Справа № 822/2309/17
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2309/17

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року 15:18м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіШевчука О.П.
при секретаріБачку А.М.
за участі:
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - військової частини НОМЕР_2 про стягнення компенсації за неотримане речове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - військової частини НОМЕР_2 , в якому просить стягнути з військової частини НОМЕР_1 на її користь 16677,40 грн. компенсації за неотримане речове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в порушення вимог Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016року №178, при звільненні з військової служби їй не виплачено грошову компенсацію вартості не отриманого речового майна.

Позивач, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - військової частини НОМЕР_2 , в судовому засіданні при вирішенні спору по суті поклався на розсуд суду. Жодних клопотань чи заперечень від військової частини НОМЕР_2 на адресу суду не надходило.

Заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та перебувала на речовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 18 червня 2016 року позивача звільнено у запас пунктом 1 пп. "а" ч.8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" .

Наказом командира військової часини НОМЕР_2 за №139 від 12 липня 2016 року, копія якого наявна в матеріалах справи, позивача виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Суд також встановив, що 06 липня 2016 року позивач подала рапорт про виплату їй грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.

Військовою частиною НОМЕР_1 08 липня 2016 року видано довідку №2 про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 на суму 16677,40 грн.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №474 від 11 липня 2016 року вирішено виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 16677,40 грн., згідно вказаної вище довідки №2 від 08 липня 2016 року про вартість речового майна, копія якого наявна у матеріалах справи.

Листом військової частини НОМЕР_2 від 26 липня 2017 року позивача повідомлено, що виплата грошової компенсації за неотримане речове майно здійснюється військовою частиною НОМЕР_1 , яка, в свою чергу, листом від 07 серпня 2017 року повідомила позивача про повторне направлення пакету документів до начальника Тилу Збройних Сил України щодо виділення кошторисних призначень для погашення даної заборгованості.

Однак, станом на момент розгляду справи судом, відповідачем не здійснено виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно.

Оцінюючи такі дії відповідача, суд враховує нижченаведене.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (зі змінами та доповненнями), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно ст.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються Міністерством оборони України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджено указом Президента України №1153/2008 від 10 грудня 2008 року, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Згідно пункту 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 (далі - Порядок), грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального орган), територіальною підрозділу, закладу, установи, організації (даті - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у яком) зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (пункт 4 Порядку).

Згідно пункту 5 Порядку, довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з відповідним додатком.

Таким чином, ст.9-1 Закону України Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п.3 Порядку прямо передбачено право військовослужбовця на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у разі його звільнення з військової служби.

Більше того, право на грошову компенсацію, мають лише військовослужбовці, які звільняються з військової служби, або члени сім`ї та утриманці такого військовослужбовця, у разі його загибелі, якщо вони не отримали речове забезпечення під час військової служби.

Згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

У відповідності до статей 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З врахуванням викладеного вище суд вважає, що позивач має право на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 16677,40 грн., а тому адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - військової частини НОМЕР_2 про стягнення компенсації за неотримане речове майно необхідно задовольнити в повному обсязі.

На підставі ч.1 ст.94 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в сумі 640,00 грн. належить стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.94, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , компенсацію за неотримане речове майно в сумі 16677 (шістнадцять тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 40 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп., за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 30 серпня 2017 року 16:00

Суддя/підпис/О.П. Шевчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.П. Шевчук