Справа № 814/1201/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2017 р. Справа № 814/1201/17

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року у справі за клопотанням про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Душейко Олесі Михайлівни, третя особа - ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішень від 02.02.2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Душейко Олеся Михайлівна про визнання дій протиправними та скасування рішень від 02.02.2017 року, за участю третьої особи - ОСОБА_4.

05 липня 2017 року представником позивача до суду подано клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення магазину за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний НОМЕР_2, квартира двокімнатна за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний НОМЕР_1 та заборонити ОСОБА_4, та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії направлені на відчуження, знецінення, пошкодження та користування нежитловим приміщенням магазину за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний НОМЕР_2, квартирою двокімнатною за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний НОМЕР_1 до вирішення справи по суті.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник зазначав, що третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 може здійснити відчуження нежитлового приміщення та квартири АДРЕСА_1, що в свою чергу, у разі задоволення позову, призведе до здійснення додаткових дій з боку позивача, або взагалі унеможливить виконання судового рішення.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою на вказане рішення. Апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції постановити нове рішення, яким задовольнити клопотання про забезпечення позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для задоволення заявленого клопотання, оскільки воно є необґрунтованим, а забезпечення позову у такий спосіб не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. Подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних заходів щодо охорони прав та свобод позивача, для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом, поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання, та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано суду доказів та чітких фактів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди власним правам, свободам та інтересам та не наведено підстав, з яких вбачається, що захист його прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, оскільки на момент подання адміністративного позову відповідачем вже прийняті рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно за іншою особою, вжиття таких заходів не призведе до фактичного невиконання судового рішення в разі задоволення позову, а оскарження можливого вчинення реєстраційних дій іншими державними реєстраторами є предметом окремого судового провадження.

Більш того, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції колегією суддів встановлено, що 28.02.2017 року ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду було відмовлено у відкритті провадження за аналогічним позовом у зв'язку з тим, що позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вищезазначена ухвала набрала законної сили 09.03.2017 року.

На підставі п.4 ст. 157 КАС України 21.08.2017 року Миколаївським окружним адміністративним судом закрито провадження у справі № 814/1201/17 за ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Душейко Олесі Михайлівни, третя особа - ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішень від 02.02.2017 року.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що ухвала підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 199; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: А.В. Крусян