Справа № 804/436/17
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 р. справа № 804/436/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу № 357 від 19.12.2016 р. в частині звільнення з посади, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

16 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Атестаційної комісії № 21 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, а також наказ відповідача № 357 о/с від 19.12.2016 р. в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції зі служби в поліції на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність); поновити її на займаній посаді, а також стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 17.01.2017 р. відкрито провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення від 19.12.2016 р. № 357 о/с, поновлення позивача на займаній посаді, а також стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (а.с. 2).

Ухвалою суду від 11.04.2017 р. відкрито провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення (висновку) Атестаційної комісії № 21 (а.с. 45).

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що своє звільнення вважає незаконним та зазначає, що призначення атестування проведено з грубим порушенням вимог Закону України «Про Національну поліцію». При цьому, позивач стверджує, що відповідач не мав передбачених ч.2 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для включення його до списку осіб, що підлягають атестації, перелік яких є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню. Крім того, позивач посилається на порушення посадовими особами відповідача Інструкції про проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України. Зокрема, під час атестування атестаційна комісія не з'ясовувала відповідність позивачки критеріям, встановлених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції про проведення атестування поліцейських, матеріали особової справи розглянула поверхнево та упереджено, атестаційною комісією при прийнятті рішення не було враховано обов'язкові критерії оцінювання, внаслідок чого остання дійшла необґрунтованого висновку про службову невідповідність позивача. Посилаючись на викладені обставини, просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача про звільнення її з посади, поновити позивачку на займаній посаді, а також стягнути з відповідача середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу (а.с.4-9).

Відповідач надав до суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що атестування поліцейських проводилось атестаційними комісіями органів поліції відповідно ч.1 ст.57 Закону України «Про Національну поліцію» з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей та, зокрема, з метою визначення відповідності посадам, на які вони призначені, та перспектив їхньої службової кар'єри. При цьому, основним завданням визначення відповідності колишніх працівників органів внутрішніх справ оновленим вимогам суспільства до професії поліцейського є з'ясування під час проведення атестування рівня їх професійних якостей, мотивації особи, що спонукає до поведінки на досягнення цілей у службі, що в свою чергу передбачає встановлення рівня розвинутості суб'єкта, емоційного ставлення до професійної діяльності, вміння адаптувати свою поведінку відповідно до ситуацій, що виникають, вміння будувати процес спілкування, сформованості таких здібностей як мислення, уявлення, спостережливість, комунікативних умінь і широкого набору професійно значущих властивостей: емоційної стабільності, самоконтролю, щирості, доброти, наполегливості, тощо. З даною метою відповідачем, у відповідності до виданого наказу № 458 від 23.02.2016 р., призначено атестування поліцейських Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області та створено атестаційні комісії. Представник відповідача зазначив, що відповідно до Інструкції, атестування поліцейських проводиться у два етапи - тестування та співбесіда. Так, позивач пройшовши тестування, не набрав прохідну кількість балів за тестом на професійні навички (23 балів з 60), та під час співбесіди з членами атестаційної комісії останні зробили негативні висновки стосовно особи позивача, у зв'язку з тим, що він має низький рівень теоретичних знань та професійних якостей, отримав низькі показники тестування на професійні навички. За результатами співбесіди комісія дійшла висновку, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню з посади через службову невідповідність. На думку відповідача, атестування позивача було проведене атестаційною комісією у межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений наказом МВС України від 17.11.2015 р. № 1465. Також, відповідач зазначив, що оскільки атестаційна комісія прийняла рішення про службову невідповідність позивача та необхідність його звільнення зі служби, в силу вимог п. 28 Інструкції керівник відповідача мав обов'язок забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу, відтак дії відповідача цілком узгоджувались з приписами Інструкції та встановленого порядку проведення атестування поліцейських відповідно до визначеної мети. Враховуючи, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу, який був виданий з дотриманням Закону України «Про Національну поліцію», був атестаційний лист ОСОБА_1 та протокол ОП № 15.00033593.0070760 від 05.09.2016 р., представник відповідача вважає звільнення позивача правомірним та просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с. 46-53).

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні 17.08.2017 року клопотань про виклик свідків або призначення судових експертиз по справі не заявляв, проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, участь в судовому засіданні свого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

За викладених обставин, враховуючи, що в судове засідання прибули не всі особи, що беруть участь у розгляді справи, та за відсутності потреби у виклику свідків чи проведенні судових експертиз, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, розгляд справи завершено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 у період з серпня 2009 року по листопад 2015 року проходила службу в органах внутрішніх справ (а.с. 66).

