Справа № 569/1519/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Рудика Л.Д.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"01" вересня 2017 р. Справа № 569/1519/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "12" травня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання нечинним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2017 року ОСОБА_3 звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання нечинним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії. Просить поновити пропущений строк звернення до суду, визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненської області щодо припинення виплати призначеної позивачу пенсії протиправними та зобов'язати відповідача здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, розрахованої у відповідності до законодавства з 01 квітня 2015 року, довічно, стягнути судові витрати в розмірі 640 грн.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2017 року позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання нечинним та скасування рішення - задоволено повністю.

Поновлено ОСОБА_3 пропущений строк звернення до суду.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненської області щодо припинення виплати призначеної ОСОБА_3 пенсії протиправними.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненської області здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, розрахованої у відповідності до законодавства з 01 квітня 2015 року, довічно.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні позовних вимог в частині позовних вимог в межах строків позовної давності відмовити, а в іншій частині залишити без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що позивач з 04 лютого 2011 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Пенсія була призначена у розмірі 1714.90 грн., станом на березень 2015 року розмір її становив 2315.12грн.

Після призначення пенсії позивач продовжує працювати в Управлінні Державної міграційної служби України в Рівненській області.

З квітня 2015 року ОСОБА_3 як працюючому пенсіонеру, було тимчасово зупинено виплату пенсії за вислугою років до 01 січня 2016 року, а з 01 січня 2016 року повторно було призупинено виплату пенсії до 31 грудня 2016 року. У позові ОСОБА_3 зазначає, що як законослухняний громадянин, він був переконаний, що Верховна рада і Кабінет міністрів приймали закони та постанови, які не порушували та не обмежували його права і не суперечили Конституції України, а відповідач на законних підставах не виплачував пенсію. Однак, Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України призупинення виплати пенсії працюючим пенсіонерам.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги з 01.04.2015, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин та вважав протиправною відмову пенсійного органу у відновленні виплати військової пенсії.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується, з огляду на таке.

Щодо періоду, за який задоволено позов - з 01.04.2015 по 12.08.2016 щодо якого суд першої інстанції дійшов висновку про поважність строку звернення до суду, колегія зазначає таке.

Встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області з 01.04.2015 була припинена виплата пенсії позивачу, яку він отримував відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ.

З позовною заявою до суду про поновлення порушеного права позивач звернувся 31.01.2017.

Одночасно подав заяву про поновлення пропущеного ним строку звернення до суду. Вважав, що пропустив строк звернення до суду з поважних причин, оскільки вважав, що відповідач на законних підставах не виплачує йому пенсію. Про порушене право дізнався в грудні 2016.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Встановлено, що спірні правовідносини виникли з приводу виплати пенсії, яка за своєю правовою природою не є одноразовою виплатою, а носить щомісячний та безстроковий характер.

Виплата пенсії йому була припинена з 01.04.2015 про що позивач був обізнаний. Не заперечує зазначеного факту і сам позивач.

Відтак, про припинення виплати пенсії позивач дізнався у відповідному місяці, а саме в квітні 2015 року.

Таким чином, оскільки з позовною заявою позивач звернувся лише 31 січня 2017 року, колегія суддів приходить до висновку, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду.

Враховуючи приписи ст.100 КАС України, позовні вимоги з 01.04.2015 р. по 31.07.2016 р. слід залишити без розгляду, та скасувати постанову суду першої інстанції у вказаній частині.

Суд першої інстанції вказаного не врахував і дійшов помилкового висновку, що позивач не пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права.

Що стосується позовних вимог за період з 31.07.2016, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ч. 3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 01 січня 2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року.

Відповідно до вказаного закону були внесені зміни до першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" , якими встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", Про прокуратуру", Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються".

Також Законом № 911-VIII від 24 грудня 2015 року були внесені зміни до абзацу другого і третього частини 1 статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", якими тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України, перше речення ч.1 ст. 54 ЗУ « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішення набрало чинності 20.12.2016 року.

Законом України № 1774-VIII від 06.12.2016 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" частину першу статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в такій редакції:

"Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії не виплачуються".

При цьому порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановлений цими Законами, поширено на всіх пенсіонерів незалежно від часу призначення.

Відтак встановлено, що норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року відповідно до якого пенсія призначена за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" працюючим державним службовцям не виплачується, були чинними до прийняття Конституційним Судом України рішення № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року.

Закон України №1774-VIII від 06.12.2016 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо обмеження у 2017 році виплати військової пенсії працюючим державним службовцям на час виникнення спірних правовідносин є діючим, рішенням Конституційного Суду України чи іншим законом скасований не був, а отже також підлягає обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Таким чином вищезазначеними законами передбачено, що пенсія, призначена за Законом "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" працюючим на посадах відповідно до Закону України "Про державну службу", не виплачується у період з 01.01.2016 до 20.12.2016 та з 01.01.2017 по 31.12.2017.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року №3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Оскільки, позивач працює на посаді та умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", отже дія Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії особами у період служби в органах державної влади поширюється на нього в повному обсязі.

Що стосується періоду з 20.12.2016 по 31.12.2016, колегією суддів встановлено, що відповідачем була відновлена виплата пенсії позивачу за зазначений період та остання в розмірі 896,18 гривень виплачена останньому.

Зазначена обставина не оспорюється позивачем.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області діяло на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відтак доводи позивача щодо порушення його прав безпідставні.

Суд першої інстанції не врахував усіх обставин у справі та ухвалив помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.4 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "12" травня 2017 р. скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо відновлення виплати пенсії з 01.08.2016 відмовити за безпідставністю.

Позовні вимоги за період з 01.04.2015 по 31.07.2016 залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028

- ,