Справа № 813/1002/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/8139/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Затолочного В.С.

суддів: Бруновської Н.В., Улицького В.З.,

за участі секретаря судового засідання Гнатик А.З.,

представника позивача Тимчишин І.В.,

представника відповідача Баркар Г.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у справі № 813/1002/17 за адміністративним позовом Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова до Державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство оборони України про стягнення заборгованості,-

В C Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова (далі - Управління, Позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд» (далі - Відповідач, Підприємство) про стягнення заборгованості в сумі 11472,96 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року адміністративний позов задоволено

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив Відповідач, покликаючись на те, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Установчими документами Підприємства не передбачено обов'язку Відповідача щодо сплати витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Крім того, Відповідач зазначив, що позивачем надано розрахунки, які не є належним доказом понесення Позивачем витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки розрахунок не є розрахунковим документом, що підтверджує факт сплати органом ПФ України пільгових пенсій та витрат на їх доставку. Відповідно до норм Статуту Підприємства не передбачено обов'язку щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах фізичним особам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, що працювали у розформованих військових частинах, а Відповідач не є їх правонаступником.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги, представника Позивача, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено, що Відповідач перебуває на обліку в Управлінні та відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Заявлений позов стосується стягнення з Відповідача суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список № 2), за період з 01.01.2017р. по 28.02.2017 р.

Наведена заборгованість стверджується розрахунком суми боргу і розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці сплачують до Пенсійного фонду суми, що покривають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах з особливо шкідливими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій та посад, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шах рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100 відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 (далі - Інструкція) встановлює обов'язок підприємств здійснювати відшкодування витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з додатком № 6 до пункту 6.4. Інструкції Позивачем проведено розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно вищезазначеної Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладені норми, суд зазначає, що обов'язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на позивача, відповідач зобов'язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем.

Підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, які надсилаються позивачу.

Управління у відповідності до п. 6.4 Інструкції, направляло на адресу Відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п. «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме за період з 01.01.2017 по 28.02.2017 на суму 11472,96 грн.

Про надіслання Відповідачеві розрахунків свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, наявні в матеріалах справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вищезазначені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій Апелянтом оскаржені не були, а відтак Відповідач фактично погодився з ними, тобто з моменту отримання вони є узгодженими.

Таким чином, борг Відповідача з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, становить 11472,96 грн.

Посилання апелянта на відсутність доказів про його правонаступництво розформованих військових частин, в яких працювали особи, яким призначені пільгові пенсії, відшкодування виплати яких вимагає Позивач, безпідставні.

В матеріалах справи міститься достатньо беззаперечних доказів такого правонаступництва.

Зокрема, в Додатку № 1 до наказу Міністра оборони України від 29.01.1998 року № 27 «Про створення та реєстрацію державних підприємств Міністерства оборони України» прямо зазначається про правонаступництво без будь-яких обмежень Підприємством розформованих військових будівельних установ та організацій (а.с 34-47).

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Тому апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у справі № 813/1002/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
В. З. Улицький

Повний текст складено 01.09.2017