Справа № 806/2469/16
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м.Житомир справа № 806/2469/16

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Матвєєва В.К.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Домарацької В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Житомирської об'єднаної державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.09.2016. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за результатами проведення перевірки Житомирською ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській області було складено акт № 3989/17-05/, яким встановлено порушення вимог п.177.2, п.177.4 ст.177, п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст.138, пп.139.1.9 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму чистого оподатковуваного доходу за період з 01.01.2013 по 30.06.2013, з 01.07.2014 по 31.12.2015 на 1340663,51 грн., що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті у бюджет на загальну суму 501034,26 грн. за вказаний період. На підставі акту винесено оспорюване податкове рішення, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДФО на 501034,26 грн. та за штрафними санкціями на 125258,57 грн. Вважає податкове повідомлення-рішення № від 12.09.2016 протиправним, оскільки для підтвердження витрат, віднесених до собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг у перевіряємий період контролюючому органу були надані відповідні первинні документи, які, всупереч закону, не були взяті ним до уваги. Такі витрати є безпосередньо пов'язаними з отриманим доходом підприємця у звітних періодах, відтак висновок податкового органу про порушення норм Податкового кодексу України та заниження ПДФО є безпідставними.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначила що позивачем не підтверджено належними доказами зв'язку між фактом придбання товарів і господарською діяльністю платника податку та отриманням доходів. Вважає позовні вимоги необґрунтованими у зв'язку з відсутністю підтверджуючих первинних документів, а податкове повідомлення рішення таким що прийняте, відповідно до норм чинного законодавства.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні письмові докази у ній, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 10.10.2007 ОСОБА_3 зареєстрований виконавчим комітетом Житомирської міської ради як фізична особа-підприємець (ідентифікаційний номер ) (т.1 а.с.14) та є платником податку на додану вартість (т.1. а.с.15).

З 01.01.2013 по 30.06.2013 та з 01.07.2014 по 31.12.2015 позивач перебував на загальній системі оподаткування, з 01.07.2013 по 30.06.2014 на спрощеній системі оподаткування та здійснював торгівлю сільськогосподарськими машинами устаткуванням запчастинами до них і надавав посередницькі послуги по ремонту і технічному обслуговуванню машин і устаткування промислового призначення.

З 13.06.2016 по 29.06.2016 Житомирською ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській області було проведено документальну планову виїзну перевірку суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом 12.07.2016 складено акт № 3989/17-05/ (т.1 а.с.17-42), яким, зокрема, встановлено, що фізичною особою -підприємцем ОСОБА_3 порушено вимоги п.177.2, п.177.4 ст.177, п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено суму чистого оподатковуваного доходу за період з 01.01.2013 по 30.06.2013, з 01.07.2014 по 31.12.2015 на 1340663,51 грн., в тому числі по періодам: 1-ше півріччя 2013 року - 670199,80 грн.; 2-ге півріччя 2014 року - 516162,24 грн.; 2015 рік - 154301,47 грн., що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті у бюджет на загальну суму 501034,26 грн., в тому числі: 1-ше півріччя 2013 року - 113159,01 грн.; 2-ге півріччя 2014 року - 86454,62 грн.; 2015 рік - 301420,63 грн.

На підставі акта перевірки та виявлених порушень Житомирською ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській області прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення № від 12.09.2016 та збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 626292,83 грн., в тому числі: за податковим зобов'язанням на 501034,26 грн; за штрафними санкціями на 125258,57 грн. (т.1 а.с.43).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить його скасувати.

З'ясовуючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до пп.162.1.1 п.162.1 ст. 162 Податкового Кодексу України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно пунктів 177.1 - 177.3 статті 173 Податкового Кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п.177.2 ПКУ).

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Як вбачається із акту перевірки, загальний оподатковуваний дохід за даними податкових декларацій ФОП ОСОБА_3 склав за період з 01.01.2013 по 30.06.2013: 706441,65 грн.; за період з 01.07.2014 по 31.12.2014: 965845,47 грн. (декларація від 03.02.2015 № ); за період з 01.01.2015 по 31.12.2015: 1625565,7 грн. (декларація від 09.02.2016 № ). За даними перевірки відповідно 706441,65 грн, 969144,83 грн, 1706193,53 грн. Таким чином, за період з 01.07.2014 по 31.12.2014 підприємцем занижено дохід на 3299,36 грн. (969144,83 грн-965845,47 грн.); за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 занижено дохід на 80627,83 грн. (1706193,53 грн-1625565,7 грн.), а всього на суму 83927,19 грн. Заниження виникло, оскільки ФОП ОСОБА_3 до складу оподатковуваного доходу за ці періоди не включено суму коштів, які надійшли на його розрахункові рахунки та являються доходом від підприємницької діяльності.

