Справа № 242/286/17
Суддя: Владимирська І. М.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/286/17
Провадження № 2-а/242/59/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Дуровій Н.Г., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 25.01.2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, в якому просить суд визнати неправомірними дії ОСОБА_3 обєднаного УПФУ Донецької області щодо відмови в перерахунку пенсії державного службовця, зобовязати відповідача здійснити їй перерахунок пенсії з 01.05.2016 року відповідно до ч. 5 статті 37 ЗУ «Про державну службу» № 3723-ХІІ (в редакції на 16.01.2003 року) та виплату пенсії державного службовця, призначеної в розмірі 90 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі з врахуванням підвищення заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», якою встановлені нові розміри посадових окладів з 01.05.2016 року працівникам Державної фіскальної служби. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 90 % від сум заробітної плати. На час призначення пенсії статтею 37-1 цього закону було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку з набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій - виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Позивач в грудні 2017 року звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії. Відповідач в листі № 23/02 від 03.01.2017 року, мотивуючи свою відмову на її звернення, зазначив що з 01.05.2016 вступив в дію новий Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу». Відповідно до п. п.1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», Закон України від 16.12.1993 № 3723- XII «Про державну службу» втратив чинність крім ст. 37-1 Закон України «Про державну службу», Законом від 01.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу» перерахунок пенсії державним службовцям не передбачено. Вважає відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії в підвищеному розмірі такою, що не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону та є неправомірною.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Просить задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні надала суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначила, що 01.05.2016 вступив в дію новий Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу». Відповідно до п. п.1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», Закон України від 16.12.1993 № 3723- XII «Про державну службу» втратив чинність крім ст. 37-1 Закон України «Про державну службу», Законом від 01.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» перерахунок пенсії державним службовцям не передбачено. Просить суд відмовити в задоволені позову.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обовязком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 9 КАС України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. У разі невідповідальності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Наявними в матеріалах справи документальними доказами підтверджено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в ОСОБА_3 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію, призначену на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 90 % від сум заробітної плати.

22.12.2016 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії державного службовця.

ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 23/02 від 03.01.2017 ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні заяви із посиланням на те, що з 01травня 2016 Закон України «Про державну службу» втратив чинність в його попередній редакції, а нова редакція передбачає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в якому відсутні спеціальні норми щодо перерахунку пенсії державних службовців. Крім того, з 1 травня 2016 року посадові оклади працюючим державним службовцям встановлені постановою КМУ від 6 квітня 2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», яка набула чинності одночасно із законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, який не передбачає перерахунок пенсії непрацюючим державним службовцям.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну службу», яким визначаються загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року №865(в редакції від 25 березня 2014 року) встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання «заслужений», за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим - п'ятим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

Відповідно до п. 5 вказаної постанови (у редакції від 25 березня 2014 року) перерахунок пенсій проводився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а у разі його відсутності та перейменування (відсутності) посад довідка видається у порядку, встановленому Міністерством соціальної політики за погодженням з Головним управлінням державної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865внесено зміни, які застосовуються з 01 грудня 2015, а саме виключено пункт 4, пункт 5 викладено в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Таким чином, постановою «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії не було визначено порядку перерахунку пенсії державного службовця.

Згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу»(в редакції, що діяла до 01 травня 2016 року) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України не визначено іншого порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавством, чинним станом до внесення змін від 28 грудня 2014 року, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

В подальшому, законодавство, що регулює зазначені правовідносини, змінилось і в редакції, станом на грудень 2016 року, воно не регламентує ані права особи на перерахунок її пенсії у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Суд звертає увагу на те, що ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на момент виходу на пенсію) було передбачено можливість перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям і п.4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 передбачались умови такого перерахунку, але на момент збільшення розміру заробітної плати працюючого державного службовця за посадою, з якої позивач вийшов на пенсію, законодавство змінилось, ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» було викладено в іншій редакції, яка не закріплює такого механізму підвищення пенсії і жодною постановою Кабінету Міністрів України також не визначено, ані порядку (механізму) перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати, ані умов його здійснення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено можливості чи механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» з 01 травня 2016 року встановлено нові умови оплати праці працюючих державних службовців, затверджено схему посадових окладів підвищеного розміру та розмір надбавок до посадових окладів.

Згідно п. 3 вказаної постанови, вона набирає чинності одночасно із Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII.

При цьому, відповідно до п.п.1 п. 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня2015 року №889-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Крім того, у відповідності до ст. 90 Закону України «Про державну службу», який набрав чинності з 01 травня 2016 року та діяв на момент звернення позивача до відповідача за перерахунком, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким не передбачено перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючого державного службовця за відповідною посадою. При цьому, підстави для перерахунку пенсії визначені ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Посилання позивача на те, що на час її звернення до відповідача за перерахунком пенсії питання перерахунку було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2013 року № 426 «Про затвердження Порядку та умов визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця», суд вважає помилковим, оскільки у відповідності до п. 3 вищезазначеної постанови вона набирає чинності з дня набрання чинності Законом України від 17 листопада 2011 року № 4050-VI «Про державну службу». Разом з тим, Закон України від 17 листопада 2011 року № 4050-VI «Про державну службу» втратив чинність згідно Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIІІ «Про державну службу», та на час звернення позивача за перерахунком пенсії на законодавчому рівні не передбачено право на перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у відповідача на момент звернення ОСОБА_2 із заявою про перерахунок пенсії були відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії на підставі поданої заяви, а у відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відмова відповідача у такому перерахунку пенсії ОСОБА_2 не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, суд зазначає, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки в даному випадку у відповідача відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» і постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31 травня 2000 року (у редакціях, чинних на момент призначення пенсії) з огляду на внесені зміни до законодавства України

Керуючись ст. ст. 3, 19, 22, 55 Конституції України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-112, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про державну службу», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо постанову було постановлено у письмовому провадження або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя