Справа № 803/952/17
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2017-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2017 рокуСправа № 803/952/17

Волинський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

суддів Димарчук Т.М., Плахтій Н.Б.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідачів Кривчука В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень від 08.06.2017 року №30, від 29.05.2017 року №46, визнання протиправною відмови у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ВЛ 67 від 09.06.2017 року та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_3, ОСОБА_4, позивачі) звернулися з адміністративним позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області (далі - Управління ДАБІ у Волинській області, відповідач-1) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради (далі - Відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської м/р, третя особа) про визнання протиправними та скасування рішень від 08.06.2017 №30 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт» та від 29.05.2017 № 46 «Про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на «Проведення будівництва торгово-складських приміщень на вул. Брестська, 111-Г, м. Ковель, Волинська область» від 21.08.2013 № 22.22/135».

Позивачами 10.08.2017 подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій вони просили визнати протиправною відмову відповідача у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ВЛ 67 від 09.06.2017 та зобов'язати Управління ДАБІ у Волинській області зареєструвати раніше подану декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Нове будівництво торгово-складських приміщень по вул. Брестській 111-Г в м. Ковелі».

Ухвалою суду від 22.08.2017 залучено до участі у справі як другого відповідача Державну архітектурно будівельну інспекцію України (далі - ДАБІ України, відповідач-2).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в червні 2017 року на адресу позивачів надійшло рішення № 30 від 08.06.2017, яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт, яка була зареєстрована 03.10.2013 № ВЛ43 «Нове будівництво торгово-складських приміщень на вул. Брестській,111- Г в м. Ковелі».

Підставою для прийняття вказаного рішення було скасування містобудівних умов та обмежень, виданих Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської м/р 21.08.2013 за № 22.22/135 на підставі рішення відповідача-1 № 46 від 29.05.2017.

Оскаржувані рішення прийнято на підставі проведеної позапланової перевірки Відділу містобудування та архітектури Ковельської м/р від 29.05.2017, за результатами якої складено акт перевірки.

В акті перевірки зазначено, що містобудівні умови та обмеження видано на старому бланку, що не містить інформації щодо створення безперешкодного середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями; відсутнє посилання на рішення, яким затверджено Генеральний план м. Ковеля; не зазначені положення нормативних актів, а лише посилання на них.

Позивачі вважають такі рішення протиправними, так як єдиною підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні. Оскільки при отриманні містобудівних умов та обмежень позивачі надали усі необхідні документи, наміри забудови земельної ділянки повністю відповідають положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської м/р правомірно видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 21.08.2013 № 22.22/135 на «Проведення будівництва торгово-складських приміщень на вул. Брестська, 111-Г, м. Ковель, Волинська область».

Також зазначають, що і зазначених інших порушень при видачі містобудівних умов та обмежень Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської м/р допущено не було.

Крім того, зазначають, що перед видачею оскаржуваних рішень, позивачами подано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, на підставі якої 07.11.2016 інспектором відповідача-1 проведено позапланову перевірку та порушень виявлено не було. Позивачами отримано було повідомлення про відмову Управління ДАБІ у Волинській області у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ВЛ 67 від 09.06.2017. Підставою для такої відмови стало скасування реєстрації декларації про початок проведення будівельних робіт.

Вважають, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у її реєстрації, оскільки актом перевірки було встановлено відсутність при будівництві вказаного об'єкта будь-яких порушень вимог містобудівного законодавства. З врахуванням зазначеного, просять зареєструвати подану раніше декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

У своїх письмових поясненнях від 18.08.2017 представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської м/р зазначила, що при видачі містобудівних умов та обмежень було дотримано вимоги законодавства, тому підстави для відмови у їх видачі, визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» були відсутні. Цільове призначення земельної ділянки відповідає її комерційному призначенню, визначеному Генеральним планом м. Ковеля. Зазначає, що визначені в акті перевірки порушення при видачі містобудівних умов та обмежень можна було усунути за згодою забудовника.

Щодо незазначення положень нормативних актів, а лише посилань на них, то вказує на ту обставину, що в Розділі 6 «Містобудівних умов та обмежень» є посилання на необхідність дотримання забудовником відповідних стандартів, що встановлені діючими ДБН. Конкретизувати пункти, статті, розділи таких ДБН, а також зазначати конкретні допустимі у кожному випадку відстані, жоден нормативний акт не вимагає. Відтак, вважає, що рішення від 29.05.2017 №46 «Про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на «Проведення будівництва торгово-складських приміщень на вул. Брестська, 111-Г, м. Ковель, Волинська область» від 21.08.2013 № 22.22/135» прийнято відповідачем-1 передчасно, без використання можливості усунути недоліки, які жодним чином не порушують вимог містобудівної документації на місцевому рівні.

