціального захисту населення копій зазначених звітів, а також зведеного звіту про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 2.
Структурні підрозділи соціального захисту населення щомісяця до 23 числа подають відомості про загальний обсяг фактичних витрат на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам згідно з додатком 3 Мінсоцполітики для спрямування їм бюджетних коштів, що спрямовуються органам соціального захисту населення для перерахування підприємствам, установам, організаціям.
Аналіз наведених положень закону дає підстави вважати, що за громадянами України, які починаючи з 18 березня 2014 року були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303 «Про часткову мобілізацію, згідно із Законом України від 20 травня 2014 року №1275-VII, зберігається середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, суми виплати якого компенсується із бюджету відповідно до Порядку №105 в межах наявних ресурсів на зазначені цілі.
Як встановлено судом, позивачем було подано відповідачу звіти про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, погоджені військовими комісаріатами, які здійснювали призов працівників на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби.
Факт дотримання позивачем всіх умов для виплати компенсації не оспорюється і самим відповідачем.
Однак, сума компенсації з бюджету середнього заробітку мобілізованим працівникам за грудень 2015 року в загальній сумі 14062, 20 грн, яка встановлена та підтверджена матеріалами справи, позивачу виплачена не була.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача на користь ПАТ «Укрпошта» в особі Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» компенсації за нарахований та виплачений середній заробіток працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, за грудень 2015 року в загальній сумі 14062, 20 грн.
Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта, що даний спір належить розглядати в порядку господарського, а не адміністративного судочинства.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).
Тобто, головною ознакою публічно-правових спорів є участь у них хоча б однією із сторін суб`єкта владних повноважень. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій та повноважень. При цьому, ці функції та повноваження повинні здійснюватись суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.
Відповідно до пункту 4 частини 4 статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.
Водночас, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 105 «Про затвердження порядку виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах мобілізації, на особливий період» передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім мм. Києва та Севастополя) рад (далі - органи соціального захисту населення) є розпорядниками відповідних коштів.
Враховуючи, що відповідач належить до системи органів місцевого самоврядування, на якого покладені функції по розпорядженню коштів, призначених на відшкодування витрат на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, апеляційний суд вважає, що вказаний спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Та обставина, що позивачем не заявлено вимогу про визнання неправомірними дій відповідача не є підставою для розгляду справи судом іншої юрисдикції, оскільки вимога про стягнення коштів випливає з неправомірності відмови відповідача у виплаті компенсації, що є предметом позову в даній справі.
Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради залишити без задоволення.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2017 року у справі № 607/14239/16-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський
Повний текст ухвали виготовлено 01.09.2017.