Згідно з реєстрами надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, за період з 01.07.2014 по 31.12.2014 ним отримано дохід без ПДВ в сумі 969144,83 грн (т.2 а.с.3), за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 в сумі 1706193,53 грн (т.2, а.с.4-5) та є виручкою у грошовій формі, що відповідає змісту п.177.2 Податкового кодексу України.

Отже, розбіжність між заявленим та фактично отриманим підприємцем доходом складає відповідно 3299,36 грн. за період з 01.07.2014 по 31.12.2014 (969144,83 грн-965845,47 грн.) та 80627,83 грн. за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 (1706193,53 грн-1625565,70 грн).

Будь-яких пояснень та спростувань виявленого порушення позивачем суду не надано.

Таким чином, податковим органом правомірно зроблено висновок про заниження ФОП ОСОБА_3 загального оподатковуваного доходу за 1-ше півріччя 2013 року та 2-ге півріччя 2014 року в загальній сумі 83927,19 грн.

Що стосується правильності визначення витрат позивачем з метою оподаткування податком на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 30.06.2013, з 01.07.2014 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Відповідно до п.177.4 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла в спірні періоди з 01.01.2013 по 30.06.2013 та з 01.07.2014 по 31.12.2014), до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

За приписами пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, витрати операційної діяльності включають, в тому числі, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати, які беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп.138.1.1 ПК України).

Згідно п.138.2 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 138.4 ПК України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Отже, при розрахунку об'єкта оподаткуванням за періоди з 01.01.2013 по 30.06.2013 та з 01.07.2014 по 31.12.2014 платник податку мав право врахувати витрати, включені до собівартості реалізованих товарів (робіт, послуг) одночасно, але не раніше за визнання доходів від реалізації таких товарів (робіт, послуг) за умови підтвердження понесених витрат належними первинними документами.

З 01.01.2015 вступила у дію нова редакція п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, згідно якої до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, віднесено: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Таким чином, за змістом даної норми, обов'язковою умовою врахування витрат на придбання товарів при визначенні оподатковуваного доходу платника є спрямованість таких операцій на одержання доходу (економічної вигоди).

З вказаного випливає, що фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування має право включити до складу витрат витрати після одержання доходу, який безпосередньо пов'язаний з понесеними витратами від здійснення підприємницької діяльності.

В результаті проведеної відповідачем перевірки щодо правильності визначення в податкових деклараціях від 08.08.2013 № , від 03.02.2015 № та від 09.02.2016 № структури вартості витрат, пов'язаних із здійсненням торгівлі сільськогосподарськими машинами, устаткуванням, запчастинами до них, надання послуг по ремонту і технічному обслуговуванню машин і устаткування, контролюючий орган дійшов висновку, що до вартості витрат позивачем включались витрати, не пов'язані з одержанням доходу у звітних податкових періодах, а також не підтверджені первинними документами, що потягнуло за собою збільшення суми витрат на 2645736,22 грн., в тому числі:

-1 півріччя 2013року - на 670 199,80 грн.;

-2 півріччя 2014 року - на 512 862,88 грн.;

-2015 рік - на 1462673,64 грн.

З них:

1) витрати, не пов'язані з одержанням доходу у звітних податкових періодах:1 півріччя 2013 року - 644093 грн.; 2 півріччя 2014 року - 237147,77 грн.; 2015 рік - 1462673,64 грн;

2) суми витрат, документально не підтверджених, первинні документи по яких відсутні: 1 півріччя 2013 року - 26106,80 грн.; 2 півріччя 2014 року - 275715,11 грн.

Одночасно ФОП ОСОБА_3 задекларовано витрат за періоди: з 01.01.2013 по 30.06.2013 згідно декларації від 08.08.2013 № в сумі 699309,51 грн, з 01.07.2014 по 31.12.2014 згідно декларації від 03.02.2015 № в сумі 957413,48 грн; з 01.01.2015 по 31.12.2015 згідно декларації від 09.02.2016 № в сумі 1624198,70 грн.