Представник відповідачів в поданих до суду письмових запереченнях на адміністративний позов, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову, з тих підстав, що під час проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил при прийнятті рішення про видачу містобудівних умов та обмежень на забудову вищевказаної земельної ділянки, встановлено ряд порушень містобудівного законодавства. В зв'язку з чим, вважає, що оскаржувані рішення винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду та Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», а тому підстави для його скасування відсутні. Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача зареєструвати вказану позивачами декларацію зазначив, що вказане є дискреційними повноваженнями суб'єкта владних повноважень і суд не вправі перебирати такі повноваження. Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях, просив позов задовольнити.

Представник відповідачів позовні вимоги заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях, просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, при цьому подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками земельної ділянки площею 0,8390 га, кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованої за адресою м. Ковель вул. Брестська 111-Г. Відповідні права на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, що підтверджується Витягом № НВ-016 від 19.07.2016, та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 64265694 від 25.07.2016 (а.с. 17-19, 20-22).

22.05.2008 рішенням Ковельської міської ради № 35/9 затверджено містобудівні обґрунтування місця розташування об'єкта виробничого призначення, складського господарства, оптової та роздрібної торгівлі, автосервісу на земельній ділянці по вул. Брестській 111-Г, орієнтовною площею 1,02 га. (а.с. 41).

З метою нового будівництва торгово-складських приміщень за зазначеною адресою, позивачі звернулися до Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської м/р за отриманням містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки.

На звернення позивачів, Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської м/р 21.08.2013 за № 22.22/135 видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: м. Ковель, вул. Брестська 111-Г, на проведення будівництва торгово-складських приміщень (а.с. 12).

03.10.2013 Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт за №ВЛ43 (а.с.13-14).

З матеріалів справи вбачається, що 29.05.2017 на підставі наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 03.05.2017 №700, направлення від 05.05.2017 № 29 та довідки про результати документальної перевірки від 25.04.2017 головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління ДАБІ у Волинській області Боговідом В.П. було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради.

За результатами перевірки складено акт від 29.05.2017, в якому зафіксовано порушення п. 3.6 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 №109, підпункту 8 пункту 1 статті 1, частини 5 статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (а.с. 39-40).

За наслідками проведеної перевірки, 29.05.2017 головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління ДАБІ у Волинській області Боговідом В.П. прийнято рішення №46, яким скасовано дію містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 21.08.2013 № 22.22/135 на «Проведення будівництва торгово-складських приміщень на вул. Брестській 111-Г в м. Ковелі Волинської області» (а.с. 8).

08.06.2017 головним інспектором нагляду Управління ДАБІ у Волинській області Нінічук Л.В. на підставі рішення № 46 від 29.05.2017, яким скасовано дію містобудівних умов та обмежень на забудову зазначеної ділянки прийнято рішення № 30 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт», яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 03.10.2013 № ВЛ 43 (а.с.7).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI) забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Частина п'ята статті 26 Закону №3038-VI передбачає, що проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Згідно із частинами першою - восьмою статті 29 Закону №3038-VI (в редакції, чинній на момент видачі містобудівних умов та обмежень) основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. Перелік об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Розгляд заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви. Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

До містобудівних умов та обмежень можуть включатися вимоги щодо архітектурних та інженерних рішень.

Склад, зміст, порядок надання містобудівних умов та обмежень визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об'єкта незалежно від зміни замовника. Зміни до містобудівних умов та обмежень можуть вноситися тільки за згодою замовника.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 №109 (далі - Порядок №109), містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Пунктом 2.1 Порядку №109 передбачено, що містобудівні умови та обмеження є основною складовою вихідних даних. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом семи робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви разом із документами, передбаченими пунктом 2.2 цього розділу, у порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються: засвідчена в установленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; кадастрова довідка з містобудівного кадастру (у разі наявності); черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); фотофіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкта будівництва (пункт 2.2 Порядку №109).

Відповідно до пункту 2.4 Порядку №109 розгляд заяви, надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх видачі здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні. Аналогічна норма зазначена і в частині п'ятій статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, чинній на момент видачі містобудівних умов та обмежень).

Відмова у видачі містобудівних умов та обмежень або внесення змін до них з відповідним обґрунтуванням надається уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, визначений пунктом 2.1 цього розділу.

Таким чином, з наведених норм вбачається, що єдиною підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Частиною першою статті 16 Закону №3038-VI визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до частини першої статті 25 вказаного Закону режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.

Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту (частина перша статті 17 Закону №3038-VI).

Частиною першою статті 1 Закону визначено, що детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

Згідно зі статтею 19 Закону №3038-VI детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Як встановлено судом, на підставі поданої позивачами заяви на отримання містобудівних умов та обмежень разом з додатками до неї (які передбачені Порядком № 109), Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської м/р було перевірено відповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні та 21.08.2013 за № 22.22./135 позивачам видано «Містобудівні умови та обмеження на об'єкт будівництва торгово-складських приміщень за адресою: м. Ковель вул. Брестська,111-Г».

Матеріалами справи підтверджується, що здійснення нового будівництва за вказаною адресою проводиться відповідно до Генерального плану міста Ковеля.

При цьому, відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки, цільове призначення земельних ділянок, належних позивачем - для оптової торгівлі та складського господарства (а.с. 15-16).

Таким чином, оскільки наміри забудови земельної ділянки повністю відповідають Генеральному плану міста Ковеля, тому Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської м/р ради правомірно видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 21.08.2013 № 22.22/135.

Суд також зазначає, що скасування містобудівних умов та обмежень можливе лише з тих самих підстав, з яких у видачі містобудівних умов та обмежень необхідно відмовити (тобто, невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні).

Проте, ні в акті перевірки від 29.05.2017, ні в оскаржуваному рішенні № 46 не наведено підстав для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень, а відповідно і для їх скасування, передбачених пунктом 2.4 Порядку № 109 та частиною п'ятою статті 29 Закону №3038-VI.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідачі як суб'єкти владних повноважень не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, не довели правомірності прийняття оскаржуваного рішення та зафіксованих в акті перевірки порушень.

Як вбачається з акта перевірки, перевіркою встановлено наступні порушення: текстова частина містобудівних умов здійснена на старому бланку без зазначення інформації відносно вимог щодо створення безперешкодного середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями, присутні пункти 14, 15, 16 що не відповідають пункту 3.6 Порядку № 109. В пункті 8 розділу «Загальні дані» об'єкт нагляду посилається на генеральний план, дані щодо рішення про його затвердження не зазначено. Згідно генерального плану дана територія комерційного призначення. Рішенням Ковельської міської ради № 35/9 від 22.05.2008 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань, затверджено Містобудівне обґрунтування місця розташування об'єкта виробничого призначення. Дане містобудівне обґрунтування на момент видачі містобудівних умов слугувало для уточнення Генерального плану м. Ковеля, і в свою чергу для відправлення документів на доопрацювання в силу частини п'ятої статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». В підпунктах 6, 7, 11 розділу «Містобудівні умови та обмеження» не зазначено конкретні положення нормативних актів, відомості, які базуються на розрахунках та не міститься конкретних цифрових показників, а тільки посилання на нормативний акт, що не відповідає терміну визначення «містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки», передбаченої пунктом 8 частини першої статті 1 Закону № 3088.

Суд не погоджується з висновками відповідача зазначеними в акті, виходячи із наступного.

Пункт 3.6. Порядку № 109 визначає форму містобудівних умов та обмежень, яка наведена у додатку до цього Порядку.

Видача відповідних містобудівних та обмежень на бланку не тої форми, за умови відображення в ньому відповідних обов'язкових даних, визначених Порядком не може свідчити про те, що вони видані із порушенням законодавства та не є підставою для їх скасування.

Зазначені недоліки, на думку суду є несуттєвими, не порушують вимог містобудівної документації і можуть бути усунуті за згодою забудовника на вимогу органу контролю.

Відомості, викладені в розділах 14-16 Містобудівних умов та обмежень від 21.08.2013 № 22.22/135 ніяким чином не впливають на дотримання містобудівного законодавства та законності видачі містобудівних умов та обмежень та стосуються відносин забудовника і Ковельської міської ради.

В пункті 10 вказаних Містобудівних умов та обмежень зазначено дотримання вимог щодо створення безперешкодного середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями, що в свою чергу спростовує висновки, зроблені головним інспектором в абзаці 2 акту перевірки від 29.05.2017.

Відповідно до пункту 3.3. Порядку № 109 розділ "Загальні дані" містить: а) назву об'єкта будівництва; б) інформацію про замовника; в) наміри забудови; г) адресу будівництва або місце розташування об'єкта; ґ) документ, що підтверджує право власності або користування земельною ділянкою (крім випадків, передбачених пунктом 2.3 розділу II цього Порядку); д) площу земельної ділянки; е) цільове призначення земельної ділянки; є) посилання на містобудівну документацію (у разі наявності); ж) функціональне призначення земельної ділянки; з) основні техніко-економічні показники об'єкта будівництва.

Також суд зазначає, що відповідно до підпункту «є» пункту 3.3 Порядку № 109 містобудівна документація зазначається у разі наявності.

Тобто, вказаним Порядком не передбачено зазначення всього комплексу містобудівної документації на місцевому рівні, рішень про їх затвердження. Відтак, не зазначення у пункті 8 розділу «Загальні дані» містобудівних умов та обмежень рішення про затвердження Генерального плану території, не є порушенням та підставою для скасування містобудівних умов та обмежень.

Також на думку суду є необґрунтованими посилання відповідачів на недотримання вимог пункту 8 частини першої статті 1 Закону України № 3038 щодо не зазначення в Містобудівних умовах та обмеженнях конкретних положень нормативних актів, відомостей, які містять конкретні цифрові показники, оскільки в розділі 6 «Містобудівні умови та обмеження» було визначено необхідність дотримання забудовником норм будівельних, санітарних, протипожежних норм, що встановлені відповідними ДБН.

Норми чинного законодавства не містять обов'язку органів, які видають містобудівні умови та обмеження зазначати конкретні норми ДБН.

Суд зазначає, що Містобудівні умови та обмеження є вихідними даними щодо об'єкта будівництва, які в подальшому деталізуються в проектах на будівництво конкретного об'єкту.

Що стосується посилання відповідача на невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації, то суд в даному рішенні вже дав їм правову оцінку та повністю їх спростував.

При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що неповне внесення інформації до містобудівних умов та обмежень органом, який їх видав, не може нести негативних наслідків для забудовника, яким дотримано всіх вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час їх отримання.

Отже, будь-яких порушень містобудівного законодавства в даному випадку при видачі Містобудівних умов та обмежень позивачам від 21.08.2013 за № 22.22./135 Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської м/р допущено не було.

Згідно з частиною першою статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини одинадцятої статті 41 Закону №3038-VI з метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду, зокрема, перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об'єктами нагляду.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об'єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право скасовувати чи зупиняти дію рішень, прийнятих об'єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги містобудівного законодавства, з подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (пункт 6 частини дванадцятої статті 41 Закону).

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року №698 (далі - Порядок №698), основними завданнями нагляду є: 1) виявлення, припинення та запобігання порушенню уповноваженими органами містобудування та архітектури, визначеними відповідно до статті 13 Закону України "Про архітектурну діяльність", органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними відповідно до статті 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об'єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності; 2) скасування чи зупинення дії рішень, прийнятих з порушенням вимог містобудівного законодавства об'єктами нагляду, зокрема щодо документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування або анулювання зазначених документів; 3) притягнення посадових осіб об'єктів нагляду до відповідальності відповідно до закону.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об'єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право: скасовувати чи зупиняти дію прийнятих об'єктами нагляду відповідно до визначених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" повноважень рішень, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, з подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції (підпункт 6 пункту 5 Порядку №698).

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 32 Порядку №698 якщо рішення об'єкта нагляду порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, таке рішення скасовується або його дія зупиняється в разі можливості усунення виявлених порушень. Про скасування або зупинення дії рішення об'єкта нагляду головним інспектором будівельного нагляду приймається рішення за формою згідно з додатком 6, яке надсилається об'єкту нагляду протягом трьох робочих днів з дати його прийняття рекомендованим листом з описом вкладення з повідомленням про вручення.

Отже, з наведених норм вбачається, що скасування рішення об'єкта нагляду є крайнім заходом, спрямованим на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності. Цей захід застосовується у випадках, коли у контролюючого органу відсутні інші можливості до забезпечення дотримання вимог у сфері містобудівної діяльності, зокрема, у випадку неможливості усунення виявлених порушень під час перевірки порушень.

В той же час посадовою особою відповідача одразу застосовано такий захід як скасування рішення щодо видачі містобудівних умов та обмежень без надання можливості позивачам та третій особі усунути виявлені, на його думку порушення та без жодного обґрунтування неможливості їх усунення.

При цьому посадовим особам відповідача-1 було відомо про те, що об'єкт будівництва повністю збудовано та він готовий до введення в експлуатацію.

Пунктом 6 Порядку №698 передбачено, що головні інспектори будівельного нагляду під час здійснення нагляду зобов'язані у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати нагляд у межах повноважень, передбачених законодавством.

Частиною третьою статті 41-1 Закону №3038-VI визначено, що з метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об'єктами нагляду; витребовують від органів державної влади, фізичних та юридичних осіб документи і матеріали щодо предмета нагляду, одержують інформацію з автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз даних, створених органами державної влади.

Аналогічна норма зазначена і в пункті 4 Порядку №698.

Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач-1, враховуючи те, що предмет нагляду безпосередньо торкається прав, свобод та інтересів позивача щодо проведення будівництва на об'єкті, який будується та забудови земельної ділянки, з метою повного, об'єктивного та неупередженого з'ясування усіх обставин та недопущення порушення прав товариства повинен був забезпечити можливість надати пояснення по суті питань, які безпосередньо зачіпають права ОСОБА_3, ОСОБА_4 шляхом їх повідомлення, витребування відповідних документів та матеріалів.

Відповідно до частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Пайн Велі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" постановлено, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною права власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для дотримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати так.

Суд зазначає, що позивачі, отримавши у власність земельну ділянку для будівництва та містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки відповідно до Генерального плану забудови правомірно очікували на те, що їх право на розпорядження належним їм на праві власності майном відповідно до законодавства в майбутньому, не буде порушено чи обмежено під час здійснення суб'єктом владних повноважень заходів з державного архітектурно-будівельного нагляду чи припинено шляхом прийняття іншого рішення.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проте, відповідачем-1 під час проведення позапланової перевірки Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської м/р, складання акта перевірки від 29.05.2017 та прийняття рішення від 29.05.2017 № 46 наведені вимоги стосовно позивачів дотримані не були, суб'єктом нагляду не дотримано балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивачів щодо здійснення будівництва об'єкта і цілями, на досягнення яких спрямоване здійснення державного нагляду та прийняття оскаржуваного рішення, прийнято необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин справи, що мають значення для прийняття рішення.

Протилежного судом не встановлено.

Пунктом 3 частини сьомої статті 36 Закону України № 3038 визначено, що декларацію про початок виконання будівельних робіт може бути скасовано органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об'єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об'єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Зважаючи на те, що рішення відповідача-1 від 29.05.2017 № 46 «Про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на «Проведення будівництва торгово-складських приміщень на вул. Брестська, 111-Г, м. Ковель, Волинська область від 21.08.2013 № 22.22/135» прийнято всупереч вимогам законодавства, містобудівні умови та обмеження видано у відповідності до містобудівного законодавства, то в суб'єкта владних повноважень не було правових підстав для скасування декларації про початок виконання будівельних робіт від 03.10.2013 на даному об'єкті, а тому рішення інспектора Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області від 08.06.2017 № 30 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт» є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Тому позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішень від 29.05.2017 № 46 та від 08.06.2017 № 30 є підставними та підлягають до задоволення.

Що стосуються позовних вимог про визнання протиправною відмови в реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та зобов'язання відповідача-1 зареєструвати таку декларацію, то вони також підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що в зв'язку з подачею декларації про готовність об'єкта до експлуатації відповідачем-1 проведено перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства при будівництві торгово-складських приміщень на вул. Брестській 111-Г в м. Ковелі Волинської області. За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки від 07.11.2016 в якому зазначено, що порушень містобудівного законодавства не виявлено(а.с. 11).

Позивачами подано декларацію про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності (а.с.50-58).

Управління ДАБІ у Волинській області повідомило позивачів про відмову у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ВЛ 62 від 09.06.2017, оформлену листом від 09.06.2017 № 1003-3.7/1869-1-17. Підставами для прийняття такого рішення стало скасування декларації про початок виконання будівельних робіт від 03.10.2013 № ВЛ 43 та скасування містобудівних умов та обмежень від 21.08.2013 №22.22./135 (а.с. 59).

Механізм реєстрації зазначеної декларації на момент спірних правовідносин було регламентовано статтею 39 Закону № 3038 та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 (далі - Порядок № 461).

Згідно абзацу першого частини першої статті 39 Закону № 3038 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Частиною четвертою статті 39 Закону визначено, що прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Згідно з частиною сьомою зазначеної статті орган державного архітектурно-будівельного контролю відмовляє у видачі сертифіката з таких підстав: неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката; виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; невідповідність об'єкта проектній документації на будівництво такого об'єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відмова у видачі сертифіката надається замовникові у строк, передбачений для його видачі.

Відповідно до частини десятої даної статті. замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Порядком № 461 деталізовано норми щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та підстав для його відмови.

Підставою для відмови позивачам в реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації було те, що рішеннями № 46 та № 30 відповідно від 29.05.2017 та 08.06.2017 року було скасовано містобудівні умови та обмеження від 21.08.2013 № 22.22/135 та реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 03.10.2013 № ВЛ 43, а відтак зазначення позивачами в розділі 11 декларації недостовірних відомостей.

Однак, вказані висновки відповідача-1 не відповідають фактичним обставинам справи.

Судом вище вже дано оцінку правомірності винесення відповідачами рішень № 46 та № 30, та зазначено, що вони прийнятті із порушенням законодавства є протиправними та такими, що підлягають до скасування.

Що стосується тверджень представника відповідачів про зазначення позивачами недостовірних відомостей в пункті 11 декларації, то вони повністю спростовані в ході судового розгляду справи.

Як встановлено в судовому засіданні, в акті від 07.11.2016 при перевірці забудовником вимог містобудівного законодавства з підстав подачі ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації відповідачем-1 було констатовано відсутність будь-яких порушень.

В подальшому, документи неодноразово з різних підстав відправлялись на доопрацювання.

В травні 2017 року позивачами подано нову декларацію про готовність об'єкта до експлуатації з метою її реєстрації. На момент її подання, позивачам про прийняті відповідачем-1 рішення № 46, а також № 30 відомо не було, про що в судовому засіданні підтвердив представник відповідачів, а відтак твердження про те, що в розділі 11 декларації зазначено недостовірні дані не відповідає дійсності.

Позивачами зазначені ті дані, які їм були відомі на момент подачі зазначеної декларації.

Також, суд зазначає, що підставою для відмови в реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації в повідомленні зазначено скасування рішень № 46 та № 30, а не подання недостовірних даним.

Тому, на думку суду, вказана відмова в реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ВЛ 62 від 09.06.2017, оформлена листом від 09.06.2017 № 1003-3.7/1869-1-17 суперечить вимогам статті 39 Закону № 3038 та Порядку № 461, а відтак є протиправною. В зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Враховуючи ту обставину, що відмова в реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації визнана судом протиправною, то суд вважає підставною і вимогу позивачів в частині зобов'язання відповідача-1 зареєструвати декларацію про готовність об'єкта до експлуатації на об'єкт будівництва «Нове будівництво торгово-складських приміщень по вул. Брестській, 111-Г, м. Ковель, Волинська область» за раніше поданою декларацією, враховуючи наступне.

Пунктами 17, 18 Порядку № 461 (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) визначено, що замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації щодо об'єктів, які належать до I - III категорії складності, за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

Після проведення реєстрації один примірник декларації повертається замовнику (його уповноваженій особі) особисто або рекомендованим листом з описом вкладення з повідомленням про вручення, другий - залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який її зареєстрував.

На момент виникнення спірних правовідносин, Законом № 3038 та Порядком № 461 було встановлено процедуру реєстрації декларацій про готовність об'єктів до експлуатації, і що саме органи контролю ДАБІ були наділені повноваженнями щодо реєстрації таких декларації. Тобто, на момент подачі позивачами декларації про готовність об'єкта до експлуатації та прийняття рішення про відмову в її реєстрації існував встановлений саме такий порядок дій контролюючого органу і внесення відповідних відомостей до реєстру.

Тому, при вирішенні спірних правовідносин, суд застосовує ті норми Закону № 3038 та Порядку № 461, які існували на момент подачі відповідної декларації та прийняття рішення про відмову в її реєстрації, та відповідно покладали певні обов'язки щодо реєстрації декларацій і внесення відповідних відомостей до реєстру саме на органи контролю - ДАБІ.

