Справа № 336/1093/17 (2-а/336/129/17)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2017 рокусправа № 336/1093/17 (2-а/336/129/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2017 р. у справі № 336/1093/17 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - УПФУ) про визнання протиправними дій щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки; зобов'язання призначити пенсію за віком з 14.02.2017 р. відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням приписів ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу по Україні за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії (2014-2016 роки).

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2017 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Апелянт вказує на відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за віком через те, що позивачу вже призначено пенсію за вислугу років, тому позивач має право на переведення на інший вид пенсії. Проте, позивачем не подавалась заява про переведення на інший вид пенсії.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу призначена пенсія за вислугу років з 24.10.2002 р. 14.02.2017 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року призначення пенсії. Відповідачем листом від 16.02.2017 р. відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у 2017 році звернувся до відповідача із заявою про призначення іншого виду пенсії, ніж він отримує, яка передбачена іншим законом, тому позивач має право саме на призначення пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 24.10.2002 р. ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як особа інженерно-технічного складу робітників і службовець авіації, а також льотно-випробного складу.

У зв'язку з досягнення пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», 14.02.2017 р. позивачем подана до УПФУ заява про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 6).

Відповідачем не приймалось рішення про призначення позивачу пенсії за віком. Листом № 102/С-1 від 16.02.2017 р. відповідачем повідомлено позивачу про відсутність підстав для призначення пенсії за віком через те, що позивач вже отримує пенсію за вислугу років. Також відповідачем повідомлено позивача про наявність підстав для переведення позивача на інший вид пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік (а.с. 7).

Відповідно до п. «в» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що

затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

За частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Однак, з матеріалів справи убачається, що позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до п. «в» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск:К), де: Зп- заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Поряд із тим, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується.

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, у лютому 2017 року позивач звернувся до відповідача за призначенням іншого виду пенсії на підставі іншого закону, а не за переведенням з одного виду пенсії на інший у відповідності до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на що посилається відповідач.

Враховуючи те, що пенсія позивачу згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначається вперше, отже для її розміру мають застосовуватися формули, які використовуються при призначенні пенсії вперше за цим законом, а не формули, які використовуються при переході із одного виду пенсії, призначеної за цим законом, на інший.

Таким чином, відповідач при обрахунку пенсії за віком позивача відповідно до Закону № 1058 повинен був застосувати показники середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016, 2015 та 2014 роки у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо протиправності дій в частині відмови у призначенні позивачу пенсії за віком та зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року призначення пенсії, тобто за 2014, 2015, 2016 роки, з часу звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище висновками суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2017 р. у справі № 336/1093/17 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2017 р. у справі № 336/1093/17 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко