Справа № 567/926/17
Суддя: Панчук М.В.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/926/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Панчук М.В.

секретар - Самолюк А.В.

за участі

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката Шаповала М.С.,

представника відповідача - голови

адміністративної комісії Бех О.М.

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м.Острог справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Української сільської ради Острозького району Рівненської області про скасування постанови №5 від 18.08.2017р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення,

встановив:

у Острозький районний суд Рівненської області звернулася ОСОБА_1 із позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Української сільської ради Острозького району Рівненської області про скасування постанови №5 від 18.08.2017р. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач незаконно притягнув її до адміністративної відповідальності, а саме, за здійснення продажу пива неповнолітній особі і застосував немотивоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1224 грн. Зазначає, що вказаного правопорушення вона не вчиняла, про що надавала пояснення для адміністративної комісії, однак останньою під час розгляду справи не прийнято її пояснень до уваги, а розгляд справи проводився з грубим порушенням процесуальних правил. Вказує, що у даній справі відсутня подія та склад правопорушення, зокрема, у ч.2 ст.156 КУпАП суб'єктом правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування, однак, позивачка є непрацюючою, про що було зазначено при складанні протоколу про адміністративне правопорушення № 623253 від 18.07.2017р. Вона звертала увагу адміністративної комісії, що магазин є у власності її чоловіка ПП ОСОБА_4, де вона допомагає чоловіку, а не працює продавцем. Разом з тим, зазначила, що її чоловік не має дозвільних документів на продаж алкогольних товарів, а відтак, у магазині в асортименті відсутні алкогольні напої. Разом з тим, в продажі є безалкогольне пиво, з огляду на що не було факту продажу алкогольного пива неповнолітньому ОСОБА_5 В зв'язку з чим, адміністративній комісії було подане клопотання про закриття провадження у справі, яке комісією було проігнороване та лише після кількох звернень щодо необхідності розгляду клопотання відразу після його надходження, комісією було зачитано зміст останнього, однак не розглянуто та по суті не вирішено. Окрім того, адміністративною комісією не оглядалася пляшка пива, продаж якої ставиться в провину позивачці та остання не вилучалася, ніхто з осіб, які надавали пояснення не вказав, що бачив, що саме вона продала плашку пива неповнолітньому ОСОБА_5 Зазначає, що під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення адміністративною комісією було допущено ряд процесуальних порушень, зокрема, перед розглядом справи не оголошувався склад адміністративної комісії, не роз'яснено їй прав та обов'язків, не з'ясовувалося питання щодо відводу членам комісії, не з'ясовувались обставини, що могли б пом'якшити чи обтяжити покарання, при призначенні покарання не враховувалась майновий стан позивачки, ступінь її вини у вчиненому адміністративному правопорушенні, не мотивовано розмір накладеного штрафу, в постанові відсутні дані про те, коли, де, за яких обставин позивачкою вчинено адміністративне правопорушення. При цьому, розгляд справи розпочав сільський голова ОСОБА_6, який не був членом комісії, а надавав пояснення, як свідок, тільки після неодноразових зауважень з боку позивачки і її захисника, передав матеріали справи для голови комісії, однак сам місця проведення розгляду справи не залишив, а комісією будь-яких дій щодо видалення даного свідка у справі не здійснювалося, останній був постійно під час розгляду справи та виказував свою позицію з питань встановлення вини та розміру штрафу, при цьому створював умови для упередженого та необ'єктивного прийняття рішення про накладення адміністративного стягнення, не маючи для цього жодних законних підстав. Разом з тим, комісія заслухала ОСОБА_6, як свідка у справі. З огляду на вищевказане, просить скасувати оспорювану постанову, а провадження у справі закрити.

У відкритому судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позов у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, вказаних у останньому, та вказала, що 18.07.2017р. до неї прийшов дільничний інспектор та повідомив, що її притягнуто до адміністративної відповідальності та їй необхідно підписати протокол, а в разі відмови від підпису, їй буде ще збільшений штраф, а відтак вона підписала такий протокол. Чому до неї відразу, ще 16.07.2017р. - в день так званого вчинення правопорушення, дільничний інспектор не прибув з метою відібрання пояснень - не знає. Вказує, що сільським головою ще до засідання адміністративної комісії було вказано на рішення про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., і лише на заперечення з її боку щодо того, хто розглядав її справу, було скликано адміністративну комісію та було проведено два засідання адміністративної комісії - 10.08.2017р. та 18.08.2017р. 10.08.2017 року у складі комісії було п'ять членів, а уже 18.08.2017р. їх було четверо. Чому склад адміністративної комісії був не повний їй ніхто не повідомив, а справу було розглянуто по суті та ухвалено постанову у справі в складі чотирьох членів адміністративної комісії без ОСОБА_7, хоча почався розгляд справи у складі п'яти членів адміністративної комісії. Вказала, що знає всіх осіб, які приймали участь у розгляді справи, однак їй не відомо хто з них перебував, як член комісії, а хто в адміністративну комісію не входив. Просила витребувати протокол засідання адміністративної комісії по розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності для огляду у судовому засіданні та викликати свідків даної справи, однак під час розгляду справи відмовилась від даних клопотань з підстав не складання такого протоколу та підтвердження фактів порушень представником відповідача.