Враховуючи те, що рішення про відмову в реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації було прийнято із порушенням вимог законодавства, підстави для відмови в її реєстрації були відсутні, а подання недостовірних даних в декларації не було підтверджено, тому суд вважає, що в даному випадку слід зобов'язати суб'єкта владних повноважень зареєструвати декларацію про готовність об'єкта до експлуатації на об'єкт будівництва по вул. Брестській, 111-Г, м. Ковель, Волинська область, за правилами визначеними Законом № 3038 та Порядком № 461 в редакції до 10.06.2017.

Не може бути взято до уваги судом і посилання представника відповідача на те, що із 10.06.2017 суттєво змінився Порядок введення в експлуатацію об'єктів будівництва ІІІ категорії складності (внесено відповідні зміни до статей 37, 39 Закону № 3038), який не передбачає прийняття таких об'єктів до експлуатації за відповідними деклараціями, враховуючи наступне.

На момент виникнення спірних правовідносин діяли норми законодавства, якими скористалися позивачі. Відмова відповідачів в реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації була прийнята протиправно, а тому позивачі не повинні залежати від змін у законодавстві та вживати додаткових заходів та нести додаткові витрати у зв'язку з діями суб'єкта владних повноважень, що випливають із прийнятого ним протиправного рішення.

Суд також не приймає до уваги твердження представника відповідачів про те, що реєстрація декларації про готовність об'єктів до експлуатації є виключно дискреційними повноваженнями відповідачів, враховуючи наступне.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох допустимих рішень, те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980).

Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

У даній справі відповідачі помилково вважають свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов'язаний до вчинення конкретних дій - розглянути подану декларацію і у відповідності її вимогам законодавства зареєструвати її.

Підстави для відмови в реєстрації декларації є визначені законодавством обставини. За таких обставин відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд, відмовити в реєстрації чи зареєструвати, існує лише один правомірний варіант дії.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право особи на суд передбачає можливість отримати не лише формальний захист (визнання і підтвердження порушених прав) але і фактичний захист (тобто дійсне й ефективне поновлення порушених прав), і яке в подальшому у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Судом при розгляді вказаної справи повністю перевірено підстави, якими керувалися відповідачі при відмові в реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та прийшов до висновку, що відмова у її реєстрації є протиправною, а подана вона у відповідності до законодавства, та встановленої форми.

За таких обставин зазначений спосіб захисту є найбільш ефективним способом захисту порушених прав позивачів та не порушує принципу дискреції якими наділені суб'єкти владних повноважень при здійснені покладених на ним функцій.

Крім того, суд зазначає, що на момент розгляду справи законодавство в частині прийняття об'єктів до експлуатації змінилося, що в разі неприйняття рішення судом в частині зобов'язання відповідача вчинити дії потягло б для позивачів додаткові негативні наслідки, витрати, враховуючи ту обставину, що вони і так потерпіли від неправомірних рішень суб'єкта владних повноважень, що є неприпустимим.

А тому, враховуючи вищезазначене позов підлягає до задоволення в повному об'ємі.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України підлягає до стягнення судовий розмір на користь ОСОБА_3 в розмірі 1920,00 грн., сплачений згідно з квитанціями від 28.07.2017 № 0.0.817083766.1, від 07.08.2017 № 0.0.822076484.1 та ОСОБА_4 в розмірі 1920,00 грн., сплачений згідно з квитанціями від 28.07.2017 № 0.0.817085873.1 та від 07.08.2017 № 0.0.822077221.1.

Керуючись статтями 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 КАС України, на підставі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області від 08 червня 2017 року № 30 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт».

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області від 29 травня 2017 року № 46 «Про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на «Проведення будівництва торгово-складських приміщень на вул. Брестська, 111-Г, м. Ковель, Волинська область від 21.08.2013 № 22.22/135».

Визнати протиправною відмову Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ВЛ 62 від 09.06.2017, оформлену листом від 09.06.2017 № 1003-3.7/1869-1-17.

Зобов'язати Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області зареєструвати декларацію про готовність об'єкта до експлуатації на об'єкт будівництва «Нове будівництво торгово-складських приміщень по вул. Брестській, 111-Г, м. Ковель, Волинська область».

Присудити на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України сплачений судовий збір в сумі 1920,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять гривень 00 копійок).

Присудити на користь ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України сплачений судовий збір в сумі 1920,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 04 вересня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк

Судді Т.М. Димарчук

Н.Б. Плахтій