Справа № 316/1424/16-а
Суддя: Вільямовська Н. О.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/1424/16-а
Провадження № 2-а/316/9/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2017 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд

Запорізької області

у складі головуючого судді: Вільмовської Н.О.,

за участю секретаря судового засідання: Рябухи О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар Запорізької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Енергодарської міської ради, про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 17.03.2016 року №65,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 17.03.2016 року №65 «Про застосування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Позовні вимоги мотивував тим, що 31.03.2016 року між ДП «НАЕК « Енрегоатом» в особі ЗАЕС та органами місцевого самоврядування в особі голови Енергодарської міської ради, в.о. начальника управління КП ПКВ ЕМР складений Зведений акт приймання-передачі до комунальної власності основного засобу «Гуртожиток ЗАЕС» з нежитловими приміщеннями. В травні 2016 року надійшла інформація про нарахування суми, яка підлягає сплаті за послуги, надані КП «ПКВ» по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою м. Енергодар, пр. Будівельників 25 б. Розмір плати за утримання будинку та прибудинкової території був обрахований на рівні, який діяв під час утримання будинку по пр. Будівельників 25 б ВП ЗАЕС ДП «НАЕК «Енергоатом». Відповідно рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 17.03.2016 року №65, КП ПКВ ЕМР дозволено застосовувати тариф на житлово-комунальні послуги у розмірі, який був встановлений рішенням виконавчого комітету Енергодарськой міської ради за зверненням ВП ЗАЕС (рішення №70 від 17.03.2011), для утримання будинку по пр. Будівельників 25б. 01.07.2011 року Кабінетом міністрів України прийнята постанова №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Вказаною постановою №869 затверджений «Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (надалі Порядок). Згідно з п.1 Порядку, він визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на субєктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги (далі - виконавців), субєктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями (далі-субпідрядники), органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є сукупною (загальною) вартістю надання таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планових (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість або єдиного податку. Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, раніше в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Виконавчого комітету Енергодарської міської ради в судове засідання не зявився, причини неявки не відомо.

Вислухавши позивача, дослідив матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно рішення Виконавчого комітету від 17.03.2016 року №65 зазначено, що у звязку з прийняттям до комунальної власності територіальної громади м. Енергодара малосімейного гуртожитку «Молодіжне» (1,2 підїзд) по вул. Скіфській, 12, малосімейного гуртожитку «Ентузіаст» по вул. Козацькій,11, гуртожитку «ЗАЕС» по пр. Будівельників, 25б, гуртожитку «Славутич 1, 2, 3» по вул. Центральній, 2, п.2 ч.1 ст.7, п.2 ч.1 та ч.2 ст.14, ч.3 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дозволено комунальному підприємству «Підприємство комунальної власності» з 17.03.2016 року тимчасово застосовувати тарифи на житлово-комунальні послуги:

-для мешканців малосімейного гуртожитку «Молодіжне» (1, 2 підїзд) по вул. Скіфській, 12, малосімейного гуртожитку «Ентузіаст» по вул. Козацькій, 11, встановлені рішенням виконавчого комітету міської ради від 14.07.2011 №187 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться на балансі ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» (малосімейні гуртожитки)»;

-для мешканців гуртожитку «ЗАЕС» по пр. Будівельників, 25б, встановлені рішенням виконавчого комітету міської ради від 17.03.2011 №70 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій гуртожитку «ЗАЕС» по пр. Будівельників, 25а, що знаходиться на балансі ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», для групи споживачів - населення (із змінами);

-для мешканців гуртожитку «Славутич 1, 2, 3» по вул. Центральній, 2, встановлені рішенням виконавчого комітету міської ради від 14.04.2011 №132 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться на балансі ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» (гуртожитки),

до моменту нових тарифі на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - до 31.10.2016 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні, транспортні та інші послуги, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

На підставі ч.2 ст.31 цього Закону виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Відповідно до змісту ч.3 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг, які затверджують органи місцевого самоврядування, визначає Кабінет Міністрів України.

Порядком надання висновків щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, послуги з вивезення побутових відходів, а також технічного обслуговування ліфтів, затвердженого наказом Мінекономіки від 7 березня 2007 року №67 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 березня 2007 року за № 222/13489) та чинним на час прийняття оспорюваного у справі рішення, встановлена процедура надання Держінспекцією або її територіальними органами висновків, що подаються до розгляду відповідному вповноваженому органу із затвердження тарифів на зазначені послуги.

Для отримання висновків щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на житлово-комунальні послуги субєкти господарювання незалежно від форм власності, які виконують/виробляють житлово-комунальні послуги (далі - виконавці/виробники), проводять економічний аналіз фактичних витрат на виробництво житлово-комунальних послуг щодо їх відповідності економічно обґрунтованому рівню витрат та розміру тарифів, що діють. Під час проведення економічного аналізу досліджується відповідність фактичних якісних та кількісних показників, що характеризують виробництво житлово-комунальних послуг, нормативним показникам, а також вартісних показників (за визначеними в установленому порядку статтями витрат) - економічно обґрунтованим витратам. Звернення виконавців/виробників до вповноваженого органу щодо перегляду тарифів подається за наявності висновків Державної інспекції з контролю за цінами або територіального органу Державної інспекції з контролю за цінами щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на виробництво житлово-комунальних послуг (п.п. 2, 3 вказаного Порядку).

Водночас, у п.41 Порядку формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010, визначено, що висновок щодо розрахунків економічно обґрунтованих планованих витрат, повязаних з наданням послуг з вивезення побутових відходів, надається Державною інспекцією з контролю за цінами або її територіальними органами в порядку, встановленому Мінекономрозвитку.

Отже, на час виникнення спірних відносин тарифи на послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів і технічного обслуговування ліфтів, які входять до складу тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлювались органами місцевого самоврядування, при цьому отримання підприємством (виконавцем) висновку щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат повинно було здійснено до процедури прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.19 ОСОБА_2 України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Виходячи з вимог ст. 3 ОСОБА_2 України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

На підставі ст.55 ОСОБА_2 України права громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право оскарження в суді рішень, дій … службових осіб.

На підставі ст.8 ОСОБА_2 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Так, відповідно до вимог ч.ч.1-2 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи повинний керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд повинний був застосувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч.3 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб ... від порушень з боку органів місцевого самоврядування.

Положеннями ч.1 ст.7 КАС України передбачені основні принципи здійснення правосуддя в адміністративних судах, а саме принципи верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин у справі.

Так, відповідно до вимог ч.ч. 1-2 ст.8 КАС Українисуд при вирішенні справи повинний керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд повинний був застосувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з п.п.1, 3 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено в судовому засіданні, виконком під час прийняття рішення від 17 березня 2016 року №65 «Про тимчасове застосування тарифів на житлово-комунальні послуги», яким по суті були встановлені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на відповідний період, не дотримався установленої законодавством процедури, тобто діяв за межами, всупереч чинному законодавству, та у спосіб, що не передбачений ОСОБА_2 та законами України.

За приписами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до наведених вимог відповідач як субєкт владних повноважень повинен надати суду достатні беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується оскаржене рішення, і довести правомірність прийняття ним спірного рішення. Таких доказів відповідач не надав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 159, 160, 161-163, 181, 186 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Енергодарської міської ради, про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 17.03.2016 року №65, задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 17.03.2016 року №65 «Про тимчасове застосування тарифів на житлово-комунальні послуги».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н. О. Вільямовська