Справа № 813/4122/16
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року справа № 813/4122/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю :

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Жидачівського районного відділу РАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зобов'язання внести зміни до актового запису, -

в с т а н о в и в :

25 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Жидачівського районного відділу РАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області у якому просить згідно заяви про уточнення позовних вимог зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного відділу РАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_2) вказавши в графі «національність» її батька - ОСОБА_4, національність «поляк».

Ухвалою судді Потабенко В.А., від 09 грудня 2016 року відкрито провадження у даній справі.

03 серпня 2017 року на підставі розпорядження "Про призначення повторного автоматичного розподілу справи" № 455 - Р, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 813/4122/16. За наслідками повторного автоматизованого розподілу, справу № 813/4122/16 передано на розгляд судді Кухар Н.А.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що батько позивачки ОСОБА_4 по національності був поляком, сповідував римо-католицьку віру, знав та підтримував польські традиції та звичаї. Позичка, звернулася із заявою до Жидачівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області із заявою про внесення змін до актового запису про народження вказавши в графі «національність» її батька національність «поляк», однак їй було відмовлено. Позивач не погодилася із таким рішення відповідача та звернулася до суду в вказаними позовними вимогами. Крім того позивачка в позовній заяві вказує, що теж відноситься до польської національності, підтримує польські традиції.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача явки повноваженого представника в судове засідання не забезпечив, на адресу суду подав клопотання про слухання справи без участі представника, проти позову заперечують, вказують що позивачем до поданої заяви про підтвердження національності дідуся відповідно до архівної довідки неможливо, встановити національність, оскільки у даній довідці відсутня графа - «національність дитини та батьків». Вказують, що долучені позивачем заяви фізичних осіб не є належними документами, які засвідчували національність, або підтверджували, що під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручування, пропуск відомостей, окремих слів або граматичної помилки чи вказані неправильні відомості). Крім того, вказують що у актовому записі складеного по виконавчому комітеті Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області у графі «національність нареченого» вказано - українець, що і підтверджено актовим записом про смерть ОСОБА_4.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, безпосередньо та об'єктивно дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, давши їм оцінку, суд встановив наступне.

Жидачівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області у листі за № 1189/02.1-06-148 позивачу відмовив у внесенні змін до актового запису, оскільки відповідно до складеного актового запису про народження № 8 від 04.02.1951 року на ОСОБА_2 складеного по виконавчому комітеті Вербицької сільської ради Жидачівського району (колишня стара назва - Сугрівської сільської ради Ходорівського району Дрогобицької області) у графі «національність батька», а також відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 01.03.1951 року вказано «українець».

Не погоджуючись із даним висновком, позивачка звернулася до суду з вимогою про зобов'язати внести зміни в актовий запис щодо національності її батька.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам суд врахував наступні норми чинного законодавства та обставини справи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядуванн, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулює Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12.01.11р. №96/5(надалі Правила).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації, відповідно до вказаного Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Статтею 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану, зокрема, проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 9 цього Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.16, 2.1 Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану, у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Отже, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Згідно з приписами ч.2 ст.300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

У постанові Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року № 12 в пункті 7 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

Судом встановлено те, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2, серії НОМЕР_1 від 01.03.1951 року, в графі національність батька зазначено національність українець, в графі національність мати зазначено національність українка.

Як передбачено ч.3 ст.269 ЦК України, особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою.

Зазначена норма кореспондується з ч.1 ст.272 ЦК України відповідно до якої фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що здійснення особою своїх особистих немайнових прав, зокрема, права на вибір та відновлення своєї національності, реалізовується нею особисто шляхом вчинення певного волевиявлення.

В даному ж випадку, позивачка звернулась до суду з вимогою внести зміни в актовий запис про народження щодо зміни національності в графі «національність» батька з «українця» на «поляк», однак, на думку суду, така вимога не ґрунтується на наведених нормах законодавства, оскільки право на вибір та зміну національності здійснюється особою самостійно та не може реалізовуватись іншими особами, в тому числі її родичами.

Як видно з матеріалів справи, батько позивачки за життя свою національність не змінював.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 батько позивачки, помер, що підтверджується актовим записом про смерть за № 25 від 26.10.1985 року складеного по виконавчому комітеті Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Крім того, пунктом 3.4. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 12 від 29.09.2016 року «Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану» визначено, що національна належність особи є актом особистого самовизначення особи і жодним чином не впливає на її публічно-правові відносини з державою. Фіксація факту національності особи у документі, що посвідчує особу, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

З таким висновком узгоджується позиція Верховного Суду України щодо неможливості встановлення в судовому порядку фактів щодо належності особи до певної національності.

Вищевказані докази надані представником позивача, не враховуються судом як докази які підтверджують обґрунтування позовних вимог про зобов'язання внесення зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_2) вказавши в графі «національність» її батька - ОСОБА_4, національність «поляк».

З врахуванням встановлених обставин, суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2, від 17.08.16р.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі у формі судового збору належить присудити з позивача.

Керуючись ст. ст. 17-19, 94, 160-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 04 вересня 2017 року.

Суддя Кухар Н.А.