Справа № 820/2813/17
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 серпня 2017 р. № 820/2813/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шляховой О.М.,

при секретареві судового засідання - Молчановій О.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд: визнати незаконним та скасувати повідомлення-рішення Салтівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 30.06.2016 року за № 27415-1202.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення - рішення є незаконним та необґрунтованим, а тому - підлягає скасуванню, оскільки у даних спірних правовідносинах право власності на придбане в 2011 році нерухоме майно (будівлю) не було зареєстроване в момент його придбання, а зареєстроване тільки 14.04.2011 р. відповідно дія редакції п.287.6 ст. 287 Податкового кодексу до 2015 р. щодо оподаткування земельним податком не розповсюджується, тому що будь-якого зареєстрованого нерухомого майна на той момент не було, а розповсюджується редакція зазначеної статті Податкового кодексу з 2015 р., тобто оподаткування земельним податком можливе тільки з дати державної реєстрації земельної ділянки, а не нерухомого майна взагалі. Зазначена земельна ділянка поки не зареєстрована у зв'язку з тим, що проект відведення земельної ділянки ще знаходиться на погодженні та не затверджений Шевченківською селищною радою, що є перешкодою для користування зазначеною земельної ділянкою, так і для державної реєстрації права власності чи користування.

В обґрунтування заперечень на позов відповідач вказав, що податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № 27415-1202 прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представником відповідача надані заперечення на адміністративний позов, в яких відповідач вважає позов необґрунтованим та безпідставним, зазначивши, що проти позову заперечує та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що згідно рішення Шевченківської селищної ради XIII сесії VI скликання від 14.12.2011 року ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для здійснення комерційної діяльності за адресою с. Шевченкове, вул. Кропивницького, 56-в, площею - 0,010 га та вул. Кропивницького 56-г площею 0,1180 га зі зміною цільового призначення із земель промисловості.

Згідно договору купівлі - продажу нежитлового приміщення від 13.04.2011 року ОСОБА_3 отримав у власність нежитлове приміщення, розташоване по вулиці Кропивницького, буд. 56/1 в с. Шевченкове, Шевченківського району, Харківської області, право власності зареєстроване КП «Шевченківське бюро технічної інвентаризації» № .04.2016 року.

Салтівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області відносно позивача було винесене податкове повідомлення - рішення від 30.06.2016 р. № 27415-1202, яким визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 9954,70 грн.

Не погодившись з зазначеним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду за його скасуванням.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Розглядаючи зазначену справу, суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства ( в редакції, чинній на момент складення спірного податкового повідомлення - рішення).

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю розділом XII Податок на майно Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідач зазначав, що згідно даних Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_3 є платником на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 ПКУ нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки ( п.274.1 ст. 274 ПК України).

Оскільки з 2015 року земельний податок віднесено до місцевих податків і зборів, місцеві ради відповідно вимог підпункту 12.3.4. пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України повинні прийняти Рішення про встановлення місцевих податків та зборів, які офіційно оприлюднюються відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін. В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада обєднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обовязковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю (підпункт 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України).

Таким чином, у 2016 році справляння земельного податку здійснюється за ставками, які діяли у 2015 році.

Відповідно до п.п.271.2. ст. 271 ПК України, рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Так, рішенням Шевченківською селищною радою було прийняте рішення від 03.07.2015 року LVI сесії VI скликання про встановлення земельного податку на 2016 року на території Шевченківської селищної ради, в якому встановлено зокрема згідно додатку 2 ставку земельного податку для земель промисловості в розмірі 2 відсотки.

Тариф земельного податку в 2016р. за 1 га становить 77771,13 грн., який розраховується виходячи із нормативної грошової оцінки землі розрахованої станом на 01.01.2016р. в розмірі 2713577 грн., коефіцієнту індексації за 2015р. в розмірі 1,433 та ставки земельного податку для земель промисловості згідно прийнятого рішення Шевченківської селищної ради на 2016р.в розмірі 2% від нормативної грошової оцінки.

Сума земельного податку з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. за земельними ділянками розташованими за адресою: с. Шевченкове, вул. Кропивницького, 56-в, площею - 0,010 га та вул. Кропивницького 56-г площею 0,1180 га, становить: 0,128 га х 2713577 х 1,433 х 2 % = 95061,27 грн.

Відповідно до ст.269 та ст.270 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, а обєктом оподаткування земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Підпунктом 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що плата за землю - обовязковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно п.п. 14.1.34 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, власники земельних ділянок - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно.

Згідно ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

З урахуванням викладеного, у разі придбання будівлі або споруди на підставі цивільно- правової угоди, фізична особа (фізична особа - підприємець) повинна з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно сплачувати земельний податок на загальних підставах за земельну ділянку, на якій розташована така будівля (споруда, її частина), з урахуванням площі прибудинкової території. Нарахування земельного податку за таку земельну ділянку здійснюється на підставі даних державного земельного кадастру.

Згідно з п. 287.1, п. 287.6 ст. 287, п.п. 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою; платниками плати за землю являються землекористувачі земельних ділянок.

Відповідно до положень ст. 120 ЗК України, які прямо кореспондують з нормами ст. 377 Цивільного кодексу України, вбачається, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Тобто з моменту набуття права власності на жилий будинок (будівлю або споруду) у набувача виникає право (власності чи користування) на земельну ділянку, на якій знаходиться цей обєкт, а з ним і обовязок сплачувати земельний податок чи орендну плату.

Як вже зазначалось вище, за правилами пункту 286.1 статті 286 ПК підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, при цьому, власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (пункт 287.8 статті 287ПК).

Тобто, фізична особа - власник нежитлового приміщення (його частини) є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Розглядом справи встановлено, що позивач є власником нежитлового приміщення, за земельну ділянку під яким контролюючим органом було нарахований земельний податок.

При цьому в силу вимог статей 182, 334 ЦК та положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", право власності на нерухоме майно витікає з моменту державної реєстрації.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належним їй на праві власності нежитловим приміщенням, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, обов'язок зі сплати земельного податку виник у ОСОБА_3 з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

При цьому, суд, при вирішенні даної справи керувався правовими висновками Верховного Суду України в аналогічних правовідносинах, які викладені в постанові від 07.07.2015 року по справі 826/12388/13-а.

Відповідно до ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Статтею 244-2 КАС України унормовано обовязковість судових рішень Верховного Суду України.

Так, за змістом ч.1 вказаної статті, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.1,2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідачем було належним чином обґрунтовано правомірність спірного податкового повідомлення - рішення, відтак, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 8-14, 71, 72, 94, 160 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення- рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 31 серпня 2017 року.

Суддя Шляхова О.М.