Справа № 804/17039/14
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року м. Київ К/800/29802/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Калашнікової О.В.,

Стрелець Т.Г.,

розглянула у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФБМ-Днепр" до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби, Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ФБМ-Днепр" з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів з вимогами, з урахуванням уточнень, про:

- визнання протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 110070000/2014/300057/1 від 28.04.2014 р.;

- зобов'язання Дніпропетровської митниці Міндоходів скласти та надати висновок Головному управлінню державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "ФБМ-Днепр" надміру сплаченого митного платежу у загальному розмірі 90685,69 грн.;

- зобов'язання Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на підставі висновку Дніпропетровської митниці Міндоходів повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ФБМ-Днепр" з Державного бюджету України надміру сплачений митний платіж у загальному розмірі 90685,69 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 110070000/2014/300057/1 від 28.04.2014 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, митниця подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального та матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

На підставі розпорядження керівника апарату Вищого адміністративного суду України від 20.12.2016 року № 1409 у зв'язку із звільненням судді Сороки М.О. справу перерозподілено головуючому судді Мороз Л.Л.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як встановлено, 31.12.2013 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "ФБМ-Днепр" (Покупець) та компанією "ЕС International (Nantong) Co., Ltd." (Продавець) укладено контракт № 31/12/13-01.

Відповідно до специфікації № 13ЕС-05243 від 31.12.2013 р. до контракту постачанню підлягає наступний товар: вироби з чорних металів з різьбою; болти без головки (стержень метричний) зі сталі - марка сталі С1018-1022. Виробник: ЕС International (Nantong) Co., Ltd. Торгова марка: Господар. Країна походження: CN.

За контрактом 31.12.2013 р. № 31/12/13-01 Покупець отримав вказаний в специфікації товар.

22.04.2014 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "ФБМ-Днепр" надало в електронному вигляді до Дніпропетровської митниці Міндоходів митну декларацію № 110070000/2014/304454.

Митна вартість товару була визначена позивачем за ціною контракту (метод №1).

За результатом проведеного митного контролю митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 110070000/2014/300057/1 від 28.04.2014 р., згідно з яким митним органом відкоригована задекларована митна вартість товару на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2(ґ) за ціною 2,2000 дол. за кг.

З рішення про коригування митної вартості вбачається, що підставою для його прийняття стало неподання декларантом всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість, а саме - транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

В зазначеному рішенні зобов'язано декларанта надати додаткові документи: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;виписку з бухгалтерської документації;прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листами № 26/06/14-02 від 26.06.2014 р., № 36 від 31.07.2014 р., №116 від 22.09.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ФБМ-Днепр" зверталось до Дніпропетровської митниці Міндоходів та до Державної фіскальної служби України з вимогою про скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 110070000/2014/300057/1 від 28.04.2014 р., підприємством надавались додаткові документи.

Листами № 3301/04-50-52 від 23.05.2014 р., № 4307/04-50-52 від 03.07.2014 р., №3387/6/99-99-24-02-06-15 від 12.09.2014 р. контролюючими органами здійснено розгляд заперечень та додаткових документів Товариства з обмеженою відповідальністю "ФБМ-Днепр" та відмовлено в скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів.

Листи митного органу вмотивовані, зокрема: не врахуванням в повному обсязі витрат на транспортування товару, зокрема не врахування вартості транспортно-експедиційних послуг в розмірі 4126,67 грн.; недоліками митної декларації країни експорту; недоліками висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати; не наданням документів на підтвердження оплати за товар та невідповідністю суми, вказаної на відмітці банку на зворотному боці контракту сумі, вказаній в специфікації.

На підтвердження заявленої митної вартості з митною декларацією №110070000/2014/304776 від 28.04.2014 р. позивачем до Дніпропетровської митниці Міндоходів та Державної фіскальної служби України подано наступні документи:

Контракт № 31/12/13-01 від 31.12.2013 р. з відміткою банку про оплату, Додаткова угода № 1 від 20.03.2014 р. до контракту № 31/12/13-01 від 31.12.2013 p., Специфікація № 13ЕС-05243 від 31.12.2013 р. до Контракту № 31/12/13-01 від 31.12.2013 p., Картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 110/48 від 12.06.2014 p., Інвойс № 13EC-05243 від 31.12.2013 р., Пакувальний лист № 1 від 31.12.2013 p., Прайс-лист від 31.12.2013 p., Коносамент № SOSH14010009 від 09.01.2014 p., Митна (експортна) декларація на китайській мові № 13218382 від 31.12.2013 p., Виправлений переклад українською мовою митної (експертної) декларації № 13218382 від 31.12.2013 p., Сертифікат походження № G20011 від 10.01.2014 p., Сертифікат якості виробника від 31.12.2013 p., Договір № 1-08-13 на транспортно-експедиторське обслуговування зовнішньоторговельних вантажів від 01.08.2013 p., Специфікація № 2 від 09.01.2014 р. додаток № 2 до договору № 1-08-13 від 01.08.2013 p., Специфікація № 4 від 18.04.2014 р. додаток № 4 до договору № 1-08-13 від 01.08.2013 p., Довідка про транспортні витрати № 1 від 17.04.2014 p., Платіжне доручення № 46 від 22.04.2014 p., Рахунок на оплату № 149 від 17.04.2014 p., Рахунок на оплату № 150 від 17.04.2014 p., Акт надання послуг № 159 від 17.04.2014 p., Акт надання послуг № 168 від 17.04.2014 p., Лист - уточнення призначення платежу № 43 від 20.05.2014 p., Лист AT "ОТП Банк" № 55-1-551 від 16.06.2014 р., Наряд 109 від 17.04.2014 p., Лист пояснення № 586 від 12.06.2014 p., Коносамент WB496G10002 від 09.01.2014 p., Відомість про облік та розрахунок тари і пакувальних матеріалів № 1179/3 від 22.04.2014 р., Висновок експерта № ГО-877 від 22.04.2014 p., Виписка з бухгалтерської документації № 30/04/14-2 від 30.04.2014 p., Платіжне доручення в іноземній валюті № 12 від 03.04.2014 p., Заявка про купівлю іноземної валюти № 7 від 27.03.2014 p., Лист ТОВ "Юкреніан шиппінг сервіс" № 457 від 17.07.2014 p.

Частиною 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 2, 4 ст. 52 МК України - декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України - визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 58 МК України - метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 53 МК України - у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено обов'язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку. При цьому такий обов'язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно до ч. ч. 2, 4 та 5 ст. 54 МК України - митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України - митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у Главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Виходячи з аналізу вказаних норм, колегія суддів приходить до висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов'язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Частиною 3 ст. 54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України - прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Як вбачається з матеріалів справи, митна вартість товару була визначена позивачем за першим методом - за ціною договору в основу розрахунку якої було покладено ціну інвойсу.

Зі змісту оскаржуваних рішень вбачається, що відповідачем не вказано, яка конкретно інформація є наявною у митного органу, що призвела до виникнення обґрунтованих сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості товару.

Крім того, рішення про коригування митної вартості № 110070000/2014/300057/1 від 28 квітня 2014 року не містить відомостей про підстави його винесення та застосування резервного методу визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що такі дії відповідача не узгоджуються з ч. 7 ст. 54 МК України, відповідно до якої у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Щодо зазначеного в оскаржуваних рішеннях неподання додаткових документів, судом встановлено, що у всіх випадках позивачем під час митного оформлення не подало лише ті документи, які були відсутні на момент митного оформлення. Крім того, судом встановлено, що товариством у межах встановленого Митним кодексом України 80-денного строку до митного органу та суду першої інстанції надані додаткові документи, що підтверджують оплату за фрахт (морське перевезення) в розмірі 19808,00 грн. На підтвердження саме такої вартості фрахту свідчать наступні документи: специфікація № 2 від 09.01.2014 р. про надання послуги - морське перевезення FOB Шанхай-Іллічівськ, вартістю 19808,00 грн.; платіжне доручення № 46 від 22.04.2014 р. про сплату за транспортно-експедиційне обслуговування 19808,00 грн.; рахунок на оплату № 149 від 17.04.2014 р. на суму 19808,00 грн.; акт надання послуг № 159 від 17.04.2014 р. про сплату 19808,00 грн. за фрахт; листи про зміну призначення платежу № 43 від 20.05.2014 р. та № 55-1-551 від 16.06.2014 р. згідно яких в платіжному дорученні № 46 від 22.04.2014 р. вірним вважати - за фрахт (морське перевезення); довідка ТОВ "ЮкрейніанШиппінгСервіс" про транспортні витрати № 1 від 17.04.2014 р., відповідно до якої витрати з перевезення вантажу згідно коносамента SОSH 14010009 від 09.01.2014 р. по маршруту порт Шанхай-Іллічівськ морський торговий порт складають 19808,00 грн. Вказані документи були надані контролюючому органу з листом від № 26/06/14-01 від 26.06.2014 р.

Лист ТОВ "ЮкрейніанШиппінгСервіс" № 457 від 17.07.2014 р., відповідно до якого згідно коносамента SОSH 14010009 від 09.01.2014 р. вартість фрахту складає 19808,00 грн., а ТЕО в розмірі 4126,67 грн., зазначені в специфікації №4 - транспортно-експедиційне обслуговування на території України.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що сумніви у правильності визначення митної вартості у нього також виникли внаслідок того, що документи, які підтверджують числові значення митної вартості, не містили всіх відомостей та містили розбіжності.

З цього приводу колегія суддів звертає увагу на положення частини 4 статті 54 МК України, якою передбачено обов'язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого Міністерством юстиції України 01.06.2012 року за № 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Будь-які заперечення працівників Митниці без зазначення їх у п. 33 рішень про коригування митної вартості не заслуговують на увагу та не можуть бути належними доказами у цій справі відповідно до ст. 2 КАС України.

Зазначене призводить до неоднозначного розуміння рішення органу, ускладнює оскарження в судовому порядку та є порушенням вимог наведених вище норм права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позовні вимоги у частині оскарження рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 110070000/2014/300057/1 від 28.04.2014 року є обґрунтованими.

Касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби відхилити, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: