Справа № 320/8391/16-а(2-а/320/316/16)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 серпня 2017 рокусправа № 320/8391/16-а(2-а/320/316/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Мелітопольської міської ради Запорізької області

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 квітня 2017 року у справі № 320/8391/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Мелітопольської міської ради Запорізької області

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до Мелітопольської міської ради Запорізької області (далі по тексту - Відповідач), в якому просив скасувати рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області від 27 травня 2016 року № 1/16 щодо відмови Позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1, орієнтованою площею 0,0786 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2016 року відкрито провадження по справі № 320/8391/16-а.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив, що в оскаржуваному рішенні жодних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки у розрізі приписів ст. 118 ЗК України Відповідачем наведено не було, що свідчить про безпідставність такої відмови. При цьому вказаною земельною ділянкою Позивач користується вже протягом 16 років та сплачує земельний податок, а тому оскаржуваним рішенням його безпідставно позбавляють права на безоплатну приватизацію земельної ділянки.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 квітня 2017 року у справі № 320/8391/16-а позовні вимоги за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про скасування рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області задоволено в повному обсязі (суддя - Редько О.В.).

Скасовано рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області від 27 травня 2016 року №1/16 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки по вул. Агрегатній 25 орієнтованою площею 0,0786 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка).

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що оскаржуване рішення Відповідача невмотивоване жодним чином щодо наявності підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки та при цьому не зазначено жодної підстави, визначеної ст. 118 ЗК України.

Відповідач - Мелітопольська міська рада Запорізької області, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 квітня 2017 року у справі № 320/8391/16-а та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що у Позивача відсутні будь-які правовстановлюючі документи на будинок та взагалі відсутні відомості щодо будівництва житлового будинку, споруди. Крім того, в управлінні містобудування та архітектури та КП «ММБТІ» також відсутні відомості щодо будь-якого будівництва на території, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Таким чином, підставою для відмови та прийняття оскаржуваного рішення слугувало саме відсутність права власності на будівлю чи споруду у Позивача.

Позивач заперечень на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надав.

Сторони про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, заяв про розгляд справи за їх обов'язковою участю - не направляли.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі сторін по справі.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Мелітопольської міської ради від 24.05.2000 року № 2/18 Позивачу була надана земельна ділянка 0,08 га для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1.

03.03.2016 року ОСОБА_1 подав заяву про надання дозволу на розроблення проектної документації щодо відведення земельної ділянки площею 0, 08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна) ділянка за адресою: АДРЕСА_1.

Розглянувши заяви юридичних та фізичних осіб та керуючись ст.ст.12, 118, 134 ЗК України, ст.ст. 26, 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області було прийнято рішення від 27.05.2016 року № 1/16 "Про відмову", яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,0786 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Скасування вказаного рішення в частині відмови Позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,0786 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і було предметом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку рішенню органу місцевого самоврядування, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують, крім передбачених в Основному Законі України, й інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно пункту 34 частини першої статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР від 21.05.1997 р., зі змінами та доповненнями, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Конституційний Суд України в Рішенні №10-рп/2010 від 01.04.2010 р. (справа за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів „а", „б", „в", „г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України) зазначив, що системний аналіз положень Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" (частини першої статті 10, статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Відповідно до пунктів „а", „б", „в", „г" статті 12 Земельного кодексу України, зі змінами та доповненнями, до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Статтею 81 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (п.„б" ч.1).

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (частина перша).

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина третя пункт „в").

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (частина четверта).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регламентований статтею 118 Земельного кодексу України, якою встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (частина шоста).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (частина сьома).

Законом № 366-VII від 02.07.2013 року частину сьому статті 118 доповнено абзацом третім, згідно з яким у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (частина восьма).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев'ята).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята).

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята).

Системний аналіз наведених вище норм Земельного кодексу України дає підстави для висновку, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в статті 118 цього Кодексу. При цьому підставами для відмови у задоволенні заяви може бути виключно невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, про що має бути зазначено у відповідному рішенні.

Так, оскаржуване Позивачем рішення Відповідача не містить жодних посилань на обставини, які слугували підставами для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Більш того, посилання заявника апеляційної скарги на те, що підставою для винесення оскаржуваного рішення слугувало саме відсутність права власності на будівлю чи споруду у Позивача, визнаються колегією суддів такими, що не заслуговують на увагу, адже приписи ст. 118 ЗК України має чіткий та вичерпний перелік підстав для такої відмови, прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших підстав не допускається.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 квітня 2017 року у справі № 320/8391/16-а у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Мелітопольської міської ради Запорізької області - залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 квітня 2017 року у справі № 320/8391/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 23 серпня 2017 р.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова