Справа № 820/2545/17
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 серпня 2017 р. 10:45 год. справа №820/2545/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Біленського О.О.,

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участі:

представника позивача - Мєхтієв Д.Б.,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу у розмірі 16666,67 грн. з транспортного податку з фізичних осіб.

В обґрунтування позову вказано, що податковий борг відповідача з транспортного податку з фізичних осіб виник на підставі податкового повідомлення-рішення №587-1705 від 31.08.2015 року. ОСОБА_2 засобами поштового зв'язку надіслано податкову вимогу від 13.01.2016 р. №21-23, однак зазначені заходи не призвели до погашення податкового боргу.

Відповідачем надано заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що відповідач був необізнаний, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 року по справі 820/718/17 було задоволено апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2016 року по справі № 820/718/16 скасовано. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 року по справі 820/718/17 прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення про визначення грошового зобов'язання ОСОБА_2 у розмірі 16666,67 грн. з транспортного податку з фізичних осіб відмовлено. Відповідач зазначив, що як свідчить судова практика, суди вищих інстанцій вважають, що нарахування платнику податків транспортного податку в 2015 році було незаконним, оскільки місцеві ради не приймали і не могли прийняти та офіційно оприлюднити до 15.07.2014 року рішення про встановлення таких податків і зборів. З огляду на викладене, відповідач вважає податкове повідомлення - рішення незаконним, та як наслідок, на думку відповідача, у нього відсутній податковий борг за платежем транспортний податок за 2015 рік.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце повідомлений належним чином. Заяв або клопотань до суду не надав. Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача або його представника на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення №587-1705 від 31.08.2015 року щодо донарахування ОСОБА_2 податкових зобов'язань з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 16666,67 грн.

Стаття 67 Конституції України встановлює, що платник податків зобов'язаний вчасно й у повному розмірі сплачувати податки.

Відповідно до п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визначається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Згідно з пп. 16.1.4. п. 16.1 ст.16 названого Кодексу платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.39 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пп. 14.1.175 цієї статті податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 57.3 ст. 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.п.267.8.1 п.267.8 ст.267 ПК України транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідач скористався правом на судове оскарження податкового повідомлення-рішення та звернувся до суду з адміністративним позовом щодо його скасування.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2016 року по справі №820/718/16 адміністративний позов ОСОБА_2 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківський області про скасування податкового повідомлення-рішення задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківський області від 31.08.2015 року №587-1705 в повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 року по справі №820/718/16 апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області задоволено, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2016 року по справі №820/718/16 скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Згідно з ч.5 ст.254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Суд зазначає, що намір відповідача звернутись до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 року по справі 820/718/16 жодним чином не впливає на набрання законної сили судовим рішенням.

Доказів зупинення виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 року по справі 820/718/16 Вищим адміністративним судом України до суду не надано.

Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з п.57.3 ст.57 ПК України у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що грошові зобов'язання вважаються узгодженими в тому випадку, якщо рішення контролюючого органу, за яким стягується податковий борг, не було скасовано і є чинним.

Отже, у справах про стягнення боргу предметом доказування мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість стягнення боргу у судовому порядку, встановлення факту його сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 31.05.2016 року по справі №822/2125/15 (К/800/47437/15).

Відповідно до положень п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв'язку з несплатою відповідачем суми грошового зобов'язання за вищевказаним податковим повідомленням-рішенням контролюючим органом засобами поштового зв'язку на адресу відповідача надіслано податкову вимогу від 13.01.2016 р. №21-23.

Відповідно до п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відносно твердження представника відповідача щодо сумнівів дотримання податковим органом порядку направлення податкової вимоги, що є обов'язковим етапом стягнення податкового боргу, суд зазначає, що матеріали справи містять копію квитанції, що підтверджує факт надіслання відповідачу податкової вимоги. Отже, у відповідності до приписів п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, контролюючим органом надіслано податкову вимогу та сума податкового боргу підлягає погашенню. При цьому, суд в межах розгляду справи щодо стягнення суми податкового боргу не досліджує питання правомірності винесення податкової вимоги.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що відповідач має безперервний податковий борг з моменту узгодження суми грошових зобов'язань у зв'язку із набранням законної сили судовим рішенням за наслідками оскарження податкового повідомлення-рішення у судовому порядку.

Відповідно до п.п.20.1.32, п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом; звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п.95.1 та 95.3 ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що доказів погашення відповідачем зазначеної суми станом на день розгляду цього спору не надав, узгодження суми заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь бюджету податкового боргу у розмірі 16666,67 грн. з транспортного податку з фізичних осіб, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Харківській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ід.код НОМЕР_1) на користь бюджету податковий борг у розмірі 16666,67 грн. (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят шість гривень 67 копійок) з транспортного податку з фізичних осіб.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 04 вересня 2017 року.

Суддя Біленський О.О.