Справа № 804/7313/15
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2017 р. Справа № 804/7313/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, Дзержинського відділу Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання неправомірною бездіяльності, відшкодування компенсації, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 до Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, Дзержинського відділу Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Жовтоводського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Відділу Державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області, ОСОБА_5 міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Київського відділу Державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції Полтавської області, Машівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Полтавської області, Шосткинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання неправомірною бездіяльності, відшкодування компенсації.
Відповідно до позовних вимог ОСОБА_4 просить визнати неправомірною бездіяльність державних виконавчих служб областей України, які підпорядковуються Державній виконавчій службі України Міністерства юстиції України та Державній казначейській службі України щодо виконання вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2004 року по справі № 1-21/04-2004; винести рішення по відшкодуванню компенсації з ростом інфляції за 2004-2015 роки та стягнути з рахунку Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України компенсацію в сумі 344464,74 на користь ОСОБА_4
Позивачем заявлене клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Від Департаменту ДВС Міністерства юстиції України до суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позов, в яких останній зазначив, що є неналежним відповідачем у справі, адже завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю шкода відшкодовується особою, яка її завдала. Крім того відповідач зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду за захистом права, свобод та законних інтересів.
Також на думку відповідача позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, оскільки позивачем при зверненні до суду не надано відповідного рішення суду, що набрало законної сили, яким встановлено факт протиправної поведінка (незаконних рішень, дій чи бездіяльності) Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, що призвели до завдання майнової шкоди.
Машівський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_5 міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Шосткинський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Київський відділ ДВС м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області також надали до суду письмові заперечення на позовну заяву та зазначили, що з метою виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області 13 липня 2004 року у справі № 1-21/04 виконувалися всі передбачені законом дії, державними виконавцями було відкрито виконавчі провадження та направлено відповідні постанови за місцем відбування покарання боржниками, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.
Від вказаних відповідачів до суду надійшли клопотання про розгляд справи без участі їх представників.
Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та наявність клопотань від сторін про розгляд справи в письмовому провадженні, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Апеляційним судом Дніпропетровської області 13 липня 2004 року у справі № 1-21/04 було винесено вирок відносно ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
Позивачем зазначено, відповідачами не спростовано, що у жовтні 2005 року ОСОБА_4 подала до Дзержинського відділу ДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області чотири виконавчих листа виданих відповідно окремо щодо кожного боржника.
У 2006 році позивач звернулась до Відділу державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області з дублікатами виконавчих листів за місцем реєстрації боржників.
Дзержинським відділом ДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області також зазначено, що у період з 28.10.2005 по 15.03.2007 виконавчий лист № 1-21/04 від 13.07.2004 виданий Апеляційним судом Дніпропетровської області знаходився на виконанні вказаного відділу, проте згідно з актом вилучення виконавчих проваджень для знищення від 31.01.2011 проведено знищення виконавчих проваджень завершених у 2007, 2008, 2009 роках.
Згідно з розпорядженням від 04.11.2005 направленим відповідачем до КВК-80 запропоновано з усіх видів заробітку боржника здійснювати стягнення коштів на користь ОСОБА_4
Згідно з заявою ОСОБА_4 Дзержинським відділом ДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області їй було повернуто виконавчий лист № 1-21 від 13.07.2004
При цьому судом встановлено, що виконавче провадження ВП № 4983508 з виконання виконавчого листа № 1-21/04 від 13.07.2004 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 08.10.2007 було направлено ВДВС Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області до ОСОБА_5 міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у звязку з тим, що згідно з відповіді слідчого ізолятору у грудні 2005 року боржник вибув до ВК № 70 за адресою: м. Бердичів, Житомирської області для подальшого відбування покарання.
ОСОБА_5 міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було відкрито виконавче провадження 08.10.2007 (копія постанови знаходиться в матеріалах справи) та закінчено 30.05.2013 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно з повідомленням Райківської ВК № 73 боржник вибув до Полтавського СІЗО.
Також судом встановлено, що старшим державним виконавцем Бердичівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_10 в рамках виконавчого провадження ВП № 4983508 15 квітня 2011 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника.
Як вбачається з постанови старшого державного виконавця Бердичівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_11 від 30.05.2013 про закінчення виконавчого провадження з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 стягнуто 923,64 грн. Вказана постанова разом з виконавчим листом була направлена до Управління ДВС ГУЮ у Полтавській області за належністю.
Згідно з копіями матеріалів виконавчого провадження наданого Київським відділом ДВС м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_6 шкоди на користь позивача 17 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 40263810.
На запит державного виконавця Київського відділу ДВС м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області управлінням інформаційно-аналітичного забезпечення Управління МВС у Полтавській області листом від 24.10.2013 повідомлено, що ОСОБА_6 знаходиться в Машівській ВК № 9.
Постановою старшого державного виконавця Київського відділу ДВС м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ВП № 40263810 від 13.11.2013 закінчено виконавче провадження. Згідно зі змістом останньої стягнення з боржника не проводилося, оскільки боржник на території Київського відділу ДВС м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області не находився.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою старшого державного виконавця Машівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_12 було відкрито виконавче провадження ВП № 44441500 від 18.08.2014.
Також в рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем 18.08.2014 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (ОСОБА_6В.), яка була направлена до 19.08.2014 за вих. № 3540 до Машівської виправної колонії № 9 для виконання.
Також судом встановлено, що листом від 17.11.2014 за № 2/4316 Машівська виправна колонія № 9 повідомила Машівський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, що ОСОБА_6 звільнений та вибув за адресою: с. Новожитомир, Дніпропетровської області у звязку з чим державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 31.01.2015та направлено виконавчий лист для виконання до ВДВС Криворізького РУЮ.
Згідно з копіями платіжних доручень, що містяться в матеріалах справи Машівським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 по виконавчому провадженню ВП № 44441500 на загальну суму 1043,86 грн.
Згідно з наданими Шосткинськом міськрайонном відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області до суду копіями матеріалів виконавчого провадження ВП № 4850614, старшим державним виконавцем 10 жовтня 2006 року було відкрито виконавче провадження.
Постановою від 25.09.2015 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-21 від 13.07.2004 ВП № 4850614 закінчено у звязку з вибуттям ОСОБА_9 до Конотопського виправного центру № 130.
Державним виконавцем Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 09.10.2006 відкрито виконавче провадження, виконавчий документ направлено за місцем відбування покарання ОСОБА_7 до Жовтоводської виправної колонії № 26.
До Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від ЖВК № 26 17 жовтня 2014 року повернувся виконавчий лист у звязку зі звільненням божника від відбування покарання та вибуттям за адресою: смт. Софіївка, Дніпропетровська область.
Згідно з інформацією, наданою ЖВК № 26, з особистого рахунку засудженого на користь ОСОБА_4 утримано 9441,84 грн.
Постановою державного виконавця відділу ДВС Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області ВП № 46400519 від 28.12.2015 року, виконавчий лист № 1-21/2004 від 13.07.2004 повернуто ОСОБА_4, оскільки державним виконавцем встановлено відсутність у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до статті 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.
Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.
Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження, зокрема, має право на виконання рішення суду про стягнення коштів або накладення арешту в порядку, встановленому цим Законом накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;
Стягнення на заробітну плату (заробіток), пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається при відсутності у боржника коштів на рахунках у фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для повного покриття належних до стягнення сум, а також при виконанні рішень про стягнення періодичних платежів та стягнень на суму, що не перевищує двох мінімальних розмірів заробітної плати (ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження»).
При цьому судом встановлено, що засобами поштового звязку ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_5 міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з листом про надання інформації щодо відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 1-21/04 від 13.07.2004 року, боржник ОСОБА_8 (згідно з квитанцією Укрпошти від 21.03.2011).
За поясненнями позивача ОСОБА_5 міськрайонний Відділ ДВС у Житомирській області повідомив, що виконавчий лист відносно ОСОБА_8 не надходив.
Разом з тим, як вбачається з відповіді Софіївського районного управління юстиції, ОСОБА_5 міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 18.11.2015 виконавчий документ за № 1-21/04 від 13.07.2004 про стягнення з ОСОБА_8 боргу на користь ОСОБА_4 22 вересня 2006 року було направлено за належністю до ДВС м. Житомира Житомирської області на підтвердження чого надано копію реєстру рекомендованих листів № 33 (з відміткою пошти про прийняття 27.09.2006) та витяг з журналу реєстрації вихідної кореспонденції.
Проте суд зазначає, що згідно з відповіддю Криворізької виправної колонії № 80 в Дніпропетровській області № 80/5-37-15/0-25 від 03.11.2015, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 152), на запит позивача, ОСОБА_8 з 18.02.2005 відбуває покарання в Криворізькій виправній колонії № 80, виконавчі документи до бухгалтерії установи не находили.
Вказана обставина свідчить про порушення Відділом ДВС Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області вимог Закону України «Про виконавче провадження», адже виконавчий лист за належністю мав бути направлений саме до територіального органу державної виконавчої служби, що знаходиться за місцем відбування покарання ОСОБА_8, а не до ДВС м. Житомира Житомирської області.
Відповідно до статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.
Якщо у процесі виконавчого провадження змінилися місце проживання чи місцезнаходження боржника, місце його роботи або з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє, державний виконавець негайно складає про це акт і не пізніше наступного дня надсилає виконавчий документ разом з копією цього акта до органу державної виконавчої служби за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцем знаходження майна боржника, про що одночасно повідомляє стягувача та орган, який видав виконавчий документ.
Як зазначалося судом раніше, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. При цьому законом встановлено, а саме статтею 5, що державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право: одержувати необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки, іншу інформацію; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання.
Проте Відділом державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області не доведено жодними належними та достатніми доказами вчинення передбачених законом дій щодо розшуку чи встановлення інформації щодо місцезнаходження боржника за виконавчим листом № 1-21/04 від 13.07.2004 року ОСОБА_8 з метою направлення виконавчого листа для виконання за належністю, натомість відповідачем вказаний виконавчий лист направлено до органу виконавчої служби для виконання, якому територіально не підпорядкована установа в якій перебував боржник, що зумовило порушення прав та законних інтересів ОСОБА_4
Позовні вимоги щодо відшкодування компенсації з ростом інфляції за 2004-2015 роки та стягнення з рахунку Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України компенсації в сумі 344464,74 на користь ОСОБА_4 задоволенню не підлягають, адже посилання позивача на статтю 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», як на підставу їх задоволення є необґрунтованими.
Вказаною нормою передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави, проте позивачем не доведено, судом не встановлено факту заподіяння органами державної виконавчої служби шкоди ОСОБА_4 під час примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 1-21/04 від 13.07.2004.
Враховуючи вищенаведене, адміністративний позов ОСОБА_4 до Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, Дзержинського відділу ДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Відділу державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області, ОСОБА_5 міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Київського відділу ДВС м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Машівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Шосткинського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання неправомірною бездіяльності та відшкодування компенсації підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції з одночасним її направленням до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3