Справа № 825/792/17
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/792/17 Головуючий у 1-й інстанції: Бородавкіна С.В. Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

30 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Грибан І.О.,

Губської О.А.,

за участю секретаря Маменко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, висновку, поновлення на службі, стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 19 квітня 2017 року № 756 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині, що стосується позивача; визнання протиправним та скасування висновок службового розслідування від 19 квітня 2017 року; визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 12 травня 2017 року № 117 о/с «По особовому складу» в частині його звільнення з поліції; поновлення його на службі в поліції у спеціальному званні старшого лейтенанта поліції та на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності та незаконного заволодіння транспортними засобами відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі; стягнення з відповідача 10 000,00 грн. завданої моральної шкоди.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими , невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги позивача, заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, що наказом т.в.о. начальника ГУНП в Чернігівській області від 07.11.2015 № 1 о/с ОСОБА_3, який мав спеціальне звання старший лейтенант міліції, призначено слідчим Щорського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, із присвоєнням йому спеціального звання старший лейтенант поліції (а.с. 39).

Наказом начальника ГУНП в Чернігівській області від 25.12.2015 № 34 о/с старшого оперуповноваженого лейтенанта поліції ОСОБА_3 призначено оперуповноваженим (карного розшуку) Чернігівського відділу поліції ГУНП (а.с. 41).

Наказом ГУНП в Чернігівській області від 09.12.2016 № 246 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 призначено оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП (а.с. 40).

Встановлено, що 19.04.2017 до ГУНП в Чернігівській області надійшла інформація про те, що цього ж дня працівниками Управління патрульної поліції у м. Чернігові ДПП НП України задокументовано факт вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 130, 126 КУпАП, старшим оперуповноваженим ВКП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області майором поліції ОСОБА_4 Одночасно, оперуповноважений ВКП Чернігівського ВП старший лейтенант поліції ОСОБА_3, маючи статус поліцейського, бездіяльністю та окремими своїми діями сприяв вчиненню ОСОБА_4 вищевказаного дисциплінарного проступку та грубо порушив положення Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 (розділ II та IV), не виконав вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту.

За вищевказаними фактами наказом ГУНП в Чернігівській області від 19.04.2017 №635 призначено службове розслідування.

Комісією у складі голови - заступника начальника УКЗ ГУНП в Чернігівській області - начальника ВІОС полковника поліції ОСОБА_5 та члена комісії: старшого інспектора з особливих доручень ВІОС УКЗ ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_6, відповідно до вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, п. 4 розділу ІХ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про Національну поліцію» було розглянуто матеріали службового розслідування за фактом вищевказаної події, та складено висновок, 19.04.2017 затверджений начальником ГУПН в Чернігівській області (а.с. 43-46).

Як вбачається із висновку, на підставі матеріалів службового розслідування комісія вважала необхідним за порушення службової дисципліни, вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, поширеного на поліцейських Законом України № 901-VIII, «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, в частині ігнорування обов'язків поліцейського, бездіяльності під час вчинення дисциплінарного проступку та адміністративних правопорушень колегою, вчинення дій, що мають ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

19.04.2017 начальником ГУНП в Чернігівській області прийнято наказ № 756 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВКП Чернігівського ВП ГУНП області». Вказаним наказом притягнуто ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 47-48). Як вбачається із особистого підпису, із наказом позивача було ознайомлено 08.05.2017 (а.с. 10).

Наказом начальника ГУНП в Чернігівській області від 12.05.2017 № 117 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 42).

Вважаючи складений відповідачем висновок службового розслідування та накази «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» «По особовому складу» (в частині його звільнення) протиправними, ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування: висновку службового розслідування від 19.04.2017, наказів ГУНП в Чернігівській області від 19.04.2017 № 756 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та від 12.05.2017 № 117 «По особовому складу», в часині звільнення позивача, і відмови ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про національну поліцію» (далі - Закон № 580).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частини 1 та 2 ст. 19 Закону № 580).

Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV затверджено Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), дія якого, відповідно до Закону України від 23.12.2015 № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію»», поширюється на поліцейських.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ст. 5 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, в тому числі, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про запобігання корупції», Закону України «Про Національну поліцію», з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов'язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706, затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила).

Відповідно до п. 1 Розділу І Правил встановлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов'язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно із п. 1 Розділу ІІ Правил під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен, зокрема, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов'язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об'єктивним.

Судом першої інстанції правильно звернуто увагу на те, що дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Правил є обов'язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов'язків чи у позаслужбовий час, що пов'язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, 19.04.2017 о 01:45 у м. Чернігові по вул. Рокосовського, біля будинку № 6, працівниками патрульної поліції у м. Чернігові був зупинений автомобіль НОМЕР_1, під керуванням майора поліції ОСОБА_4, який перебував з явними ознаками алкогольного сп'янінню (запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, нестійка хода) та не мав при собі посвідчення водія. Спільно із водієм у вказаному транспортному засобі був присутній пасажир - старший лейтенант поліції ОСОБА_7

За порушення ОСОБА_4 вимог п. 2, 5 Правил дорожнього руху, ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками патрульної поліції щодо вказаної особи було складено протокол про адміністративне правопорушення № 220475 (а.с. 63).