Представник позивачки - адвокат Шаповал М.С. в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, вказаних у останньому, та повністю підтримавши пояснення позивачки, вказав, що справу було розглянуто адміністративною комісією із допущенням грубих процесуальних порушень, та враховуючи, що відсутня подія правопорушення та склад у діях позивачки, просив скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити.

Представник відповідача - голова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Української сільської ради Острозького району Рівненської області Бех О.М. у відкритому судовому засіданні вказала, що дійсно розгляд справи розпочався із оголошення головою сільської ради ОСОБА_6 матеріалів щодо позивачки та лише після кількох зауважень з боку позивачки та її захисника передав дані матеріали їй, як голові комісії, однак останній постійно був у засіданні аж до виступу у дебатах у справі. Зазначила, що не оголошувався склад комісії, не роз'яснювались права на відводи членам комісії, не роз'яснювались права та обов'язки учасникам процесу, не встановлювались пом'якшуючі чи обтяжуючі покарання обставини, не встановлювалась особа ОСОБА_1, так як її знали, а лише заслухали її пояснення, пояснення матері неповнолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_8 та сільського голови ОСОБА_6, дослідили письмові пояснення, які надійшли разом із протоколом. При цьому, визначаючи розмір адміністративного стягнення, враховували те, що позивачку у лютому 2016 року уже притягували за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, а відтак визначили розмір на 17 грн. більший, ніж вказаний у постанові за 2016 р. та призначили 1224 грн. штрафу. Вказала, що їй не відомо, про яке пиво вказано у протоколі - алкогольне чи безалкогольне, так як останнє не оглядалося адміністративною комісією під час розгляду справи та взагалі не було вилучене як речовий доказ і не долучалося до матеріалів справи. Зазначила, що вік ОСОБА_9 адміністративною комісією не встановлювався та усні пояснення останнього не заслуховувалися. Разом з тим, вказала, що протоколу засідання адміністративної комісії під час розгляду даної справи не складалось, останній не вівся та вона такого не підписувала, а відтак останнього не можливо витребувати для дослідження у суді. Зазначила, що вона як голова адміністративної комісії не уповноважувала будь-кого з членів такої комісії на направлення письмових заперечень на позов, а надіслане заперечення, яке підписане ОСОБА_10 просить вважати, як заперечення, направлені від імені члена адміністративної комісії ОСОБА_10 Окрім того, пояснила, що дійсно 10.08.2017р., під час розгляду даної справи було п'ять членів комісії, а 18.08.2017р. лише чотири, так як член адміністративної комісії ОСОБА_7 не з'явився. Разом з тим, через кілька днів останній пояснив, що не хоче брати участі у цих комісіях, через те і не прийшов. Вказала, що подане позивачкою клопотання про закриття провадження у справі зачитали на засіданні та відмовили у задоволенні без вказівки на мотиви такого рішення, однак чому прийняли таке рішення не змогла суду пояснити. Позовні вимоги не визнала, однак будь-яких клопотань про виклик свідків, витребування додаткових матеріалів, тощо, для доведення законності оскаржуваної постанови не заявляла.

З наданого письмового заперечення члена адміністративної комісії ОСОБА_10 вбачається, що остання вважає, що оскаржувана постанова є законною та не підлягає скасуванню, вказавши, що позивачку уже неодноразово притягали до адміністративної відповідальності, а саме: у 2009 р. та у 2016 р., а у письмових поясненнях свідків вказано, що вона продала пляшку пива для неповнолітнього ОСОБА_5, у зв'язку з чим, прийняли рішення про визнання останньої винуватою у вчиненні даного адміністративного правопорушення і встановили вид адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1224 грн.

Суд, з'ясувавши думку учасників процесу, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.07.2017р. старшим інспектором з ЮП СП Острозького ВП к-м поліції Шевчуком Т.І. був складений протокол про адміністративне правопорушення №623253 відносно ОСОБА_1, не працюючої, про те, що 16.07.2017р. близько 11 год. 30 хв. продавець магазину «Садочок» ПП ОСОБА_4, що в АДРЕСА_1, ОСОБА_1 здійснила продаж однієї пляшки пива «Львівське світле», ємкістю 0,5 л неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Як вбачається із постанови №5 від 18.08.2017р., адміністративною комісією було розглянуто протокол №623253 від 18.07.2017р. та встановлено, що ОСОБА_1 здійснила продаж пива неповнолітній особі, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1224 грн. (а.с.8).

З письмових пояснень ОСОБА_8 від 18.07.2017р. (а.с.10, 23), ОСОБА_6 від 18.07.2017р. (а.с.12, 22), ОСОБА_5 від 18.07.2017р. (відібраних в присутності матері ОСОБА_8.) (а.с.13, 24-25), вбачається, що ОСОБА_5 купив пляшку пива у ОСОБА_1, разом з тим, в даних поясненнях відсутні відомості щодо того, яке це було пиво - алкогольне чи безалкогольне.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 від 18.07.2017р. (а.с.11, 26), остання дійсно 16.07.2017р. була в магазині та не змогла підтвердити чи заходив ОСОБА_5 в магазин того дня чи ні.

