Справа № 815/2645/17
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2645/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування постанови від 22.07.2015 року, -

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просив суд скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 22.07.2015 року у виконавчому провадженні № 48123387 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 104202,50 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 28.10.2012 року по цивільній справі № 1506/2889/2012 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1042025,00 грн. за договором позики.

15.07.2015 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження № 48123387 на підставі виконавчого листа № 1506/2889/2012 виданого 28.11.2012 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 1042025,00 грн.

22.07.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 було винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 104202,50 грн.

16.03.2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

20.04.2017 року позивач дізнався про виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Біляївського районного суду Одеської області та ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

Позивач не погоджується з постановою відповідача від 22.07.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору та вважає, що вона належить до скасування.

В судове засідання, призначене на 28.08.2017 року, сторони не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином та своєчасно. 11.08.2017 року через канцелярію суду надійшло клопотання від представника позивача про розгляд справи за його відсутності в письмовому провадженні.

Суд, з урахуванням ст.122 та ст.128 КАС України, вирішив розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.10.2012 року у справі 1506/2889/2012 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про повернення грошових коштів було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики у розмірі 1038700,00 грн. та судовий збір у розмірі 3325,00 грн., а всього 1042025,00 грн.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18.10.2012 року у справі 1506/2889/2012 набрало законної сили 28.10.2012 року.

На виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18.10.2012 року у справі 1506/2889/2012, що набрало законної сили 28.10.2012 року, 28.11.2012 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 1042025,00 грн.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 15.07.2015 року було відкрито виконавче провадження № 48123387 з виконання виконавчого листа № 1506/2889/2012 виданого 28.11.2012 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 1042025,00 грн., а також надано боржнику семиденний строк на його самостійне виконання.

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 в зв'язку з невиконанням виконавчого листа у наданий строк 22.07.2015 року прийняв постанову у виконавчому провадженні № 48123387 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 104202,50 грн.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 16.03.2016 року виконавчий лист № 1506/2889/2012 виданий 28.11.2012 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 1042025,00 грн. було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В адміністративному позові позивач стверджує, що ніяких постанов, інших матеріалів виконавчого провадження не надходило, сповіщення про хід виконавчого провадження з боку виконавчої служби не проводилися, про виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Біляївського районного суду Одеської області дізнався лише 20.04.2017 року.

Під час розгляду справи будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин відповідач до суду не надав.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також, під час розгляду справи суд встановив, що в провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходилася справа № 496/2201/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про повернення грошових коштів, за змістом якої із 130000,00 доларів США, стягнутих в гривневому еквіваленті в сумі 1038700,00 грн. рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.10.2012 року, ОСОБА_1 залишилось неповернутими кошти в сумі 47000,00 долів США, в гривневому еквіваленті на час ухвалення рішення від 18.10.2012 року в сумі 375530,00 грн., тому ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 597370,00 грн. як курсову різницю залишку неповернутої суми боргу 47000,00 грн.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16.12.2015 року у справі 496/2201/15-ц було відмовлено у задоволені позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про повернення грошових коштів.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16.12.2015 року у справі 496/2201/15-ц набрало законної сили 06.04.2017 року на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області від 06.04.2017 року.

Так, Біляївський районний суд Одеської області в своєму рішенні від 16.12.2015 року у справі 496/2201/15-ц встановив, що рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18.10.2012 року у справі 1506/2889/2012 фактично виконане, так як після його винесення відповідно до розписки ОСОБА_3 від 16.05.2013 року ОСОБА_1 сплатив йому з 19.09.2012 року по 31.12.2012 року 17000,00 доларів США, з 01.01.2013 року по 15.05.2013 року 17500,00 доларів США; відповідно до розписки від 20.11.2013 року сплатив з 16.05.2013 року по 24.08.2013 року 8000,00 доларів США, 02.10.2013 року повернув 5000,00 доларів США, 06.11.2013 року повернув 4000,00 доларів США, 20.11.2013 року повернув 6000,00 доларів США; відповідно до розписки від 03.02.2014 року 20.12.2013 року повернув 10000,00 доларів США, 11.01.2014 року повернув 5000,00 доларів США; відповідно до розписки від 18.04.2014 року 20.03.2014 року повернув 3000,00 доларів США, 05.04.2014 року повернув 2000,00 доларів США, 17.04.2014 року повернув 3000,00 доларів США; відповідно до розписки від 11.06.2014 року 15.05.2014 року повернув 1000,00 доларів США, 29.05.2014 року повернув 2000,00 доларів США; відповідно до розписки від 04.08.2014 року 19.06.2014 року повернув 500,00 доларів США, 11.07.2014 року повернув 3000,00 доларів США. При винесені рішення від 18.10.2012 року суд встановив як залишок суми не повернутого боргу 130000,00 доларів США, і стягнув гривневий еквівалент в сумі 1038700,00 грн. Відповідно до вказаних розписок після винесення рішення судом ОСОБА_3 отримав 87000,00 доларів.

Згідно з ст.533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, станом на дату прийняття оскаржуваної постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 22.07.2015 року у виконавчому провадженні № 48123387 про стягнення виконавчого збору у розмірі 104202,50 грн. заборгованість за виконавчим листом № 1506/2889/2012, виданим 28.11.2012 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 1042025,00 грн., була фактично повернута позивачем, тобто боржником виконавчий лист було фактично виконано самостійно.

Згідно з ч.5 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 22.07.2015 року у виконавчому провадженні № 48123387 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 104202,50 грн. належить до скасування.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-72, 86, 94, 122, 128, 159-163, 181 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 22.07.2015 року у виконавчому провадженні № 48123387 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 104202,50 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 640,00 грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко