Справа № 812/392/17
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шембелян В.С.
Суддя-доповідач - Василенко Л.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року справа №812/392/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів: Ястребової Л.В., Ханової Р.Ф.,

розглянув у письмовому провадженніапеляційну скаргу представника Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 3 липня 2017 року у справі № 812/392/17 за позовом ОСОБА_2 до Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання дій протиправними, скасування висновку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач -ОСОБА_2звернулася до суду з позовом до Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області(далі Старобільська ОДПІ), в якому просила: визнати протиправними дії Старобільської ОДПІ, які виразилися у складанні висновку від 03.02.2017 № 57 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;скасувати висновок від 03.02.2017 №57 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч.5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який було складено Старобільською ОДПІ (а.с. 3-6).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 3 липня 2017 року зазначений позов ОСОБА_2 задоволений частково: скасовано висновок Старобільської ОДПІ про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України Про очищення влади № 57 від 03.02.2017. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 153-158).

Відповідач не погодився з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій посилався порушення судом норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити у позові в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що фактично позивач не сплачувала кошти за придбану квартиру, оскільки згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна, загальна вартість нерухомого майна складає 11535,0грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 22.09.2005 року, засвідченого нотаріусом (а.с. 164-166).

Відповідно до ст.197 ч.1 п.2 КАС України судом апеляційної інстанції розглянуто в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

04.09.2017 року від відповідача засобами електронного зв'язку надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника податкового органу.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, вивчила доводи апеляційної скарги, перевірила їх за матеріалами справи і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини справи.

08.12.2016 ОСОБА_2 звернулася до начальника Головного управління ДСНС України у Луганській області із заявою про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» (а.с. 70).

Головне управління ДСНС у Луганській області направило до Старобільської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області запит від 08.12.2016 № 01-6093/232 про проведення перевірки, передбаченої Законом № 1682-VII, відносно ОСОБА_2 (а.с. 71).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 01.01.2016гр.ОСОБА_2 зареєстрована квартира за адресою АДРЕСА_4, форма власності приватна, частка власності 1/1, підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу від 22.09.2005, вартість нерухомого майна складає 11535грн. ( а.с.78).

За результатами перевірки Старобільською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області складений висновок від 03.02.2017 № 57 (а.с.15).

У висновку зазначено, що ОСОБА_2 у декларації вказано достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України Про очищення влади», які відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) гр.ОСОБА_2

Крім того, перевіркою встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_2 у декларації, набутого (набутих) гр. ОСОБА_2 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані гр. ОСОБА_2 із законних джерел.

Так, квартира за адресою: АДРЕСА_4 перебуває у власності гр. ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.2005. Загальна вартість нерухомого майна згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна складає 11535грн. В період з 1998 року по четвертий квартал 2005 року сума отриманих доходів гр. ОСОБА_2 складає 6958 грн 33коп, що свідчить про недостатність коштів для придбання майна, набутого гр. ОСОБА_2 за час перебування на посадах визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади». Старобільською ОДПІ було направлено лист від 24.01.2017 року гр. ОСОБА_2 стосовно вищевказаних розбіжностей. Письмове пояснення та документи, які підтверджують достатність коштів на майно ОСОБА_2 не надано (а.с.15, 78, 82).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спарву розглянуто в межах доводів апеляційної скарги, в частині відмовлених позовних вимог рішення суду не оскаржене.

Спірним у справі є правомірність (протиправність) висновку Старобільської ОДПІ від 03.02.2017 №57 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади».

Згідно ч.1 статті 1 Закону України «Про очищення влади»від 16.09.2014 № 1682-VII (далі Закон №1682) очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3 підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист(ч. 2 ст. 1 Закону № 1682).

Згідно ч.8 ст.3 Закону № 1682 заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, одним із методів очищення влади є здійснення перевірок достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб, що підлягають перевіркам. При цьому, в разі виявлення недостовірності таких відомостей або ж встановлення невідповідності майна (майнових прав) законним доходам, до осіб, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), застосовуються відповідні заборони.

Підстави й порядок проведення перевірок достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб також визначаються Законом №1682.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 1682 особи, які перебувають на посадах, визначених у п.п. 1-10 ч. 1 ст. 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у ч. 4 ст. 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною 3 або 4 ст.1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

З урахуванням наведених норм, позивач є особою, яка займає посаду, щодо яких згідно п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682 здійснюються заходи з очищення влади (люстрації) та щодо якої проводиться перевірка достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", набутого (набутих) за час перебування на посаді судді, доходам, отриманим із законних джерел, як це встановлено п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682.

Згідно частини четвертої ст. 5 Закону № 1682 організація проведення перевірки осіб (крім професійних суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка.

Відповідно до частини пятої вказаної статті перевірці підлягають: достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно ч. 10 ст. 5 Закону № 1682 у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 563 від 16.10.2014 «Деякі питання реалізації Закону України «Про очищення влади» затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» (далі - Порядок № 563) та Перелік органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

Згідно з п.п. 19, 20 Порядку № 563 із метою проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації за минулий рік, поданій особою, яка підлягає перевірці, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у п.п.1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел, до ДФС надсилається запит за формою згідно з додатком 3 разом із засвідченими копіями декларації та трудової книжки (послужного списку) такої особи.

Пунктами 27, 28 Порядку № 563 визначено, що в разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682, ДФС протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх фактів недостовірності та/або невідповідності відомостей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня надходження запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них зазначеній особі.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за фактами, зазначеними у п. 27 цього Порядку, та підтверджені документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування ДФС під час підготовки висновку про перевірку.

Пунктом 35 Порядку № 563 встановлено, що якщо відповідь/висновок/копія судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, є неповними або суперечать іншим матеріалам перевірки, орган, в якому проводиться перевірка, з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації одноразово звертається із запитом до органів перевірки, які зобов'язані розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

Міністерством фінансів України наказом № 1100 від 03.11.2014 затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» (далі - Порядок № 1100), яким визначено процедуру проведення органами ДФС перевірки достовірності відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» зазначених особами, перелік яких наведено у п.п.1-11 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Відповідно до абз. 2 п. 1 Порядку № 1100 його дія поширюється на осіб, стосовно яких проводиться перевірка, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи, визначені ч. 4 ст. 5 Закону № 1682. Перевірка відомостей щодо членів сім'ї особи, стосовно якої проводиться перевірка, вказаних у декларації, не проводиться.

Пунктом 3 Порядку № 1100 встановлено загальний алгоритм проведення органами ДФС перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого ч. 4 ст. 5 Закону № 1682, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтверджуваних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

- порівняльному аналізі наявної інформації з метою засування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтверджуваних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682, за встановленою формою та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Відповідно до п. 4 Порядку № 1100 при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1100 отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна, вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Пунктом 12 Порядку № 1100 також визначено, що в разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджувані документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Згідно з п. 14 Порядку № 1100 висновок про результати перевірки, підписаний керівником контролюючого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), який проводив перевірку, надсилається керівнику органу, передбаченому ч. 4 ст. 5 Закону № 1682, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Абзацом 3 п. 14 Порядку № 1100 визначено, що якщо після надсилання висновку про результати перевірки від органу, в якому проводиться перевірка, одноразово надходить запит з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації, контролюючий орган зобовязаний розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів. У разі отримання додаткової інформації щодо відомостей, які підлягали перевірці згідно із пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону, яка впливає на суть раніше надісланого висновку, контролюючий орган проводить додаткову перевірку, готує та надсилає органу, в якому проводиться перевірка, висновок про результати додаткової перевірки за встановленою формою, де зазначається також про отримання запиту, відповідно до якого проводилася перевірка. У разі відсутності додаткової інформації щодо відомостей, які підлягали перевірці згідно із пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, контролюючий орган за результатами розгляду такого запиту надсилає органу, в якому проводиться перевірка, листа з інформацією про відсутність підстав для проведення додаткової перевірки та уточнює викладену в раніше надісланому висновку інформацію.

Статтею 9 Закону № 1682 встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень при виконанні цього закону оскаржуються в судовому порядку, а у відповідності до абз.2 п. 11 ст. 5 цього ж Закону висновок про результати перевірки достовірності відомостей, визначених п.п.1, 2 ч.5 ст.5 може бути оскаржений особою в судовому порядку. Аналогічні положення закріплено у п. 39 Порядку № 563.

Зі змісту спірного висновку від 03.02.2107 встановлено, що для проведення перевірки податковим органом отримано запит про перевірку, копії декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, копія заяви про проведення перевірки, копія паспорта, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копія біографічної довідки, надсилалися запити про надання відомостей про ОСОБА_2 до Центральної бази даних ДФС України, Державної інспекції сільського господарства у Луганській області, Територіального сервісного центру 4443 регіонального сервісного центру МВС у Луганській області, Державного агентства земельних ресурсів України, відділу Держгеокадастра в Старобільському районі Луганської області, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна субєкта.

З наданих позивачем доказів на спростування висновків податкового органу щодо неможливості отримання позивачем права власності на вказану квартиру із законних джерел судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини.

В свідоцтві про народження НОМЕР_1, складеному 24 грудня 1969 року на громадянина ОСОБА_2 в графі батьки зазначено: батько - ОСОБА_5; мати - ОСОБА_4 (а.с.10).

Відповідно до відмітки про реєстрацію місця постійного проживання в паспорті серії НОМЕР_2 на імя ОСОБА_2 місцем постійного проживання позивача з 25.01.1994 року є АДРЕСА_4 (а.с.7-8).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 22.09.2005 ОСОБА_4 передала у власність позивачеві квартиру за адресою: АДРЕСА_4. В пункті 2.1 вказаного договору вказано, що продаж майна за домовленістю сторін вчиняється за 11535,00 грн. (а.с. 14, 24-25).

Судом першої інстанції в судовому засіданні встановлені наступні обставини.

Як показала свідок ОСОБА_4, яка є матір'ю позивача, вона фактично подарувала доньці ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) квартиру за адресою: АДРЕСА_4. Договір купівлі-продажу квартири було оформлено за порадою нотаріуса, оскільки такий правочин було легше та дешевше оформити. Грошей вона з доньки за квартиру не мала намір отримувати та не отримала. Вартість нерухомого майна в договорі визначалася за оцінкою БТІ.

Тобто, свідок підтвердила, що договір купівлі-продажу вказаної квартири є удаваним правочином згідно з ч.1 ст.235 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 2 цієї статті, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Таким чином, відносини сторін за вказаним договором мають регулюватися за правилами, що встановлені для договору дарування.

Отже, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4, як встановлено судом, позивач отримала в дар від своєї матері, тобто без оплати вартості вказаного нерухомого майна.

Відповідно до біографічної довідки - ОСОБА_2 з 1995 року до теперішнього часу працює у 6-й державній пожежно-рятувальній частині (м. Старобільськ) Головного управління ДСНС України у Луганській області на різних посадах (а.с.91).

Відповідно до довідки від 26.01.2017 № 13/108/53 6-ї державної пожежно-рятувальної частини (м. Старобільськ) Головного управління ДСНС України у Луганській області відомості щодо отримання доходів зазначеними у запиті співробітниками з 1998 до 2005 роки відсутні, оскільки дана інформація знаходиться в архіві на тимчасово непідконтрольній уряду України території в м. Луганськ ( а.с.88).

В довідці №01-598/212 Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області встановлено, що відомості щодо отримання доходів зазначеними у запиті співробітниками з 1998 року до 2005 року відсутні. Фінансові архівні матеріали за цей період перебувають на тимчасово не підконтрольній уряду України території в м. Луганську ( а.с.90).

Відповідно до довідки 6-ї самостійної державної пожежної частини Управління пожежної безпеки України Управління МВС в Луганській області від 04.11.2002 за № 330/435 зазначено, що ОСОБА_2 за період роботи з травня 2002 року до жовтня 2002 року отримала грошове утримання у розмірі 2106,41 грн. ( а.с.28).

В довідці 6-ї самостійної державної пожежної частини Головного управління МНС від 17.08.2004 № 13/34/237 зазначено, що ОСОБА_2 за період роботи з лютого 2004 року до липня 2004 року отримала грошове утримання у розмірі 2121,20 грн. ( а.с.29).

Відповідно до довідки Старобільського районного відділу Головного управління МНС України в Луганській області від 10.06.2005 №13/34/257 зазначено, що позивач за період роботи з березня 2005 року до травня 2005 року отримала грошове утримання у розмірі 1619,95 грн. (а.с.30).

Відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів в період з 1998 року по четвертий квартал 2005 року позивач отримала суму доходу у загальному розмірі 6958,33грн. ( а.с.82).

В період з 30.01.2017 до 24.02.2017 позивач була у службовому відрядженні, що підтверджується копією посвідчення про відрядження НОМЕР_3 та витягом з наказу від 16.01.2017 № 1 (а.с.17, 23), повідомлення відповідача про надання пояснень від 24.01.2017 не отримувала.

Як суд першої так і суд апеляційної інстанції зазначають, що в наданих відповідачем матеріалах перевірки відсутнє повідомлення фіскального органу про необхідність надання позивачем пояснень, щодо виявлених невідповідностей у декларації, хоча за результатами перевірки зазначено з урахуванням письмових пояснень позивача.

Тобто, фіскальним органом порушено вимоги п.п. 4 п. 3 Порядку № 1100 та не повідомлено особу, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та невідповідностей.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, згідно зі змістом частини другої статті 1 Закону № 1682 очищення влади (люстрація) застосовується до осіб, які брали участь в управлінні державними справами своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3, тобто до осіб, які підлягають перевірці, повинні застосовуватися принципи індивідуальної відповідальності та презумпції невинуватості.

На необхідності дотримання принципу індивідуальної вини при проведенні люстраційних заходів наголошується й у Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи від 27 червня 1996 року № 1096 Про заходи щодо позбавлення від спадщини колишніх комуністичних тоталітарних систем. Зокрема, у ній зазначено, що люстраційні заходи можуть бути сумісними з принципами демократичної та правової держави, якщо буде дотримано принцип індивідуальної вини, яка має бути доведена в кожному конкретному випадку, а особі, яка піддається люстраційній процедурі, буде гарантовано право на захист, презумпція невинуватості та право на оскарження до суду (пункти 12, 13).

Установлені зазначеною Резолюцією № 1096 підходи до проведення люстрації знайшли свій розвиток у практиці Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ).

Суд першої інстанції обгрунтовано послався на рішення Любох проти Польщі ЄСПЛ в якому зазначено, що люстраційна процедура не може слугувати покаранням, оскільки це прерогатива кримінального права. Якщо норми національного закону допускають упровадження обмеження прав, гарантованих Конвенцією, то такі обмеження мають бути достатньо індивідуальні. Люстраційні процедури мають відповідати критеріям доступності, а при розгляді справ про люстрацію мають бути дотримані всі стандарти справедливого судового розгляду та вимог, передбачених статтею 6 Конвенції щодо кримінальних проваджень. Зокрема, особі, яка піддається люстрації, мають бути забезпечені всілякі гарантії, притаманні кримінальному переслідуванню. Такою гарантією передусім має бути презумпція невинуватості (пункт 61).

Також колегія суддів звертає увагу, що в договорі купівлі-продажу квартири, який відповідач вважає доказом, що квартира придбана за кошти, в розділі 2 «Ціна договору» зазначено, що продаж майна за домовленістю сторін вчиняється за 11535,0грн, які продавцем отримані від покупця до підписання цього договору.

Тобто, матеріалами справи та відповідачем не доведено, що позивач придбала квартиру у своєї матері за гроші.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що фіскальним органом перевірку відносно позивача проведено формально, без дотримання принципів індивідуальної відповідальності та презумпції невинуватості, оскільки при проведенні перевірки, незважаючи на зазначення у оскарженому висновку врахування пояснень позивача та додатково наданих документів, фактично пояснення не надавалися через тривале відрядження позивача.

Позивач в судовому засіданні підтвердила факт законного придбання квартири за адресою: АДРЕСА_4, яку отримала як подарунок від матері, отже, безоплатно.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що суб'єктом владних повноважень не доведений належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог антикорупційного законодавства та вимог Закону №1682, тому висновок Старобільської ОДПІ від 03.02.2017 за № 57 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частиною 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» є обгрунтованим, а висновок відповідача - протиправним та підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції вирішив справу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст.197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській областізалишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 3 липня 2017 року у справі № 812/392/17 за позовом ОСОБА_2 до Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання дій протиправними, скасування висновкузалишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А.Василенко

Судді Л.В.Ястребова

Р.Ф. Ханова