Справа № 289/525/17
Суддя: Данилюк О. С.
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 289/525/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2017 року смт.Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Данилюк О.С.

при секретарі Марієвській Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Брусилів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальону УПП м. Житомир ДПП лейтенанта поліції Кучер Вадима Валентиновича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності від 14.03.2017 року, посилаючись на те, що 14.03.2017 року інспектором роти № 4 батальйону УПП м. Житомира ДПП лейтенантом поліції Кучер Вадимом Валентиновичем була складена постанова про адміністративне правопорушення серії БР № 473657 від 14.03.2017 року, за змістом якої 14.03.2017 року о 12 год. 10 хв. на автодорозі Київ-Чоп, 88 км., ОСОБА_1 рухався автомобілем, державний знак якого був забруднений та закритий іншими предметами, що не дає чітко встановити символи номерного знака на відстані 20 метрів, чим порушив ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 6 ст. 121 КУпАП. Позивач вважає дії відповідача протиправними, а постанову про адміністративне правопорушення від 14.03.2017 року такою, що підлягає скасуванню за наступних підстав. Так, на думку позивача, поліцейський Кучер В.В. незаконно в порушення вимог ст.ст. 258, 276, 283 КУпАП розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, тоді як повинен був проводити розгляд справи за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, тобто в Радомишльському відділенні поліції Коростишвського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області. При цьому позивач вважає, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський ОСОБА_2 не дав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, в тому числі й правом на отримання юридичної допомоги. Крім того, поліцейський Кучер В.В. проігнорував вимоги ч. 2 ст. ЗЗ КУпАП. Розгляд справи на дорозі на місці зупинки транспортного засобу, на думку позивача, унеможливил виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Також позивач зазначив, що відповідач жодним чином не здійснював вимірювання 20 м від номерного знака та не перевіряв з даної відстані видимість номерного знака, також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі, тобто його твердження про порушення позивачем правил ПДР України є лише його суб`єктивною думкою та припущенням, яке не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Просив визнати дії інспектора роти № 4 батальйону УПП м. Житомира ДПП лейтенантом поліції Кучера В.В. щодо притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними та постанову про адміністративне правопорушення серії БР № 473657 від 14.03.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. скасувати.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути в його відсутність та позов задовольнити. В додаткових письмових поясненях щодо позову ОСОБА_1 зазначив, що він стояв на узбіччі автодороги Київ-Чоп у не забороненому місці, оскільки під час руху йому стало погано, та він з`їхав на узбічча, вийшов з машини та став позаду неї, і побачив відкручений задній номерний знак. Після цього він взяв викрутку та зняв його з машини, щоб краще перекрутити. Через кілька хвилин він побачив, що спереду його авто зупинились поліцейські, підійшли до нього та запитали, чому в нього знятий номерний знак. Тоді він розповів їм дану ситуацію, після чого з метою перевірки його авто на перебування в угоні поліцейський взяв його документи, втім, в подальшому на його вимогу документів йому не повертав, а почав звинувачувати його в тому, що в нього забруднений номерний знак та прикритий якоюсь решіткою, хоча даний номерний знак був в руках позивача. Після цього працівник запропонував йому розписатись у постанові про притягнення його до відповідальності, текст якої він не знав, оскільки постанова складалась без його участі в автомобілі поліції. Він розписався у постанові та оскаржив її до суду. Зазначив, що вказані пояснення підтверджуються доданим представником відповідача відеозаписом з камер поліцейських.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належними чином, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримав надані письмові заперечення проти позову, в задоволенні якого просив відмовити.

При цьому з письмових заперечень відповідача щодо позову ОСОБА_1 вбачається, що 14.03.2017р., рухаючись на автомобілі з забрудненими номерними знаками на автодорозі Київ-Чоп, позивач порушив вимоги пункту 2.9в Правил дорожнього руху України, в якому зазначено, що водієві заборонено керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м.Дане адміністративне правопорушення було зафіксовано на нагрудну відеокамеру патрульного поліцейського.На зауваження патрульного, що керуєте транспортним засобом з забрудненим знаком та з сіткою, що погіршує видимість номерного знаку, ОСОБА_1 відреагував та почав мити забруднений номерний знак, а сітку було знято. Про наявність сітки не заперечує і пасажир, що перебувала в одному автомобілі з Позивачем та про це неодноразово зазначала. Тобто вважають, що у відповідача було достатньо підстав для розгляду адміністративної справи та з метою забезпечення дотримання вимог Правил дорожнього руху до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 170 грн. шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 473657 від 14.03.2017. Також зазначили, що патрульний поліцейський роз`яснив позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомив про час та місце розгляду справи. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу, однак жодних заяв чи клопотань від нього не надходило.Підстав для умисного спотворювання обставин події у поліцейського, котрий не мав жодних відносин із позивачем, а виконував обов`язки щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, не було. Доказів щодо фіктивності або недійсності постанови про адміністративне правопорушення, неправомірності дій інспектора позивачем не надано.Постанову було оголошено позивачу негайно після закінчення розгляду справи.Позивача ознайомили зі змістом винесеної постанови та роз`яснили порядок оскарження постанови та строки сплати штрафу.
Крім того, зазначили, що інспектором як посадовою особою Управління НП було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову на місці вчинення правопорушення згідно п. 1 р. III Інструкції № 1395. Тому вважають безпідставними та необгрунтованими посилання позивача на необхідність розгляду справи про адміністративне правопорушення за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справи про таке правопорушення, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. З вищевикладеної норми вбачається, що в розглядуваному випадку постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справи про таке правопорушення. При цьому зазначили, що рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015, на яке посилається позивач, приймалось до моменту внесення змін в статтю 258 КУпАП, а тому дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу вважають правомірними.
Таким чином, вважають, що відповідач, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, як посадова особа, що виконує посадові інструкції, оцінивши докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинними нормативно-правовими актами України та своєю правосвідомістю, встановив порушення Позивачем Правил дорожнього руху України та виніс відповідну постанову. При цьому ст. 258 КУпАП не передбачено в даному випадку складення протоколу про адміністративне правопорушення. Просили в задоволенні позову відмовити.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що постановою від 14.03.2017 року серії БР № 473657 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень.

З постанови вбачається, що ОСОБА_1 14.03.2017 року о 12.10 год. на а/ш Київ-Чоп 88 км рухався на автомобілі, державний знак якого був забруднений та закритий іншими предметами, що не дає чітко встановити символи номерного знака на відстані 20 метрів, чим порушив п.п. 2.9.в, 30.2 Правил дорожнього руху України.

Постанова винесена інспектором роти № 4 батальону УПП м. Житомир ДПП лейтенантом поліції Кучер В.В. на місці зупинки автомобіля.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, визначені частиною 6 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що у випадках, передбачених ч. 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

При цьому згідно ч. 1, 2 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Частиною 6 вказаної статті передбачено, що законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, розділ Ш Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВД 07.11.2015р. № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. (п. 1)

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням уповноваженого Верховної Ради України про адміністративні правопорушення, а саме в пункті 2.4 мотивувальної частини зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчиненя праовпорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 КУпАП, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положені частини першої ст. 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні ч. 1 ст. 276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема ст. 258 зазнали змін відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-VIII, який набув чинності 07.11.2015 року, в результаті чого на справи, які віднесено до кометенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 КУпАП, тобто постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Тобто працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху на місці вчинення такого правопорушення.

З аналізу наведеного вбачається, що зміни внесені до КУпАП від 14.10.2015 року (набрали чинності 07.11.2015 року), не могли бути враховані в згадуваному вище рішенні Конституційного Суду, а в подальшому Законом уповноваженим органам та посадовим особам надано право складати постанови на місці вчинення правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху.

При цьому суд враховує, що оскаржувана постанова та подія, зафіксована нею, мали місце 14.03.2017 року, тобто на час, коли уповноважені органи (особи) вже були наділені Законом правом складення постанови на місці вчинення події.

При цьому, положення КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення та на які посилається позивач (зокрема ст.ст. 278, 279), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у данному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності винесенням постанови на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, доводи позивача, що відповідачем незаконно розглянуто справу про адміністративне правопорушення і винесено оскаржувану постанову на місці вчинення правопорушення, є безпідставним.

Разом з тим, оцінюючи доводи позивача про відсутність з його сторони діяння, яке б свідчило про порушення п. 2.9 в Правил дорожнього руху України, суд зазначає наступне.

Так, згідно з п. 2.9 «в» ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Позивач заперечує факт вчинення правопорушення та надає відповідні пояснення до позову, стверджуючи, що здійснив зупинку та закріплював номерний знак автомобіля, коли поряд з ним зупинився автомобіль працівників поліції.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами законодавства по справам про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КпАП України, в неї, зокрема, потрібно привести обставини, відповідно до яких засновано висновок щодо скоєння особою правопорушення, та вказати мотиви відхилення тих чи інших доказів.

При цьому доказами у справі про адміністративне правопорушення згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому ч. 2 вказаної статті передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України обов`язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, але відповідачем не надано до суду жодного доказу в підтвердження правомірності винесеної ним постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 6 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відеозапис реєстратора, доданий до заперечень відповідача, не містить безпосереднього фіксування правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, та пояснення позивача щодо причин його зупинки на узбіччі не спростовує, а лише доводить факт складання постанови про адміністративне правопорушення на місці, де зупинився ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та необхідність скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 14.07.2013 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень у доход держави.

На підставі ст. ст. 256, 268, 247, 287, 288 КпАП України та керуючись ст.ст. 17, 19, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальону УПП м. Житомир ДПП лейтенанта поліції Кучер Вадима Валентиновича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити.
Визнати дії інспектора роти № 4 батальону УПП м. Житомир ДПП лейтенанта поліції Кучер Вадима Валентиновича щодо винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 473657 від 14.03.2017р. відносно ОСОБА_1 , - неправомірними.

Постанову, винесену інспектором роти № 4 батальону УПП м. Житомир ДПП лейтенанта поліції Кучер В.В. в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 473657 від 14.03.2017р. відносно ОСОБА_1 за ст. 121 ч. 6 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень - скасувати.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Данилюк