Справа № 613/1029/17
Суддя: Шалімов Д. В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №-613/1029/17 Провадження № 2-а/613/43/17
УХВАЛА

05 вересня 2017 року

Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Шалімова Д.В., при секретарі Макушинській О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 , про вжиття заходів забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення XXI сесії Богодухівської районної ради Харківської області VII скликання № 492-VII від 08 серпня 2017 року «Про припинення діяльності Сіннянської загальноосвітньої школи I-II ступенів Богодухівської районної ради Харківської області шляхом ліквідації». Крім того, позивач надала до суду клопотання, про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в якому просить суд постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в порядку шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення XXI сесії Богодухівської районної ради Харківської області VII скликання № 492-VII від 08 серпня 2017 року «Про припинення діяльності Сіннянської загальноосвітньої школи I-II ступенів Богодухівської районної ради Харківської області шляхом ліквідації».

Своє клопотання позивач мотивує тим, що подальша дія оскаржуваного рішення до набрання ним законної сили судовим рішенням у вищевказаній справі призведе до продовження процедури ліквідації Сіннянської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів і може призвести до подальшого порушення прав, свобод та інтересів її сім»ї і інших мешканців території Сіннянської сільської ради, а їх відновлення потребуватиме значних зусиль або взагалі унеможливить їх відновлення, так як оскаржуване рішення внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань і розпочато процедуру ліквідації.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить вимогу позивача про вжиття заходів забезпечення позову таким, що не підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано ст.ст.117,118 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких

заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат , а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, обовязковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Наведені в ст.. 117 КАС України підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.

Необгрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів , встановити , чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 року № 2 Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ, при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 року застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпечення позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову , що є неприпустимим.

З наведеного суд приходить до висновку, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

По своїй суті інститут забезпечення позову є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову у разі існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Розглянувши клопотання про забезпечення позову, суд вважає, що позивачем не наведено доводів про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам чи законним інтересам в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, щодо доводів позивача з приводу наявності ознак протиправності оскаржуваного рішення, суд зазначає, що при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті.

За своєю правовою природою повноваження органу місцевого самоврядування щодо прийняття відповідного рішення є дискреційними, які є компетенцією виключно уповноваженого органу, тобто повноваженнями, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, зокрема такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, виходячи з завдання адміністративного судочинства та цілей які спрямовані на вжиття заходів забезпечення позову, суд не знаходить підстав для задоволення заявленого клопотання, оскільки позивачем не доведені існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 118, 160, 165, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1, про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги, якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