Справа № 804/4638/17
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2017 р. Справа № 804/4638/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Боженко Н.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, -
19 липня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради (далі - відповідач) в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання ОСОБА_1 у письмовому вигляді відповідь на запит про отримання інформації від 07.02.2017 року;
- зобов'язати відповідача надати письмову відповідь на запит про отримання інформації від 07.02.2017 року;
- зобов'язати відповідача надати ОСОБА_1 запитувану згідно запиту від 07.02.2017 року інформацію, а саме: надати належним чином завірену копію розпорядчого документу (розпорядження, наказ, акт), яким визначено або надано право КП "Жилсервіс-2" щодо надання послуг з обслуговування будинків та прибудинкової території у Чечелівському районі м. Дніпра; надати належним чином завірені копії документів (договір) на підставі якого КП "Жилсервіс-2" надає послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території по вул. Філософська, 21 у Чечелівському районі м. Дніпра, в тому числі кв. 8; надати належним чином завірені копії розпорядчих документів щодо органу яким визначається вартість послуг по обслуговуванню будинків на прибудинковій території у м. Дніпро; перелік послуг з розшифруванням їх вартості, що надаються мешканцям АДРЕСА_1; аргументацію позиції з посиланням на нормативний правовий акт на підставі якого документу підвищено тариф за послуги АДРЕСА_1; на підставі яких документів (правомірність) КП "Жилсервіс-2" вимагає сплату за ненадані послуги з мешканців по АДРЕСА_1
В обґрунтування позову зазначив, що стаття 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлює обов'язок відповідача надавати достовірну, точну та повну інформацію яку відповідачем не було надано на запит позивача від 07.02.2017 року, у строки зазначені в ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", у зв'язку з чим останній і звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2017 року відкрито скорочене провадження у справі.
11.08.2017 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від КП "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради надійшли заперечення, згідно яких останній просить відмовити в задоволенні адміністративного позову посилаючись на те, що відповідь на запит від 07.02.2017 року була надана у порядку визначеному Законом України "Про звернення громадян", оскільки запитувана позивачем інформація не належить до публічної інформації в розумінні статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Справа розглянута судом відповідно до ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.02.2017 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв'язку було направлено рекомендованим листом запит на отримання інформації до КП "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради, в якому позивач просив надати інформацію, яка знаходиться в розпорядженні КП "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради та стосується правомірності надання послуг з обслуговування будинків та прибудинкової території у Чечелівському районі м. Дніпра, а саме:
- яким розпорядчим документом (розпорядження, наказ, акт) визначено або надано право КП "Жилсервіс-2" щодо надання послуг з обслуговування будинків та прибудинкової території у Чечелівському районі м. Дніпра? Надати належним чином завірену копію розпорядчого документу;
- на підставі яких документів (договорів) КП "Жилсервіс-2" надає послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1? Надати належним чином завірену копію документу;
- яким органом чи можливо розпорядчим документом визначається вартість послуг по обслуговуванню будинків та прибудинкової території у м. Дніпро? Надати належним чином завірену копію розпорядчого документу;
- які послуги надаються мешканцям АДРЕСА_1? Надати належним чином завірену копію переліку послуг з розшифруванням вартості послуг;
- на підставі чого підвищено тариф за послуги АДРЕСА_1? Аргументувати свою позицію з посиланням на нормативно-правові акти щодо визначення тарифу;
- на підставі яких документів (правомірність) КП "Жилсервіс-2" вимагає сплату за ненадані послуги з мешканців по вул. Філософській, 21, м. Дніпро, в тому числі із кв. 8? Надати належним чином завірені копії документів.
При цьому, в запиті було зазначено позивачем, що відповідь на запит просить надати йому особисто, наручно, у строки визначені законодавством.
Вказане звернення ОСОБА_1 було розглянуто КП "Жилсервіс-2" ДМР, за результатами розгляду було підготовлено письмову відповідь вих. № 12 від 17.02.2017 року, однак зазначена відповідь позивачу не направлялась, оскільки останній просив надати йому відповідь особисто нарочно.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно вимог ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Статтею 13 Закону України ""Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;
4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
Встановлено, що Комунальне підприємство "Жилсервіс-2" Дніпровської міської ради є комунальним унітарним комерційним підприємством. Отже, хоча комунальне підприємство й фінансується з місцевого бюджету, однак в господарській діяльності використовує також і власні кошти. Враховуючи викладене, відповідач є розпорядником лише стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.