Судом встановлено, що відповідно до наявних в матеріалах справи видаткових накладних та додатку 2 до акта перевірки, яким співставлено доходи і витрати за звітні періоди (т.1 а.с.48-155; т.2 а.с.6-29), до вартості витрат позивачем було включено витрати на придбання товарів, пов'язаних із здійсненням торгівлі сільськогосподарськими машинами, устаткуванням, запчастинами до них, надання послуг по ремонту і технічному обслуговуванню машин і устаткування:

1) за період з 01.01.2013 по 30.06.2013, в тому числі, на суму 644093 грн за придбання товару від контрагентів ПАТ «Трубний завод «Трубосталь», ТОВ «Торсистем Бутзбах Груп-Україна», ТОВ «Олді», ТОВ «Завод «Металіст», ВК «Вернісаж», ПВКФ «Тетерів 2»;

2) за період з 01.07.2014 по 31.12.2014, в тому числі, на суму 237147,77 грн за придбання товару від контрагентів ТОВ Будмонтаж «Колос», ТОВ «Альтаїр-Захід», ТОВ «МД Істейт», ТОВ «Торсистем Бутзбах Груп-Україна», ТОВ «Олді», ТОВ «Метал Маркет», ТОВ «Тетерів 2», ВКФ «Тетерів 2», ТОВ «Техрезерв-С».

3) за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, в тому числі, на суму 1462673,64 грн за придбання товару від контрагентів ВК «Вернісаж», ПВКФ «Тетерів 2», ТОВ «Техрезерв-С», ПАТ «Завод Фрунзе», ТОВ «Металспецпостач», ТОВ «Центр сертифікації ключів «Україна».

Однак, придбаний товар за період з 01.01.2013 по 30.06.2013 на суму 644093 грн, за період з 01.07.2014 по 31.12.2014 на суму 237147,77 грн, за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 на суму 1462673,64 грн станом на червень 2013 року, грудень 2014 року та грудень 2015 року відповідно, реалізований не був. Первинні документи, які б підтверджували зворотне, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, позивачем до витрат, пов'язаних з господарською діяльністю включено витрати по придбанню товарів до одержання доходу від їх реалізації, тобто доходу, який безпосередньо пов'язаний з понесеними витратами від здійснення підприємницької діяльності, що суперечить пунктам 138.4 та 177.4 Податкового кодексу України у відповідні періоди.

Також суд вважає правомірним висновок відповідача щодо необґрунтованого відображення в деклараціях про майновий стан і доходи № , № позивачем сум витрат за 1 півріччя 2013 року у розмірі 26106,80 грн. та за 2 півріччя 2014 року у розмірі 275715,11 грн. в зв'язку із відсутністю документальних доказів понесених витрат на вказані суми як під час перевірки, так і під час розгляду даної справи судом.

Суд звертає увагу, що вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності встановлені ст.44 Податкового кодексу України, зокрема відповідно до частини 1 даної статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Так, п.6.5-6.8 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013 № 481 передбачено, що самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку: у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов'язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг; у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов'язані з отриманням доходу за підсумками дня; у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов'язані з отриманням доходу за підсумками дня; у графі 7 відображається сума витрат на оплату праці та нарахування на оплату праці найманих осіб, понесені у звітному місяці; у графі 8 відображається сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, зокрема, витрати на сплату послуг, зв'язку, орендних та комунальних платежів тощо; у графі 9 зазначається сума чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професіональної діяльності (графи 6, 7, 8).

Як з'ясовано судом, Книга обліку доходів і витрат була надана позивачем під час перевірки, однак не заповнювалась у відповідності до вимог даного наказу: не здійснювався облік товарно-матеріальних цінностей, не вівся облік дебіторської та кредиторської заборгованості (т.2 а.с.30). Крім того, як вже встановлено, позивачем не надано під час перевірки та судового провадження первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, які є обов'язковими для підтвердження правомірності відображених в деклараціях № , № та № показників доходів і витрат за періоди 1-го півріччя 2013 року, 2-го півріччя 2014 року та 2015 року з метою оподаткування ПДФО; та які б спростовували виявлені перевіркою порушення норм Податкового кодексу України.

З врахуванням викладеного, суд погоджується з висновками Житомирської ОДПІ про допущення порушення платником приписів пунктів 177.2, п.177.4 ст.177, п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено суму чистого оподатковуваного доходу за період з 01.01.2013 по 30.06.2013, з 01.07.2014 по 31.12.2015 на 1340663,51 грн., в тому числі по періодам: 1-ше півріччя 2013 року - 670199,80 грн.; 2-ге півріччя 2014 року - 516162,24 грн.; 2015 рік - 154301,47 грн., що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті у бюджет на загальну суму 501034,26 грн, в тому числі: 1-ше півріччя 2013 року - 113159,01 грн.; 2-ге півріччя 2014 року - 86454,62 грн.; 2015 рік - 301420,63 грн.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 12.09.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДФО на 501034,26 грн. та за штрафними санкціями на 125258,57 грн. є правомірним, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 04 вересня 2017 р.