Справа № 127/6187/17
Суддя: Волошин С. В.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/6187/17
Провадження № 2-а/127/413/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря Тонкопій Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідача-Вінницької районної ради Вінницької області - Шабленко А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької районної ради Вінницької області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вінницької районної ради Вінницької області та просила стягнути на її користь середній заробіток в розмірі 56016,82 грн. за час затримки виконання рішення суду про поновлення її на роботі, за період з 15.09.2015 року по 26.08.2016 року, зважаючи, що постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2015 року у справі №127/27309/14-а про її поновлення на посаді керуючої справами виконавчого апарату районної ради набула законної сили в день її винесення, однак відповідач поновив її на роботі лише 26.08.2016 року, а тому керуючись ст.236 КЗпП України просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_2 позов підтримав з тих же підстав, що наведено у позовній заяві, додатково зазначив, що рішення суду про поновлення на роботі, стосовно досліджуваних правовідносин, вважається виконаним з дати винесення відповідного розпорядження про поновлення на роботі, тобто з 26.08.2016 року, оскільки станом на вказану дату діяв Закон України «Про виконавче провадження» в редакції від 12.06.2016 року, норма ч. 1 ст. 76 якого визначала, що виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження, на відміну від нині діючої норми ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 2 якої визначає, що рішення суду про поновлення на роботі вважається виконаним з дати видачі відповідного наказу (розпорядження) а також внесення відповідного запису в трудову книжку. Враховуючи ту обставину, що позивач після винесення судового рішення про поновлення на роботі неодноразово намагалась приступити до виконання своїх обов'язків, однак фактично не була допущена до роботи, тому саме роботодавець повинен виплатити їй заробітну плату за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі, оскільки саме з його вини позивача було незаконно звільнено, а після рішення суду з його ж вини вона не змогла приступити до роботи.

Представник відповідача Шабленко А.К. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову мотивуючи свої доводи тим, що на розгляд сесії районної ради був внесений відповідний проект рішення про введення посади, однак рішення не проголосоване, проект рішення повторно направлявся на розгляд постійних комісій та оскільки затвердження структури виконавчого апарату ради вирішується виключно на пленарних засіданнях, рішенням 10 сесії районної ради від 31.05.2016 року затверджено нову структуру і чисельність виконавчого апарату. На виконання рішення 10 сесії районної ради 7 скликання № 211 від 31.05.2016 року було видано відповідне розпорядження голови районної ради від 31.05.2016 року про внесення змін до штатного розпису, а розпорядженням від 26.08.2016 року позивача поновлено на посаді. Тобто Вінницькою районною радою вчинено всі необхідні дії для поновлення ОСОБА_1 на виконання постанови суду. Крім того звернула увагу, що районна рада не має можливості внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1, оскільки вона не приступила до виконання своїх обов'язків.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.06.2015 року у справі №127/27309/14-а за позовом ОСОБА_1 до Вінницької районної ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Вінницької районної ради Вінницької області Сітарського С.М. № 58-рк від 26.11.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади керуючої справами виконавчого апарату районної ради з 26.11.2014 року відповідно до ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату районної ради та її виконавчого апарату, зобов'язано Вінницьку районну раду Вінницької області поновити на роботі ОСОБА_1 на посаді керуючої справами виконавчого апарату Вінницької районної ради Вінницької області з 26.11.2014 року, нарахувати та виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі середньомісячного заробітку за період з 26.11.2014 року по день фактичного поновлення ОСОБА_1 на роботі, із утриманням обов'язкових податків та зборів з даної суми до Державного бюджету України, стягнуто з Вінницької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Постанова суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах стягнення суми за один місяць, в розмірі 6 172,74 грн. допущена до негайного виконання. (а.с. 11 - 17).

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2015 року в даній справі скасована постанову суд першої інстанції та визнано протиправним і скасовано розпорядження голови Вінницької районної ради Вінницької області Сітарського С.М. №58-рк від 26.11.2014 року "Про звільнення ОСОБА_1М.", поновлено ОСОБА_1 на посаді керуючого справами виконавчого апарату районної ради з дня незаконного звільнення 26.11.2014 року, стягнуто з Вінницької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення з 26.11.2014 року по 14.09.2015 року включно в сумі 46 497,08 грн., стягнуто з районного бюджету Вінницької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн. (а.с. 18 - 24).

Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 29.03.2017 року в даній справі постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2015 року в частині розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасована, а справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. (202 - 204).

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 року по даній справі в частині стягнення середнього заробітку прийнято нову постанову, якою стягнуто з Вінницької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.11.2014 року по 14.09.2015 року включно в сумі 46 497,08 грн. без врахування суми виплаченої вихідної допомоги та утримання обов'язкових податків та зборів. (а.с. 208 - 210).