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 1 о/с від 07.11.2015 р. відповідно до пунктів 9 та 12 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», як такої, що прибула з Міністерства внутрішніх справ, ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції в порядку переатестування, з присвоєнням спеціального звання старший лейтенант поліції (а.с. 76).

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 458 від 23.02.2016 р. прийнято рішення про проведення атестації поліцейських Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та підпорядкованих підрозділів (а.с. 56).

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 2356 від 23.08.2016 р. затверджено персональний склад атестаційної комісії № 21 для проведення атестації поліцейських Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (а.с. 57).

Безпосереднім керівником позивача - т.в.о. начальника слідчого відділення Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Захаренко О.А. складено атестаційний лист на ОСОБА_1 від 26.02.2016 р., в якому зазначено, що остання за період служби в органах внутрішніх справ та на займаній посаді зарекомендувала себе з позитивного боку як особа, що вміє проявити ініціативу, наполеглива, здатна на жертви для виконання службового обов'язку, вимоглива до себе. Тобто, за висновком прямого керівника, викладеним в атестаційному листі, ОСОБА_1 відповідає займаній посаді (а.с. 65).

05.09.2016 року атестаційна комісія № 21 ГУНП в Дніпропетровській області провела співбесіду з ОСОБА_1, про що складено протокол засідання № 15.00033593.0070760. У даному протоколі зазначено висновок комісії - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (а.с.60-61).

В атестаційному листі позивача у розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії) також зроблено висновок: займаній посаді не відповідає, звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (а.с. 65, зворотній бік).

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 357 о/с від 19.12.2016 р. позивача звільнено зі служби в поліції з 19 грудня 2016 року, на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) (а.с. 55).

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить із наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580, який згідно з п. 1 розділу XI «Прикінцеві та Перехідні положення» цього Закону набрав чинності з 7 листопада 2015 року.

Відповідно до пп. 9, 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Отже, Законом України «Про Національну поліцію» передбачена альтернатива прийняття працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

При цьому, вказаним Законом визначені умови прийняття працівників міліції на службу до поліції: 1) бажання проходити службу в поліції; 2) відповідність вимогам до поліцейських, визначених цим Законом.

Реалізація цих умов відбувається у визначений строк упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону (тобто, з 07.08.2015 до 07.11.2015) та шляхом видання наказу про призначення за згодою особи або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими.

Таким чином, перевірка відповідності особи вимогам до поліцейських повинна бути проведена до видання відповідного наказу про призначення особи на посаду в Національній поліції України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачку, як прибулу з Міністерства внутрішніх справ, прийнято на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» на підставі його заяви шляхом видання наказу про призначення за її згодою в порядку переатестування. Вказаний наказ свідчить про те, що ОСОБА_1 відповідає вимогам до поліцейських, визначеним Законом «Про Національну поліцію», та її призначення відбулось в порядку переатестування, про що прямо зазначено в наказі.

При цьому, зміст наказу ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.11.2015 р. № 1 о/с не дозволяє здійснювати будь-яке подвійне трактування підстав для його прийняття. Пославшись на приписи пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію», видавник цього наказу прийняв на себе відповідальність за його достовірність, а саме, як було зазначено вище, за відповідність позивача вимогам до поліцейських та за його призначення в порядку переатестування, яке фактично не проводилось.

Порядок атестації поліцейського визначений статтею 57 Закону № 580, відповідно до якої атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Аналогічні норми в частині підстав для атестування містить також Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 р. № 1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за № 1445/27890 (далі Інструкція № 1465), зокрема її пункт 3 розділу І.

Вказаний перелік підстав для проведення атестування поліцейських є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 видання відповідного наказу є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України. Вказаним пунктом не передбачено можливість проведення атестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності вимогам до поліцейських після їх прийняття на посади в Національній поліції України без наявності підстав, передбачених статтею 57 Закону № 580.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що після призначення певної особи, в тому числі такої, що прибула з МВС, на посаду в органах Національної поліції, атестування останньої може проводитись виключно з підстав, передбачених статтею 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Відтак, суд зазначає, що проведення атестації поліцейських, в тому числі прибувших з МВС, може мати місце виключно у таких випадках: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, передумовою прийняття рішення про проведення атестації особи має бути реальне настання обставин або встановлення фактів, що зумовлюють необхідність її проведення: у випадку призначення на вищу посаду за наявності ініціативи поліцейського або керівництва; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність за наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо. Таким чином, атестація працівника одразу ж після прийняття його на роботу (у тому числі на службу до поліції), безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення поліцейського на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження не відповідає меті та завданню атестування і суперечить вимогам Закону України «Про Національну поліцію».