Відповідно до постанов №1 від 30.11.2009р. (а.с.27) та №1 від 23.02.2016р. (а.с.28), ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.156 КУпАП та ч.2 ст.156 КУпАП відповідно, із накладенням адміністративних стягнень у вигляді штрафу.

Як вбачається із трудової книжки №1058, заведеної 28.01.1984р. (а.с.37-39), останній запис внесений 25.09.2005р. про припинення виплати допомоги по безробіттю Острозьким міжрайонним центром зайнятості.

Відповідно до ст.19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч.4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст.279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу, який розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.281 КУпАП, при розгляді колегіальним органом справи про адміністративне правопорушення ведеться протокол, в якому зазначаються: 1) дата і місце засідання; 2) найменування і склад органу, який розглядає справу; 3) зміст справи, що розглядається; 4) відомості про явку осіб, які беруть участь у справі; 5) пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, їх клопотання і результати їх розгляду; 6) документи і речові докази, досліджені при розгляді справи; 7) відомості про оголошення прийнятої постанови і роз'яснення порядку та строків її оскарження. Протокол засідання колегіального органу підписується головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Згідно ст.39 КУпАП, якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Таким чином, із пояснень сторін та досліджених матеріалів справи судом встановлено, що оскаржувана постанова була винесена з порушенням статей 39, 251, 279, 280, 281, 283 КУпАП, тобто не були безпосередньо заслухані адміністративною комісією пояснення ОСОБА_5, к-на поліції Шевчука Т.І., хоча рішення про його заслуховування було прийняте на комісії, не вилучено та не досліджено пляшки з пивом, продаж якої ставиться у вину позивачці, не оголошено склад адміністративної комісії, не встановлено особи, щодо якої здійснюється розгляд протоколу про адміністративне правопорушення, не роз'яснено права на відвід, прав та обов'язків учасникам провадження, не вирішувалося заявлене клопотання, так як судом не може бути прийнято як таке, що відповідає дійсності пояснення голови адміністративної комісії про розгляд заявленого клопотання, адже таких відомостей нема у протоколі ведення засідання, який також не вівся, не встановлено чи є пом'якшуючі чи обтяжуючі покарання обставини тощо, при накладенні адміністративного стягнення взято до уваги вид та розмір адміністративного стягнення, призначеного та виконаного більше одного року тому, зміст постанови не відповідає встановленим вимогам.

Так, у судовому засіданні із пояснень сторін та досліджених матеріалів справи було встановлено, що не вилучався та не оглядався під час розгляду справи предмет правопорушення - пляшка з пивом, не встановлено чи було це алкогольне пиво чи безалкогольне, під час розгляду справи не виконано процесуальних вимог, не встановлено особи ОСОБА_5, його віку, відсутні у матеріалах справи копії свідоцтва про народження, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про його вік, що давало б підставу вважати його неповнолітнім, зокрема, у постанові відсутні відомості щодо персональних даних неповнолітньої особи, продаж якому пива позивачціс тавиться в провину, при призначенні покарання взято до уваги більш як річної давності постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, що є порушенням вимог КУпАП.

Як вбачається із ч.2 ст.256 КУпАП, до адміністративно відповідальності притягаються працівники підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування за порушення правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар).

Отже, для притягнення за даною частиною статті необхідна наявність таких основних ознак, зокрема, як: суб'єкт правопорушення - працівники підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування, предмет правопорушення пиво (крім безалкогольного), продаж необхідно здійснити неповнолітній особі.

Однак, у даному випадку позивач є непрацюючою особою, вказаний предмет правопорушення - пляшка пива, не вилучалася, під час розгляду справи адміністративною комісією не оглядалася та до матеріалів справи не долучалася пляшка пива. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні відомості про вміст алкоголю у вказаному пиві, та відповідач не надав суду відомостей у підтвердження того, що таке пиво є алкогольним. Також у матеріалах справи відсутні відомості про вік особи, якій здійснювався продаж пива, зокрема, під час розгляду справи адміністративною комісією не було досліджено свідоцтво про народження особи, якій було здійснено продаж пива. Також, поліцейський Шевчук Т.І., при складанні проколу про адміністратративне правопорушення, обмежився записом у протоколі про адміністративне правопорушення про дату народження особи, якій було здійснено продаж пива, однак не відомо з яких саме джерел були отримані дані відомості.

Відповідно до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, яка закріплена в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушенння, а також його наслідкам.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, адміністративною комісією допущено процесуальні порушення під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, що призвело до порушення законних прав позивачки, а відтак постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Української сільської ради Острозького району Рівненської області №5 від 18.08.2017р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.156 КУпАП необхідно скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 72, 158-163, 185, 186 Кас України,

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Української сільської ради Острозького району Рівненської області про скасування постанови №5 від 18.08.2017р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Української сільської ради Острозького району Рівненської області №5 від 18 серпня 2017 року про накладення стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1224 гривні за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови особами, які брали участь у справі, але не були присутні при її проголошенні. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуПанчук М.В.