Справа № 199/8174/16-а
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Руденко В.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 серпня 2017 року справа № 199/8174/16-а(2-а/199/227/16)
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року у справі №199/8174/16-а(2-а/199/227/16) за позовом ОСОБА_2 до інспектора 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровску Департаменту патрульної поліції Панченка Андрія Івановича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровску Департаменту патрульної поліції Панченка Андрія Івановича (далі - відповідач), в якому просив скасувати постанову серії АР №255410 від 28.10.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з винесеною постановою не згоден, вважає її такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, вимогам закону та порушує його права, тому просить суд її скасувати. Зауважив, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, суттєво порушив його права, оскільки не надав можливості скористуватися правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 28 жовтня 2016 року серії АР №255410 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. на позивача за ч.1 ст.122 КУпАП, винесену інспектором 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції Панченко Андрієм Івановичем.

Стягнуто з Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, які не відповідають обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що відповідачем було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме порушення вимог зупинки, стоянки, вчинюване позивача, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил дорожнього руху до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесення оскаржуваної постанови.

До суду першої інстанції було надано відео з бодікамери відповідача, на якій зафіксовано процес оформлення адміністративного правопорушення.

Згідно ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у випадках передбачених ч.ч.1-2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 28 жовтня 2016 року відповідачем у відношенні позивача було винесено постанову серії АР№255410 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої позивач 28.10.2016 року о 16.45 год., керуючи автомобілем Lexus LS430, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Каштановій,4к, здійснив зупинку транспортного засобу менше ніж за 10 метрів від виїзду з прилеглої території АЗС «ОККО», чим порушив п. 15.9 (и) ПДР. Згідно даної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. на підставі ч.1 ст.122 КУпАП. (а.с.6)

Задовольняючи адміністративний позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що будь яких дій по вимірюванню відстані зупинки автомобіля позивача від виїзду з прилеглої території АЗС «ОККО» не було проведено, відповідачем не надано доказів правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, а постанова серії АР№255410 по справі про адміністративне правопорушення щодо позивача підлягає скасуванню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

З наведеними висновками суду першої колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до п.15.9 (и) Правил дорожнього руху України, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1360, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно з частиною ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частиною першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частиною першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одиннадцятою статті 1й33-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з ч.3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідачем, в обгрунтування правомірності оскаржуваної постанови, до суду першої інстанції було надано відеозапис вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, з якого колегією суддів встановлено, що позивач дійсно 28.10.2016 року по вул. Каштановій,4к здійснив зупинку транспортного засобу Lexus LS430, номерний знак НОМЕР_1 менше ніж за 10 метрів від виїзду з прилеглої території АЗС «ОККО» (практично на самому виїзді з прилеглої території), чим порушив п.15.9 (и) ПДР.

З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису вбачається, що позивач не заперечував, що ним було скоєно адміністративне правопорушення та наголошував, що відповідальність за скоєне правопорушення передбачена частиною 1 ст.122 КУпАП.

Безпідставними та необґрунтованими є посилання позивача в адміністративному позові на необхідність розгляду справи про адміністративне правопорушення за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справи про таке правопорушення, оскільки відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З вищевикладеної норми вбачається, що в розглядуваному випадку постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справи про таке правопорушення.

Необхідно зазначити, що рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015, на яке посилається позивач, приймалось до моменту внесення змін в статтю 258 КУпАП, а тому дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу є правомірними.

З огляду на вищевикладені обставини та беручи до уваги досліджені докази, колегія суддів прийшла до висновку, що дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу є правомірними, а постанова серії АР №255410 від 28.10.2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП прийнята з дотриманням норм діючого законодавства, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим у справі обставинам, а рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року у справі №199/8174/16-а(2-а/199/227/16) за позовом ОСОБА_2 до інспектора 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровску Департаменту патрульної поліції Панченка Андрія Івановича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровску Департаменту патрульної поліції Панченка Андрія Івановича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва