Справа № 818/1004/17
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2017 р. Справа № 818/1004/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Савицької Н.В.,
за участю секретаря судового засідання - Чечелюк О.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/1004/17 за позовом ТОВ "Торговий дім "Кролевецький арматурний завод" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кролевецький арматурний завод» (далі по тексту позивач, ТОВ «ТД «Кролевецький арматурний завод») звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 31.03.2017 № НОМЕР_1.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. На переконання позивача, зазначене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, оскільки господарські операції з ТОВ «Єврогруп АП» є реально здійсненими, направленими на настання правових наслідків, обумовлених ними та підтверджені належним чином складеними первинними документами бухгалтерського обліку.
Представник відповідача у судовому засіданні в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у письмовому запереченні. Вважає, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Сумській області проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «ТД «Кролевецький арматурний завод» з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово-господарським операціям з ТОВ «Єврогруп-АП» за період серпень-вересень 2014 року та травень-липень 2015 року, за результатами якої складено акт від 02.03.2017 №75/18-28-14-05-20/35148949/28, в якому зафіксовані порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України в частині завищення податкового кредиту і як наслідок заниження суми податкового зобовязання з податку на додану вартість.
За результатами перевірки контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення від 31.03.2017 № НОМЕР_1 щодо визначення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 454660,50 грн. (в т.ч. основний платіж - 303107,0 грн., штрафна санкція - 151553,5 грн.).
Задовольняючи позов, суд вважає помилковими висновки відповідача стосовно нереальності здійснення ТОВ «ТД «Кролевецький арматурний завод» господарських операцій зі своїм контрагентом - ТОВ «Єврогруп-АП».
Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Єврогруп-АП» укладено договір поставки від 01.08.2014 №01-08-14, відповідно до якого останній зобовязувався поставити позивачу запірну арматуру, електричне обладнання, асортимент якої визначається накладними, що є невідємною частиною договору.
На виконання умов договору ТОВ «Єврогруп-АП» за період серпень-жовтень 2014 року та травень-липень 2015 року виписані видаткові та податкові накладні на отримання товару на загальну суму 1818639,00 грн., у т.ч ПДВ 303106,50 грн. Розрахунки проведені в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «Єврогруп-АП».
Зі змісту акта перевірки вбачається, що, на думку податкового органу, позивачем порушено пп. «а» п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 303 107 грн. До такого висновку податковий орган дійшов, вважаючи безтоварними господарські операції між ТОВ «ТД «Кролевецький арматурний завод» та його контрагентом ТОВ «Єврогруп-АП» з придбання запірної арматури, електричного обладнання, асортимент якої визначається накладними, що є невідємною частиною договору. Висновки щодо нереальності господарських операцій ґрунтуються на тому, що надані позивачем товарно-транспортні накладні є ідентичними по формі, не містять інформацію щодо чіткого зазначення пункту навантаження та вантажно-розвантажувальних операцій, з них неможливо чітко встановити місце навантаження ТМЦ, та відповідальну особу підприємства позивача, яка одержала дані ТМЦ. При цьому, на перевірку не був наданий ні сертифікат, ні паспорт якості, які б підтверджували якість товару, дату виготовлення та виробника. Враховуючи, що ТОВ «Єврогруп-АП» не має належної технічної можливості виготовити продані позивачу ТМЦ, контролюючим органом проаналізовані дані Єдиного реєстру податкових накладних за перевіряємий період, з метою підтвердження факту придбання таких ТМЦ. Проте, аналіз Єдиного реєстру податкових накладних показав, що по ТОВ «Єврогруп-АП» не зареєстровано податкових накладних на придбання запірної арматури та електричного обладнання, яке б можливо було реалізувати позивачу. У звязку з чим, та у сукупності аналізуючи надані позивачем первинні документи, контролюючим органом за результатами перевірки зроблено висновок про не підтвердження нереальності здійснюваних господарських операцій.
Суд не може погодитися з висновками податкового органу та прийнятим на його підставі податковим повідомленням-рішенням, виходячи з наступного.
Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Згідно договору поставки, укладеного між ТОВ «ТД «Кролевецький арматурний завод» та контрагентом ТОВ «Єврогруп-АП», доказом передачі товару покупцю є видаткова накладна на поставку окремої партії товару, що підписана уповноваженою особою Покупця та містить відбиток печатки (штампу) Покупця.
Відповідно до ст. 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
У даному випадку господарськими операціями є операції з поставки ТМЦ, відповідно первинним бухгалтерським документом, що підтверджує факт здійснення операції (отримання товару) в розумінні як Податкового кодексу України, так і Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» являється саме видаткова накладна, при цьому ТТН не є документом первинного бухгалтерського обліку.
Відповідно не можна вважати обґрунтованим висновок податкового органу про не підтвердження факту придбання товару у зв'язку з відсутністю у товарно-транспортних накладних інформації щодо чіткого зазначення пункту навантаження та вантажно-розвантажувальних операцій, оскільки за умови наявності інших належних доказів товарності, ненадання зазначених документів не позбавляє платника права на формування складу витрат.
У ході розгляду справи встановлено, що позивачем надано всі первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю ТОВ «Єврогруп-АП», які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення. Зокрема, це вбачається із наданих позивачем копій первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, правильність заповнення яких та достовірність відповідачем не заперечується, по господарських операціях насамперед з придбання товарів у ТОВ «Єврогруп-АП» ( том справи 1 а.с. 71-154).
У ході розгляду справи позивачем також було надано копії первинних документів бухгалтерського та податкового обліку на підтвердження подальшої реалізації ТМЦ, придбаних у ТОВ «Єврогруп-АП» (том справи 2).
При цьому, відсутність та/або дефектність документів на транспортне перевезення не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій, Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
Також чинним законодавством України не встановлено ні обов'язку, ні права суб'єкта господарювання здійснювати перевірку справжності наданих контрагентами документів при укладенні договорів.
Крім того, на підтвердження змін в активах та зобовязаннях ТОВ «ТД «Кролевецький арматурний завод» суду надані оборотно-сальдові відомості по рахункам 28, 361 та 631, дані яких відповідають даним головної книги Товариства, по кожному звітному податковому періоду (том справи 3, а.с.5-66)
Так, придбаний товар у ТОВ «Єврогруп-АП», в серпні 2014 року, згідно:
Придбаний товар у вересні 2014 року, згідно:
Товар, що придбаний у жовтні 2014 року, згідно:
Товар, який був придбаний у травні 2015 року, згідно видаткової накладної від 08.05.2015 № 0805-1 на загальну суму 218394,0 грн. в подальшому реалізований в адресу: ДП «Середино-Будське лісове господарство» та ДП «Кролевецьке лісомисливське господарство».
Товар, що був придбаний у червні 2015 року, згідно:
1)видаткової накладної від 22.06.2015 № 2206-1 на загальну суму 117708,0 грн. в подальшому реалізований в адресу: ТОВ «Радехівський цукор», ПП «Фірма «Фебус», ТОВ «Спецавтоматика Україна», ПП «СІБ» та ДП «Сантехкомплект» ПАТ «Сантехкомплект»;
2)видаткової накладної від 04.06.2015 № 0406-1 на загальну суму 209594,40 грн. в подальшому реалізований в адресу: КП «Магдалинівський завод», ТОВ «Радехівський цукор», ПАТ «Конотопмясо», ТОВ «Кролевець-Агро», ДП «Кролевецьке лісомисливське господарство», ПП «Фірма «Фебус», ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Полтаванафтагаз» та ДП «Будмонтаж» КПА».
Відповідно до п.п.14.1.181 п.14.1, статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V ПК України.
Згідно п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно п. 198.2. ст.198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Згідно п. 198.3. ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно п. 198.6. ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, непідтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно п.201.8 ст.201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 ПК України.
Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних
Платник податку несе відповідальність відповідно до ПК України у разі коли на момент перевірки платника податку суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими податковими накладними. Інших підстав для не включення сплачених сум ПДВ до податкового кредиту податковим законодавством не передбачено.
Контролюючим органом у Акті перевірки робиться посилання на податкову інформацію, одержану з Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) та податкової декларації ТОВ «Єврогруп-АП», яка свідчить нібито про відсутність у останнього господарських операцій щодо придбання водозапірної арматури та електричного обладнання, оскільки постачальниками ТОВ «Єврогруп-АП» не зареєстровано жодної податкової накладної з цього приводу. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що до 01.02.2015 реєстрації в ЄРПН підлягали не всі податкові накладні, а тому така інформація в реєстрі, стосовно придбання товарів до 01.02.2015, відображена не у повному обсязі.
Таким чином, оскільки позивачем були придбані товарно-матеріальні цінності, використані в своїй господарській діяльності шляхом подальшої їх реалізації, що підтверджується зазначеними вище документами бухгалтерського та податкового обліку, то позивачем правильно сформовані показники податкової звітності, повно та своєчасно нараховані податки і збори.
При цьому, посилання відповідача на інформацію про відсутність у контрагентів позивача трудових ресурсів, основних засобів, транспорту, відсутність господарських операцій щодо придбання ними цих матеріалів у інших постачальників як на доказ, як на обставини, що спростовують факт здійснення господарських операції між позивачем та його контрагентом, суд вважає необґрунтованим, оскільки чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобовязань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобовязань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обовязку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобовязань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Зазначене узгоджується з позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в Рішенні від 22 січня 2009 року у справі «Булвес проти Болгарії», в якому Суд зазначив, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обовязків щодо своєчасного декларування ПДВ, і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом з пенею. Такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.
На підставі викладеного, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Сумській області 6819,91 грн. в рахунок відшкодування судових витрат ( том 1 а.с.3).
Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ТОВ "Торговий дім "Кролевецький арматурний завод" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 31.03.2017 № НОМЕР_1.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 30.08.2017.

Суддя Н.В. Савицька