Справа № 804/8586/16
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"23" серпня 2017 р. справа № 804/8586/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представника позивача Покотило Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року у справі №804/8586/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Техпром"

до Одеської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, -

встановив:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС від 22.09.2016 року №500060001/2016/610055/2 про коригування митної вартості товару;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС від 22.09.2016 № 500060001/2016/00195.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року у справі №804/8586/16 адміністративний позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що митницею не обґрунтовано свій сумнів у правильності визначення митної вартості декларантом. Матеріали справи свідчать, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що відсутність в поданих до митного оформлення банківських платіжних документах посилання на рахунок-фактуру (інвойс) або на рахунок-проформу могло свідчити про неавтентичність поданих до митного оформлення

документів та про можливу підміну документів із метою заниження заявленої митної вартості товарів. Неможливість однозначно визначити порядок оплати та/або графік розрахунків згідно поданих до митного оформлення інвойсу від 11.08.2016 № BY-2012 та рахунку-проформи від 10.06.2016 № BY-2012, у той час як пункт 6.2.2. зовнішньоекономічного договору від 05.05.2016 №ABF0105_3 передбачає уточнення порядку оплати в проформі-інвойсі чи фактурі, виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статті 54 Митного кодексу України. В документах, що надані до митного оформлення, відсутні страховий поліс або інший доказ страхового покриття. Відсутність сертифікату походження, що містить інформацію про країну виробництва, виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже було здійснено.

27 червня 2017 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання відповідача, в якому останній просить здійснити розгляд справи без участі його представника.

23 серпня 2017 року до суду апеляційної інстанції надійшли заперечення позивача на апеляційну скаргу, в яких останній вказує, що твердження відповідача про те, що в платіжних дорученнях відсутнє посилання на інвойс чи фактуру є безпідставним, оскільки платіжні доручення оформлені, зокрема, відповідно до Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». З приводу відсутності страхового полісу позивач зазначає, що поставка на територію України здійснювалась на умовах поставки FOB Шанхай, що зобов'язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Сертифікат походження не надавався, оскільки таких обов'язок не передбачений Митним кодексом України. З приводу неможливості встановлення виробника товару позивач вказує, що зовнішньоекономічний Контракт укладався із виробником, про що зазначено в самій угоді.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін оскаржуване судове рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.05.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Техпром» та компанією Anji Binyu Furniture Co., LTD., Китай, був укладений контракт № ABF0105_3 на постачання продукції.

Позивачем на підставі контракту від 05.05.2016 року № ABF0105_3 на постачання продукції, рахунку-проформи від 10.06.2016 року № BY-2012 та рахунку - фактури (інвойс) від 11.08.2016 року № BY-2012 за митною декларацією № 500060001/2016/009880 від 20.09.2016 року було заявлено до митного оформлення товар:

- меблі для сидіння, які обертаються, з регульованою висотою - офісні крісла: Артикули SD-05 - 85 шт., SD-06 - 85 шт., SD-07 - 85 шт., SD-08 - 75 шт., SD-09 - 10 шт., SD-10 - 10 шт. Всього - 350 шт. Торговельна марка - "Barsky". Фірма-виробник - "ANJI BINYU FURNITURE CO.,LTD". Країна виробництва - Китай, CN., вартість - 14630,00 дол. США.

- апаратура вібромасажна електрична - офісне масажне крісло, артикул SDM-01 - 50 шт., торговельна марка - "Barsky", фірма-виробник - "ANJI BINYU FURNITURE CO.,LTD", країна виробництва - Китай, CN., вартість - 2850,00 дол. США.

Разом із ВМД позивачем надані митному органу наступні документи:

1. Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються № ABF0105_3 від 05.05.2016 року.

2. Розрахунок ціни (калькуляція) BY-2012 від 11.08.2016 року.

3. Рахунок-фактура (інвойс) № BY-2012 від 11.08.2016 року.

4. Рахунок-проформа № BY-2012 від 10.06.2016 року.

5. Міжнародна автомобільна накладна (CMR) № 1655 від 19.09.2016 року.

6. Коносамент (Bill of Lading) № MRFB16083567 від 14.08.2016 року.

7. Платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 1 від 01.09.2016 року.

8. Платіжний документ, що підтверджує вартість товару № ACKTODNEPR-2851- 000001 від 03.06.2016 року.

9. Копія митної декларації країни відправлення № 19641390 від 11.08.2016 року.

10. Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 1659 від 15.09.2016 року.

У митній декларації від № 500060001/2016/009880 від 20.09.2016 року зазначено митну вартість (за основним методом) за ціною контракту, використовуючи відомості Контракту.

У зв'язку із тим, що системою управління ризиками було згенеровано обов'язкові форми митного контролю, митницею додатково було витребувано документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації: 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

21 вересня 2016 року позивачем було надано виписку з бухгалтерської документації для підтвердження здійснення розрахунків, лист від контрагента виробника товару від 21.09.2016 року з поясненнями з приводу попередньої оплати поставки товару згідно з електронною проформою-інвойсом № ВУ-2012 від 05.05.2016 року, Висновок експертної установи Дніпропетровської Торгово-промислової палати № ГО-4312 від 21.09.2016 року.

22 вересня 2016 року позивачу карткою № 500060001/2016/00195 було відмовлено у митному оформленні товару за його товарною вартістю та прийнято рішення про визначення митної вартості товару 500060001/2016/610055/2, відповідно до якого митну вартість на офісні крісла з маркуванням: SD-01 - 70 шт., SD-02- 134, SD-03 - 70 шт., SD-04- 70 шт. визначено на підставі митної декларації поданої до оформлення від 07.07.2016 року № 500060001/2016/006625.

Відповідно до частини 1 статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 1 частини 3 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до частини 1, 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Стосовно посилань апеляційної скарги на те, що відсутність в поданих до митного оформлення банківських платіжних документах посилання на рахунок-фактуру (інвойс) або на рахунок-проформу могло свідчити про неавтентичність поданих до митного оформлення документів та про можливу підміну документів із метою заниження заявленої митної вартості товарів, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на підтвердження передплати позивачем надано платіжне доручення № 1 від 03.06.2016 року, платіжний банківський документ від 03.06.2016 року № ACKTODNEPR- 2851-000001 та банківську виписку з особового рахунку за період з 24.05.2016 року по 20.09.2016 року. Також, повна оплата відповідно до проформи інвойсу від 10.06.2016 року № BY-2012, комерційного рахунку-фактури від 11.08.2016 року № BY-2012, здійснена на підставі платіжного доручення № 1 від 01.09.2016 року у сумі 16225,00 дол. США призначення платежу «оплата згідно Контракту від 05.05.2016 № ABF0105_3», що також підтверджується банківською випискою з особового рахунку Позивача за період з 24.05.2016 року по 20.09.2016 року.

Щодо твердження відповідача про відсутність страхового полісу або іншого доказу страхового покриття треба зазначити, що поставка на територію України здійснювалась на умовах FOB Шанхай, відповідно до п. 4.1. Контракту, про що також зазначено в проформі-інвойсі від 10.06.2016 року № BY-2012 та комерційному рахунку-фактурі від 11.08.2016 року № BY-2012, експортній митній декларації, з огляду на що обов'язок зі страхування не покладався на покупця.

Відносно ненадання сертифікату походження товару суд апеляційної інстанції зазначає, що сертифікат № С60061 долучений позивачем до матеріалів справи. Крім того, положеннями Митного кодексу України не передбачено обов'язкове його надання для митного оформлення.

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання відповідача на неможливість встановити виробника товару та відсутність у калькуляції посилання на контракт через те, що у Контракті та інвойсі містяться усі зазначені дані.

Згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що відомості з інформаційних баз даних Мiндоходiв, які мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень, не можуть мати переважного значення перед наданими декларантом первинними документами. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Для належного і достатнього обґрунтування наявності підстав для коригування митної вартості лише на підставі такої інформації, митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Разом з тим митницею не підтверджено проведення дослідження вказаної нею інформації та не обґрунтовано свій сумнів у правильності визначення митної вартості декларантом.

Таким чином, наявні матеріали справи свідчать, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору у спірних правовідносинах, з огляду на що оскаржувані рішення суб'єкта владних повноважень не ґрунтуються на приписах законодавства України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року у справі №804/8586/16 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко