Справа № 425/2053/17
Суддя: Ковальов В. М.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року Справа № 425/2053/17

Провадження № 2-а/414/45/2017

Суддя Кремінського районного суду Луганської області Ковальов В.М., розглянувши у приміщенні Кремінського районного суду Луганської області в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 серпня 2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він з 22 березня 1993 року по 29 березня 2017 року працював суддею Рубіжанського міського суду Луганської області. При його звільненні відповідач нарахував та призначив йому довічне грошове утримання у розмірі 88 % замість 90 %, помилково не взявши до уваги проходження ним строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 17 квітня 1981 року по 28 травня 1983 року, тому просить визнати такі дії неправомірними, зобов'язати зробити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, зобов'язати призначити таке утримання у розмірі 90 % та стягнути судовий збір.

Представник відповідача 30 серпня 2017 року ОСОБА_2 надала суду заперечення, яке зводиться до наступного. На день обрання позивача суддею діяв Закон України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року, яким не передбачено зарахування періоду знаходження на військовій службі, тому вимоги позивача є безпідставними та не ґрунтуються на нормах законодавства.

Розглянувши справу у порядку скороченого провадження, суддя вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії трудової книжки (а.с.5-7), військового квитка (а.с.9-10), копії рішення Вищої Ради Правосуддя (а.с.19), наказу голови Рубіжанського міського суду (а.с.18) ОСОБА_1 з 14 квітня 1981 року по 28 травня 1983 року перебував на військовій строковій служби в ланах Радянської Армії. З 22 березня 1993 року по 29 березня 2017 року працював на посад судді Рубіжанського міського суду Луганської області.

Стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, згідно розрахунку Рубіжанського міського суду (а.с.13) складає 24 роки. Також зараховано до стажу 2 роки 1 місяць 12 днів знаходження в ланах Радянської Армії.

Відповідач 28 липня 2017 року надав позивачу відповідь на його звернення, згідно до якої Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року не передбачалося зарахування до стажу роботи, що дає судді право на одержання щомісячного грошового утримання період служби в ланах Радянської Армії (а.с.16).

Ця відповідь не ґрунтується на законодавстві, яке регулює спірні правовідносини, оскільки кожен закон у хронологічному порядку надав суддям додаткові періоди їх праці, що зараховувалися до стажу на отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Стаття 22 Конституції України гарантує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про статус суддів» № 2862-XII від 15 грудня 1992 року (надалі Закон № 2862-XII) гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим.

Офіційне тлумачення положення ч. 3 ст. 11 Закону № 2862-XII міститься у п.8 Рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року, де зазначено, що частиною третьою статті 11 Закону України «Про статус суддів» передбачено, що гарантії незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим. Це положення кореспондується з частиною восьмою статті 14 Закону України «Про судоустрій України», згідно з якою при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Зазначені положення узгоджуються з вимогами міжнародних актів про незалежність суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, які є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. За своїм конституційним змістом вони встановлюють принцип заборони скасування чи зниження досягнутого рівня змісту та обсягу гарантій незалежності суддів. Тому положення частини третьої статті 11 Закону України «Про статус суддів» необхідно розглядати у контексті статті 126 Конституції України та частини восьмої статті 14 Закону України «Про судоустрій України».

Конституційний Суд України, розглядаючи справу щодо незалежності суддів, у Рішенні від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 зазначив, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування судів і професійної діяльності суддів. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом мають бути реально забезпечені. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

Також Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 офіційно розтлумачив поняття «щомісячне довічне грошове утримання». Зокрема таке поняття означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку продовжує працювати на посаді судді і одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, так і судді у відставці, який одержує її з Пенсійного Фонду.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону № 2862-ХІІ, а також і інших редакціях, судді у відставці, які мають стаж роботи на посаді судді не менш 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж 90% заробітку судді.

До постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року № 865 постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 54 було внесено зміни та доповнено абзацом другим пункт 3-1, згідно якого до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Зазначене висловлено і у згаданому вище Рішенні Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року, незважаючи на те, що вказана постанова втратила чинність.

Таким чином, до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання, крім періоду роботи на посаді судді має бути зарахована служба в армії.

З відповіді відповідача та наданих документів вбачається, що позивачу призначено 88 % щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, до загального стажу роботи позивача на посаді судді 24 років необхідно зарахувати час знаходження у лавах Радянської Армії, тобто 2 роки 1 місяць 12 днів, що сумарно дає право на 90 % щомісячного довічного грошового утримання.

Законодавством було передбачено можливість включення до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, необхідно також враховувати, що Рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №1-8/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення, в тому числі й частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ.

Цим Рішенням вказано порядок його виконання в цій частині окремо: частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 245З-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 245З-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим, ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Таким чином, позивач, відставка якого прийнята, має право на призначення йому довічного грошового утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач порушив гарантовані Конституцією України права позивача на пенсійне забезпечення та достатній рівень життя, тому оскаржувані дії відповідача суд вважає протиправними.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституцією України та законами України відокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, в тому числі і Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається - ст. 22 Конституції України.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити та визнати протиправними дії відповідача щодо незарахування позивачу при визначені розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді строку перебування в Армі та зобов'язати відповідача провести перерахунок та призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивачу з моменту призначення до стажу роботи на посаді судді цей термін. що дає право на отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці у розмірі 90% від суми суддівської винагороди, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 640 грн., який відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України підлягає стягненню на його користь з Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 183-2 КАС України суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо не зарахування ОСОБА_1 при визначені розміру довічного грошового утримання до стажу роботи на посаді судді у відставці строк проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 17 квітня 1981 року по 28 травня 1983 року.

Зобов'язати Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 17 квітня 1981 року по 28 травня 1983 року, що становить 2 роки 01 місяць 12 днів.

Зобов'язати Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок довічного грошового утримання починаючи з 30 березня 2017 року в розмірі 90% (дев'яносто відсотків) суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Стягнути з Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя В.М. Ковальов