Із пояснень патрульних поліцейських, які здійснили зупинку транспортного засобу та прибули за викликом («Січ-151», «Січ-152», «Січ-108»), висновку службового розслідування за фактом вищевказаної події від 19.04.2017, в частині, що стосується позивача, вбачається, що після зупинки автомобіля старший лейтенант поліції ОСОБА_3 втрутився в розмову між працівниками поліції та ОСОБА_4 При цьому, у ході бесіди із працівниками патрульної поліції, які перебували при виконанні своїх службових обов'язків, неодноразово провокував інспекторів на конфліктні ситуації, поводив себе агресивно та зухвало, висловлювався нецензурною лексикою, виймав із кишені спецзасіб, споряджений речовинами сльозогінної та дратівливої дії «Терен 4-м», у зв'язку із чим працівниками поліції неодноразово було зроблено зауваження та вимоги щодо негайного припинення порушень громадського порядку. При цьому, ОСОБА_3 перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини) (а.с. 43-46, 52-54, 56-57).

Вищевказані обставини підтверджується дослідженим як судом першої, так і апеляційної інстанції відеозаписом від 19.04.2017 під час підготовки справи до розгляду,відзнятим працівниками патрульної поліції, які перебували на місці події, та долученим до матеріалів справи (а.с. 77).

З відеозапису вбачається агресивна та зухвала поведінка ОСОБА_3 по відношенню до працівників патрульної поліції, які перебували при виконанні службових обов'язків, перешкоджання їх роботі та втручання в розмову із ОСОБА_4, вживання ненормативної лексики та виймання спецзасобу, про що позивач був попереджений працівниками патрульної поліції. Позивач неодноразово наближався до працівників патрульної поліції, хапав їх за руки. В тому числі, у зв'язку із вищенаведеною поведінкою позивача та водія, працівники патрульної поліції були змушені викликати для підмоги додаткові екіпажі, що здійснювали патрулювання поблизу.

З урахуванням вищевикладеного, суд звертає увагу, що у діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме - дрібне хуліганство (нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян), за вчинення якого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП, поліцейські несуть відповідальність за Дисциплінарним статутом, що утворює окремий склад дисциплінарних проступків, що також приймається до уваги під час прийняття рішення про вид дисциплінарного стягнення.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_3 прийняв присягу на вірність Українському народові, в якій зобов'язувався дотримуватись вимог законодавства та сумлінно виконувати службові обов'язки. Крім того, особовий склад поліції Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області, в тому числі і позивач, неодноразово був попереджений щодо вимог керівництва ГУНП області про дотримання поліцейськими ГУНП в Чернігівській області дисципліни, зокрема Правил, законності та транспортної дисципліни, що підтверджується відповідним підписом про ознайомлення ОСОБА_3 в пам'ятці (а.с. 49, 51). Тобто, лейтенант поліції ОСОБА_3 був попереджений про обов'язковість та необхідність неухильного виконання службових обов'язків, наказів керівництва Національної поліції України та вимог Дисциплінарного статуту, Правил.

Відповідно до п. 6 ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади.

Згідно із ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Враховуючи всі вищенаведені в сукупності обставини справи та надані докази, апеляційний суд погоджується з доводами відповідача, що старший лейтенант поліції ОСОБА_3, маючи статус поліцейського, бездіяльністю та окремими своїми діями грубо порушив положення Правил, не виконав вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту, тому ГУНП в Чернігівській області правомірно складено висновок службового розслідування, з дотриманням вимог Дисциплінарного статуту, наказ від 19.04.2017 № 756 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби, про що зазначено в наказі від 12.05.2017 № 117.

Щодо посилань позивача та його представника на те, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.07.2017 по справі № 750/3999/17 (провадження № 3/750/1530/17) підтверджується відсутність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 та ст. 126 КУпАП, яка набрала законної сили, апеляційний суд зазначає, що право накладати дисциплінарні стягнення відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту віднесено до компетенції відповідача за результатом службового розслідування та не пов'язано з набранням законної сили судовим рішенням відносно іншої особи.

Крім того, у постановах Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року (справа №21-1288а15) та від 20 жовтня 2015 року (справа №21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Таким чином, відповідач при звільненні ОСОБА_3 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже, оскаржувані накази є правомірними, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Вимоги ОСОБА_3 щодо поновлення його на службі в поліції у спеціальному званні старшого лейтенанта поліції та на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності та незаконного заволодіння транспортними засобами відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі; стягнення із ГУНП в Чернігівській області 10 000,00 грн. завданої моральної шкоди, не можуть бути задоволені, оскільки є похідними від перших вимог, у задоволенні яких судом відмовлено у повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду 25 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.08.2017

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: І.О. Грибан

О.А. Губська

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Губська О.А.