Позивач неодноразово зверталася до відповідача із заявами про допуск її до роботи, однак або отримувала відмову у цьому у зв'язку з тим, що в структурі апарату відсутня посада, на якій позивач працювала раніше, або її звернення про поновлення ігнорувались. (а.с. 25 - 37).

Розпорядженням голови Вінницької районної ради Вінницької області від 26.08.2016 року №66-рк ОСОБА_1 поновлено на посаді керуючої справами виконавчого апарату Вінницької районної ради з 27.11.2014 року (а.с.39).

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Ст. 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП не містить будь-яких застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Відповідно до ч.1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Ч. 2 ст. 257 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Ч.4 ст. 257 КАС України законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Цим підкреслюється винятковість саме примусового виконання рішення адміністративного суду.

Правова природа діяльності органів виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, виконання зазначеного обов'язку не пов'язується з будь-якими причинами.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 Постанови від 6.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідна норма містилась в ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла станом на час винесення розпорядження від 26.08.2016 року про поновлення позивача на посаді. (нині втратив чинність).

Враховуючи те, що постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді керуючої справами виконавчого апарату Вінницької районної ради Вінницької області добровільно виконана шляхом прийняття відповідного розпорядження, суд дійшов висновку, що позивач має право відповідно до ст. 236 КЗпП на виплату їй середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Щодо посилання відповідача на процедуру внесення проектів рішень та необхідність прийняття відповідних рішень колегіальним органом, то суд зауважує, що ст. 236 КзпП України не містить будь-яких застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Щодо посилання відповідача на ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" та необхідність внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, як підтвердження виконання рішення суду, то суд звертає увагу, що вказана норма станом на час виникнення спірних правовідносин не діяла, на противагу вище зазначеній судом ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» (яка була чинною на час прийняття розпорядження від 26.08.2016 року № 66 - рк), та яка не пов'язувала факт виконання рішення суду з внесенням відповідного запису до трудової книжки працівника.

Зворотна дія Закону в даному випадку не допускається.

Ст. 236 КЗпП України передбачає обов'язок власника, а у сфері публічно-правових правовідносин - суб'єкта владних повноважень, виплатити працівникові середній заробіток або різницю в заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. В цьому випадку орган, який розглядав спір, виносить ухвалу про виплату вказаного відшкодування.

Суд звертає увагу, що в силу положень ст. 236 КЗпП України, саме той орган, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі, вирішує питання про здійснення виплати середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Як визначено постановою Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.1992, № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348).

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

З урахуванням абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Згідно з абзацом 4 п. 2 Порядку якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за передні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не працював жодного робочого дня. середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 порядку. Відповідно до п. 4 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Згідно п. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 року у справі №127/27309/14-а судом встановлено, виходячи із розрахунку, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 234,38 грн.

Відповідно до ст. 241-1 КЗпП строки виникнення і припинення трудових прав та обов'язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Період затримки виконання судового рішення про який заявлені вимоги становить з 15.09.2015 по 26.08.2016 року, тобто 239 робочих дня ( 12 днів вересня 2015 року + 21 день жовтня 2015 року + 21день листопада 2015 року + 23 дня грудня 2015 року + 19 днів січня 2016 року + 21 день лютого 2016 року + 22 дні березня 2016 року + 21 день квітня 2016 року + 19 днів травня 2016 року + 19 днів червня 2016 року + 22 дня липня 2016 року + 19 днів серпня 2016 року), отже середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі становить 56016,82 грн. (234,38 грн. х 239 днів), який і слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Вказана сума визначена без урахування податків та інших обов'язкових платежів, зважаючи, що справляння і сплата податку з доходів громадян є обов'язком роботодавця та працівника, а тому суд визначає вказану сум без урахування цих платежів, на що звертає увагу Пленум Верховного Суду України в постанові від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

Роботодавець який виконує рішення суду в частині виплати доходу у розмірі середньої заробітної плати за вимушений прогул, має виконувати усі функції податкового агента визначених Податковим кодексом України.

Розподіл судових витрат суд проводить з урахуванням положень ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 232, 233, 236 КЗпП України, Законом України "Про оплату праці", постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 " Про затвердження порядку обчислення середньої зарплати", ст.ст. 2, 7-14, 69-72, 86, 128, 158-163, 167, 186, 254 КАС України,суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Вінницької районної ради Вінницької області () м. Вінниця, вулиця Хмельницьке шосе 17, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 56016,82 грн. (п'ятдесят шість тисяч шістнадцять гривень 82 коп.) (без визначення податків та інших обов'язкових платежів).

Стягнути з Вінницької районної ради Вінницької області () м. Вінниця, вулиця Хмельницьке шосе 17, на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: