Справа № 423/1881/17
Суддя: Архипенко А. В.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 423/1881/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року Попаснянський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Архипенко А.В.

при секретарі Іваненко С.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника УПФУ Чемрат О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Попасна адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного Фонду України в Попаснянському районі про визнання незаконними дій, скасування рішення ПФУ та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із дійсним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови їй в призначенні пенсії за віком, скасувати рішення відповідача від 21.06.2017 року про відмову їй в призначенні пенсії за віком, зобов'язати відповідача зарахувати до загального стажу роботи позивача період її роботи з 14.03.1983 року по 25.07.1995 року та призначити їй пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення», з 13 червня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, на цей час вона мала більше 17 років загального стажу, у тому числі протягом спірного періоду з 14.03.1983 року по 25.07.1995 року (тобто 12 років 04 місяці 12 днів) вона працювала на Первомайській взуттєвій фабриці. Тобто відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вона мала право на пенсію по досягненні 57 років 6 місяців (а саме з 02.05.2016 року). Тому 13 червня 2017 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області з заявою про призначення їй пенсії, та надала усі необхідні документи. Проте рішенням управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 21.06. 2017 року, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком посилаючись на те, що у неї відсутній необхідний страховий стаж роботи. Зокрема, до її стажу не було зараховано період весь стаж її роботи на Первомайської взуттєвої фабрики у період з 14.03.1983 року по 02.09.1996 року. Підставою такого рішення відповідач указав те, що в трудовій книжці позивача виправлена дата її звільнення, що є грубим порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, вважаючи рішення відповідача незаконним. Представник відповідача наполягав на відмові в задоволенні позову з підстав, указаних у рішенні про відмову в призначенні пенсії позивачу.

Вислухавши сторони, дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1 і 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст.72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно з положеннями ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

Судом встановлено, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, їй було більше 57 років 6 місяців, оскільки вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5,6,11), що не заперечувалося сторонами.

Рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії позивачу (а.с.18) мотивоване тим, що вона має 5 років 3 місяці 14 днів трудового стажу, тоді як згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії необхідно мати щонайменше 15 років стажу. При цьому період роботи позивача 14.03.1983 року по 02.09.1996 року. Підставою такого рішення відповідач указав те, що в трудовій книжці позивача виправлена дата її звільнення, що є грубим порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Оглянувши в судовому засіданні трудову книжку позивача (а.с.8-9), судом встановлено, що в ній містяться записи про прийняття на роботу 14.03.1983 року на Первомайську взуттєву фабрику, про неодноразові перейменування цього підприємства (останній запис про перейменування датований 24.07.1995 р.) та про звільнення з 02.09.1996 року (звільнена по ст.40 КЗпП за прогули, наказ №146/к від 08.101996 року). Суд дійсно помітив незначні виправлення в даті звільнення, при цьому жодних виправлень у році та місяці звільнення немає, але в число місяця схоже було виправлено з «11» на «02» шляхом дописки відповідних елементів поверх першого числа. Це дійсно слід вважати порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 р. № 58.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що відповідач у справі на підставі одного цього виправлення, яке стосувалося виключно числа (навіть не місяця чи року) звільнення не зарахував до трудового стажу позивача понад 13 років її роботи на Первомайській взуттєвій фабриці. При цьому відповідач не застосував жодного з правових процедур підтвердження трудового стажу, передбачених Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, та не врахував, що доступ до трудових архівів відповідного підприємства є неможливим внаслідок воєнних дій та тимчасової окупації частини території Луганської області (зокрема, м.Первомайська Луганської області).

Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Відповідно до п.17 указаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які знають позивача по спільній роботі на Первомайській взуттєвій фабриці, що підтверджується записами в трудових книжках свідків (а.с.12-17). Свідки підтвердили факт роботи позивача на Первомайській взуттєвій фабриці протягом спірного періоду.

Таким чином, суд вважає встановленим факт роботи позивача на Первомайській взуттєвій фабриці протягом спірного періоду і в той же час суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність свого рішення, як того вимагає ч.2 ст.71 КАС України, та його дії та рішення в цій ситуації слід визнати протиправними, оскільки вони не відповідають вимогам ст.ст.1, 3, 8, 46 Конституції України, ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пунктів 1, 2, 17 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637.

Керуючись ст.ст.9,71,86,158-163,183-2,186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_3 до Управління пенсійного Фонду України в Попаснянському районі про визнання незаконними дій, скасування рішення ПФУ та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області щодо відмови ОСОБА_3 в призначенні пенсії за віком та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 21.06.2017 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_3.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_3 період її роботи з 14.03.1983 року по 25.07.1995 року та призначити ОСОБА_3 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення», з 13 червня 2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Попаснянський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, постанова у повному обсязі складена 05.09.2017 р.

Суддя А.В.Архипенко