З огляду на зміст наведених норм Закону України ""Про доступ до публічної інформації", затребувана ОСОБА_1 інформація не відноситься до публічної, оскільки вона не є такою, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством.
Вище зазначені висновки узгоджуються з положеннями Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 року №11 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації", Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 року №10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації".
Щодо тверджень позивача, що КП "Жилсервіс-2" ДМР є суб'єктом господарювання, який займає домінуюче становище на ринку або наділений спеціальними або виключними правами, або є природною монополією, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Сфери діяльності суб'єктів природних монополій закріплені у статті 5 Закону України від 20 квітня 2000 року № 1682-ІІІ "Про природні монополії". При цьому зведений перелік таких суб'єктів ведеться Антимонопольним комітетом України (частина друга статті 5 Закону "Про природні монополії") та розміщується на його офіційному веб-сайті (пункт 7 Порядку складання та ведення зведеного переліку суб'єктів природних монополій, затверджений розпорядженням Антимонопольного комітету України від 28 листопада 2012 року № 874-р). Так само до компетенції Антимонопольного комітету України віднесено прийняття рішень (розпоряджень) щодо визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на товарному ринку (пункт 11 частини першої статті 7 Закону України від 26 листопада 1993 року № 3659-ХІІ "Про Антимонопольний комітет України") (п. 2.9 п. 2 Постанови Пленуму ВАСУ від 29.09.2016 року №10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації").
Як вбачається з матеріалів справи КП "Жилсервіс-2" ДМР не наділений спеціальними або виключними правами та не належить до числа суб'єктів природної монополії.
Про вказані обставини відповідачем було повідомлено позивача у відповіді від 17.02.2012 року. При цьому, КП "Жилсервіс-2" ДМР було розглянуто запит ОСОБА_1 в порядку Закону України "Про звернення громадян".
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Отже, відносини з розгляду звернень громадян є основним і єдиним предметом регулювання Закону України "Про звернення громадян", тому він є спеціальним у цій сфері.
Одержавши запит на інформацію, який подано згідно із Законом України "Про доступ до публічної інформації", проте який за своїм змістом є зверненням громадянина відповідно до Закону України "Про звернення громадян", розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону, та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути запит за Законом України "Про звернення громадян". (п. 2.4 п. 3 Постанови Пленуму ВАСУ від 29.09.2016 року №10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації").
Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, що викладена в Постанові Пленуму ВАСУ від 30.09.2013 р. №11 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 13 січня 2011 року №2939-УІ "Про доступ до публічної інформації, установивши, що інформаційний запит за своїм змістом є зверненням громадян у розумінні Закону України "Про звернення громадян", а не інформаційним запитом у розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації", а також те, що позивач у позовній заяві просить суд зобов'язати надати обґрунтовану відповідь по суті інформаційного запиту відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", суди відмовляють у задоволенні позовних вимог, оскільки вимоги Закону України "Про доступ до публічної інформації" не поширюються на відносини у сфері звернення громадян, які регулюються спеціальним законом.
Суди також повинні відмовляти в задоволені позову, який пред'явлено з вимогою щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників публічної інформації щодо її ненадання, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що позивач зажадав у відповідача інформацію відповідно до законів України "Про інформацію", "Про звернення громадян" тощо.
Отже, враховуючи зміст поставлених позивачем питань (запит фактично є зверненням про надання інформації) та той факт, що КП "Жилсервіс-2" ДМР не є суб'єктом владних повноважень, в розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації", КП "Жилсервіс-2" ДМР було обґрунтовано розглянуто запит від 07.02.2017 року з врахуванням вимог Закону України "Про звернення громадян".
Крім того, за результатами розгляду запиту було підготовлено обґрунтовану письмову відповідь та затребувану інформацію щодо ціни на послуги з управління. Відповідь на запит, на вимогу ОСОБА_1 йому не направлялась поштою або іншими засобами зв'язку.
Враховуючи наведені обставини, КП "Жилсервіс-2" ДМР належним чином та у встановлений законом строк було розглянуто запит на отримання інформації ОСОБА_1 від 07.02.2017 року, в зв'язку з чим право позивача на отримання інформації порушено не було. При цьому, належних та допустимих доказів особистого звернення позивача до відповідача щодо отримання нарочно відповіді на запит та відмови відповідачем надати відповідь до суду не надано.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Н.В. Боженко