Справа № 296/5702/17
Суддя: Бондарчук В. В.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/5702/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Бондарчука В.В.,

секретаря Тузенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Управління МВС України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні висновку про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850; зобовязати Міністерство внутрішніх справ України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 217 500, 00 грн., відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

В обґрунтування позову зазначив, що він проходив службу в органах внутрішніх справ з листопада 1981 року та наказом МВС України від 06.11.2015 №2396 о/с був звільнений з ОВС за п. 64 «з» у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Разом з тим, наказом Національної поліції України від 07.11.2015 №33 о/с відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ІХ Закону України «Про Національну поліцію» він був призначений на посаду заступника начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Наказом ГУНП в Житомирській області від 27.04.2016 року №77 о/с позивач був звільнений за п.2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу), з 29.04.2016 року відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Після звільнення з ОВС (06.11.2015), у зв'язку із погіршенням стану здоров'я, він пройшов медичне обстеження військово-лікарською комісією державної установи "Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" з метою визначення придатності за станом здоров'я проходити подальшу службу в органах поліції.

В результаті медичного огляду йому було видане свідоцтво про хворобу від 25.04.2016 № 60/53, в якому вказано, що він не придатний до військової служби зі зняттям з військового обліку, а також зазначено, шо захворювання повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У подальшому 13.05.2016 обласною МСЕК № 2 йому була встановлена третя група інвалідності з 13.05.2016, а також зазначено, що захворювання, так, повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

На початку жовтня 2016 він звернувся до УМВС України в Житомирській області із заявою та додатками до неї, передбаченої п. 7 Порядку для виплати одноразової грошової допомоги.

В свою чергу, УМВС України в Житомирській області направило висновок щодо виплати грошової допомоги до МВС України та нарахувало йому одноразову грошову допомогу у розмірі 217 700.00 грн., у відповідності до п. 8 Порядку.

Листом № 15/2-3748 від 06.10.2016 Міністерство внутрішніх справ України повернуло без розгляду матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу зазначивши, що призначення вказаної допомоги повинно проводитись за останнім місцем служби поліцейського.

Не погоджуючись з діями МВС України, ОСОБА_2 оскаржив дії останнього, та постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 20.12.2016 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду та ухвалою Вищого адміністративного суду України, позов останнього до МВС України, треті особи: Національна поліція України про визнання протиправною відмову, зобовязання прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги було задоволено.

На підставі виконавчого листа №6014/17 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 03.04.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Одночасно УМВС України в Житомирській області 04.04.2017 року, відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 20.12.2016 року та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 року, направило до МВС України висновок про призначення одноразової грошової допомоги.

Розглядаючи повторно зазначений висновок, Міністерство внутрішніх справ України 10.04.2017 року у затвердженні висновку від 04.04.2017 року відмовило та листом від 25.04.2017 року №15/2-1413 повідомило ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області, що матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 Департаментом фінансово-облікової політики МВС України опрацьовано та повернуто без права на виплату.

У подальшому відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 06.06.2017 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Позивач вважає дії МВС України в частині відмови у затвердженні висновку щодо виплати грошової допомоги, яка передбачена Порядком №850 без права на виплату протиправними, такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Позивач в судове засідання не зявився, 28.08.2017 року надав до суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заперечення проти позову та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Представник третьої особи УМВС України в Житомирській області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з 08.10.1981 року по 06.11.2015 року та наказом МВС України від 06.11.2015 №2396 о/с був звільнений з ОВС за п. 64 «з» (у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що підтверджується довідкою Управління кадрового забезпечення ГУНП в Житомирській області №4180/12/02-2016 (а.с.25).

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 07.11.2015 №3 о/с відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ІХ Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_2 був призначений на посаду заступника начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області (а.с.24).

З 07.11.2015 року по 29.04.2016 року позивач проходив службу в Національній поліції України та наказом ГУНП в Житомирській області від 27.04.2016 року №77 о/с позивач був звільнений зі служби в поліції за п.2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу), з 29.04.2016 року відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.25,26).

Відповідно до виписки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №514407 від 13.05.2016 року, за результатами первинного огляду з 13.05.2016 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, захворювання, так, повязаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.27).

На початку жовтня 2016 ОСОБА_2 звернувся до УМВС України в Житомирській області із заявою та додатками до неї, передбаченої п. 7 Порядку для виплати одноразової грошової допомоги.

В свою чергу, УМВС України в Житомирській області направило висновок про призначення одноразової грошової допомоги до МВС України та нарахувало ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 217 500,00 грн. (а.с.20).

Листом № 15/2-3748 від 06.10.2016 Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України повернуло без розгляду матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 зазначивши, що призначення вказаної допомоги повинно проводитись за останнім місцем служби поліцейського (а.с.19).

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 20.12.2016 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.04.2017 року, позов ОСОБА_1 було задоволено та визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги і зобовязано Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 та прийняти відповідне рішення (а.с. 10-13, 14-15, 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі виконавчого листа №6014/17 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 03.04.2017 року було винесено постанову ВП №53678311 про відкриття виконавчого провадження (а.с.17).

Одночасно УМВС України в Житомирській області 04.04.2017 року відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 20.12.2016 року та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 року направило до МВС України висновок про призначення одноразової грошової допомоги (а.с.23).

Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України 10.04.2017 року у затвердженні висновку від 04.04.2017 року відмовило та листом від 25.04.2017 року №15/2-1413 повідомило ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області, що матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 Департаментом фінансово-облікової політики МВС України опрацьовано та повернуто без права на виплату (а.с.22).

06.06.2017 року відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.18).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію", Кабінет Міністрів України Постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок № 850). Дана постанова набрала чинності 31.10.2015.

Згідно підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов»язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи (п.п.2 п.3 Порядку №850).

Відповідно до п.7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

- довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією;

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає до Міністерства Внутрішніх Справ України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цього Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (п.7 Порядку №850).

МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п.9 Порядку №850).

Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ (п.11 Порядку №850).

Відповідно до абз.3 п.15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Проаналізувавши наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850. Зазначеним Порядком чітко встановлено, що заяву про виплату цієї допомоги такий працівник подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу, останній складає висновок щодо виплати грошової допомоги та надсилає його до МВС для прийняття відповідного рішення.

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції, не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850.

Суд звертає увагу, що відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №641 "Про утворення Національної поліції України" та "Положення про Національну поліцію", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 877, Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

З положень вказаних нормативно-правових актів не вбачається, що органи Національної поліції є правонаступниками органів внутрішніх справ.

Також суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Тобто, необхідною умовою для отримання поліцейським зазначеної допомоги є визначення поліцейському інвалідності внаслідок травми, повязаної з виконанням службових обовязків саме в органах поліції, а не в органах внутрішніх справ, а тому на позивача не розповсюджується зазначена норма.

Як зазначалось, позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850, тобто за останнім місцем служби саме в органах внутрішніх справ і рішення щодо такої виплати має прийняти саме Міністерство внутрішніх справ України.

Як вказувалося вище, постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 20.12.2016 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.04.2017 року, позов ОСОБА_1 до МВС України було задоволено.

Відповідно до листа МВС України в Житомирській області від 25.04.2017 року № 15/2-1413, матеріали щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до вищевказаної постанови суду, опрацьовані та повернуті без права на виплату.

За таких обставин, дії відповідача щодо відмови у затвердженні висновку про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з тих підстав, що призначення такої допомоги має здійснюватися за останнім місцем служби поліцейського, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправними.

Щодо вимоги про зобовязання Міністерство внутрішніх справ України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 217500,00 грн., яка була нарахована УМВС України в Житомирській області слід зазначити наступне.

Згідно пункту 2 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Судом враховується, що незважаючи на те, що відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 20.12.2016 року, ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 року та ухвали Вищого адміністративного суду України від 27.04.2017 року, відповідач хоча і був зобовязаний розглянути питання про призначення або відмову у призначенні позивачу одноразової допомоги, проте враховуючи його право на отримання такої допомоги, про що було зазначено в судових рішеннях, іншого варіанту поведінки субєкта владних повноважень за законом не існувало, крім призначення допомоги.

Проте відповідач повторно відмовив позивачу у призначенні належної одноразової грошової допомоги.

Конституційний суд України, в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3 рп/203 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статті 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод (Право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, на думку суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти таке, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В звязку з викладеним суд дійшов до висновку про те, що єдиним ефективним та адекватним наявним обставинам способом захисту прав позивача буде зобовязання відповідача призначити та виплатити зазначену допомогу, в звязку з чим задовольняє дану вимогу в повному обсязі.

Також, у позовній заяві міститься вимога позивача зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України подати звіт про виконання судового рішення у порядку, передбаченому ст. 267 КАС України.

Однак, суд враховує, що за своєю правовою природою ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України регулює різні моменти відносин та визначення судового контролю. З одного боку, - встановлення такого судового контролю за виконання постанови, які узгоджуються з вимогами ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України та стосується регулювання відносин встановлення судового контролю під час винесення постанови суду, та контролювання його виконання, з іншого - встановлення факту порушення внаслідок його не виконання.

Перший судовий контроль встановлюється та визначається при ухваленні постанови, а інший (визнання протиправним рішення, дії або бездіяльність) вирішується після прийняття такого судового рішення.

Таким чином, встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, ухваленого не на користь суб'єкта владних повноважень є правом суду, а не його обов'язком, згідно із п. 4 ч. 1 ст. 207 КАС України, тому суд вважає вимогу позивача про зобов'язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, а останній на підставі п.п.13 п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, так як віднесений до учасника бойових дій, тому, відповідно до приписів ч.1ст.94 КАС України витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 гривень підлягають стягненню на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Міністерства внутрішніх справ України.

На підставі Закону України "Міліцію", Закону України "Про Національну поліцію" Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 11, 17, 71, 72, 128, 160-163, 207, 244-2, 267 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні висновку про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 217 500,00 грн., у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого, постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Міністерства внутрішніх справ України до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В. В. Бондарчук