Справа № 803/1033/17
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду

23 серпня 2017 року Справа № 803/1033/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Димарчук Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Голови ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправною бездіяльності,

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2017 ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області), Голови ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі - Голова ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області, відповідач-2) про визнання поти правою і скасування постанови старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області про закінчення виконавчого провадження від 30 червня 2017 року, зобов'язання ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області в триденний строк відновити виконавче провадження за виконавчим листом Волинського окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 161/12245/15-а, визнання протиправною бездіяльність Голови ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області щодо невжиття заходів із виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2015 року в справі № 161/12245/15-а, зобов'язання Голови ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області вжити заходів щодо виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2015 року в справі № 161/12245/15-а.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року допущено заміну первинного відповідача Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на належного відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - УДВС ГТУЮ у Волинській області, відповідач-1).

22 серпня 2017 року відповідачем УДВС ГТУЮ у Волинській області подано суду клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у зв'язку з пропущенням десятиденного строку звернення до суду, визначеного статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Клопотання мотивоване тим, що постанову від 30 червня 2017 року ОСОБА_1 отримав 20 липня 2017 року, а з адміністративним позовом про її оскарження до суду звернувся лише 14 серпня 2017 року.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. В заяві від 17 серпня 2017 року (а.с. 17) просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Представники відповідачів в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду (а.с. 18, 44). В клопотанні від 22 серпня 2017 року представник УДВС ГТУЮ у Волинській області просив питання про залишення адміністративного позову без розгляду здійснювати за його відсутності (а.с. 38).

Згідно з частиною четвертою статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до частин четвертої, шостої статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. За правилами частини першої статті 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, представник УДВС ГТУЮ у Волинській області подав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, за відсутності перешкод для розгляду справи, суд приходить до висновку, що судовий розгляд справи можливо здійснювати на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача-1 про залишення позовної заяви без розгляду з таких мотивів та підстав.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частинами першою, третьою статті 99 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої, другої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, публічно-правовий спір між сторонами виник з приводу прийняття відповідачами рішень, вчиненні дій в ході примусового виконанні судового рішення, відтак, для звернення до суду для захисту прав, свобод та інтересів позивача встановлений десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як передбачено частиною першою статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно із частиною другою статті 100 цього ж Кодексу позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 постанову від 30 червня 2017 року про закінчення виконавчого провадження отримав 20 липня 2017 року, що засвідчено особистим підписом позивача на супровідному листі № 04-35/2716 від 30 червня 2017 року (а.с. 40) і не заперечується сторонами.

Таким чином, про порушення своїх прав при здійсненні органами виконавчої служби виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 52606774 позивач дізнався 20 липня 2017 року, що підтверджується належними доказами.

Разом з тим, із позовом про визнання протиправними та скасування постанови від 30 червня 2017 року, визнання протиправними дій позивач звернувся 14 серпня 2017 року, тобто з пропуском десятиденного строку, встановленого частиною третьою статті 99, частиною другою статті 181 КАС України.

Необхідною умовою поновлення процесуального строку є поважність причин пропуску процесуального строку, тобто існування об'єктивних обставин, які всупереч волі позивача позбавляли останнього можливості скористатися своїм правом подачі позовної заяви до суду у встановлений процесуальний строк.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що пропущенням ним строку звернення з даним позовом до суду відбулось з поважних причин, оскільки постанову про закінчення виконавчого провадження від 30 червня 2017 року він 21 липня 2017 року оскаржив до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області. Листом від 04 серпня 2017 року, отриманого ОСОБА_1 08 серпня 2017 року, в задоволенні скарги було відмовлено, тому 14 серпня 2017 року останній звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправною бездіяльності (а.с. 7, 8-11).

Відповідно до частин третьої, п'ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином позивач скористався наданим йому правом на оскарження постанови державного виконавця до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Отже, причини пропуску строку звернення до суду є поважними, оскільки, пов'язані з адміністративним оскарженням ОСОБА_1 рішення суб'єкта владних повноважень, право на яке закріплене частинами третьою, п'ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень статті 55 Конституції України держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 6 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У справі "Мушта проти України" ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що причини пропуску строку звернення до суду, наведені позивачем та підтверджені належними доказами, є поважними, а тому клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду до задоволення не підлягає.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 128, статтями 99, 100, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Голови ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправною бездіяльності.

В задоволенні клопотання представника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Голови ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправною бездіяльності відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і не може бути оскаржена.

Суддя Т.М. Димарчук