Отже, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VIII. При цьому в наказі або в списках щодо кожної особи повинні бути наведені індивідуальні підстави для проведення його атестації.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що позивачка на момент її включення до списку осіб, що підлягають атестації, мала позитивну характеристику, належним чином виконувала свої службові обов'язки, до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, отже, будь-які ознаки службової невідповідності її займаній посаді були відсутні.

Крім того, за висновком прямого керівника, наданим 26.02.2016 року, ОСОБА_1 відповідає займаній посаді (а.с. 65).

Після цієї дати жодних інших висновків щодо ОСОБА_1 керівництвом не складалося. Документи, які б свідчили про наявність визначених статтею 57 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для проведення її атестації, також відсутні.

Таким чином, відповідачем, на якого покладено обов'язок доказування, не доведено, що позивачка підлягала атестації та, відповідно, включенню до списку поліцейських, які підлягають атестації, оскільки не наведено підстав для проведення її атестації, що передбачені частиною другою статті 57 Закону № 580-VІІІ, та не надано відповідних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 мала бути призначена на вищу посаду чи переміщена на нижчу посаду, або щодо неї виявлено ознаки службової невідповідності.

При цьому, суд зауважує, що закріплена у частині 1 статті 57 Закону № 580-VІІІ мета атестування не може виступати самостійною і достатньою підставою для проведення атестування поліцейського, з метою визначення можливості його звільнення через службову невідповідність, без наявності конкретних передумов (порушення порядку і правил несення служби тощо) для призначення атестування.

Висновки атестування в такому випадку можуть носити лише аналітичний, інформаційний характер і не можуть використовуватись органами Національної поліції України як підстава для звільнення особи.

Водночас, правові наслідки для позивача може мати результат вчинених суб'єктом владних повноважень дій, а не сам процес вчинення дій.

За викладених обставин, зважаючи на відсутність у відповідача передбачених ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VІІІ підстав для проведення атестування ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що відповідач діяв усупереч вимогам закону, провівши таке атестування та прийнявши рішення (висновок) Атестаційної комісії № 21 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (без дати), оформлене протоколом від 05.09.2016 р. ОП №15.00033593.0070760 про службову невідповідність ОСОБА_1, що стало підставою для звільнення її зі служби в поліції на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

При цьому, суд зазначає, що порушення відповідачем вимог діючого законодавства щодо неможливості проведення атестації поліцейського без наявності підстав, передбачених ч.2 ст. 57 Закону № 580-VІІІ, є самостійною і достатньою підставою для визнання протиправними юридично значимих рішень, прийнятих суб'єктом владних повноважень на підставі такого рішення (висновку) атестаційної комісії і виключає подальшу перевірку судом додержання законодавства при проведенні процедури самої атестації та правомірності висновків такої атестації по суті, оскільки останнє вже не може впливати на правове вирішення спору.

За таких обставин, суд не досліджує питання, які стосуються дотримання відповідачем порядку проведення атестації позивача та правомірності висновків атестаційної комісії, прийнятих за результатами цієї атестації.

Крім того, суд зауважує, що висновок атестаційної комісії, викладений як в протоколі засідання комісії, так і в атестаційному листі, не може виступати самостійним предметом оскарження як процедурний акт, який не несе в собі негативних наслідків для позивача, а лише виступає підставою для прийняття юридично значимого рішення, в даному випадку - наказу про звільнення, який і виступає предметом спірних правовідносин у цій справі.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду від 06.06.2017 р. у справі К/800/34707/16.

У зв'язку з чим, належним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Дніпропетровській області № 357 о/с від 19.12.2016 р. «По особовому складу» в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції, зі служби в поліції на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність), та поновлення її на посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що позивачку було протиправно звільнено зі служби в поліції, вона підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого її було протиправно звільнено, а саме: на посаді слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції.

Стосовно вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд звертає увагу на таке.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016 р.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3).

Таким чином, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що при зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 640 грн. за позовні вимоги немайнового характеру про скасування рішення (висновку) атестаційної комісії № 21 про невідповідність її займаній посаді, які судом не були задоволені. Решта заявлених позовних вимог, які стосуються поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судовим збором не оплачувались. За викладених обставин, сплачений ОСОБА_1 при зверненні до суду судовий збір в сумі 640 грн. поверненню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 357 о/с від 19.12.2016 р. в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції, зі служби в поліції на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

Поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції з 19.12.2016 року.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.12.2016 року по день фактичного поновлення на посаді, але не більше ніж за один рік, відповідно до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016 р.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Чорна