Справа № 334/375/17 (2-а/334/227/17)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2017 рокусправа № 334/375/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2017 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора батальйону № 4 роти № 2 Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Синьоокого Олександра Васильовича

про скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у січні 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову АР № 723742 від 13.01.2017 у справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 13 січня 2017 року серія АР № 723742, яка винесена інспектором батальйону № 4 роти № 2 Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Синьооким О.В. за ч. 1 ст. 122 КУпАП. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що інспектором батальйону № 4 роти № 2 Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Синьооким О.В. 13 січня 2017 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 723742, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. у зв'язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваної постанови, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 15.1, 15.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Пунктом 15.9 «ґ» Правил зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 13 січня 2017 року, керуючи транспортним засобом в м. Запоріжжі, здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті вулиць Лобановського та Богдана Хмельницького, чим порушила вимоги п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаною постановою, зазначив, що здійснюючи керування службовим транспортом, здійснив зупинку з дотримання правил дорожнього руху на відстані понад 10 метрів від перехрестя проїжджих частин вулиць Лобановського та Богдана Хмельницького. Крім того, дороги не були прибрані від снігу, жодної дорожньої розмітки видно не було.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно пункту 1.10 ПДР перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Аналіз наведеного поняття дає змогу дійти висновку, що перехрестя закінчується за межами уявних ліній між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.

Як вбачається з відеозапису, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 здійснив стоянку на вулиці Лобановського м. Запоріжжя, при цьому останній не перетнув межі початку заокруглень проїзної частини вулиць Лобановського та Богдана Хмельницького.

На підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови, відповідачем не надано жодних інших належних та допустимих доказів, відсутні такі докази й в матеріалах справи.

Відповідачем не доведено факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та не спростовано доводи позивача щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності постанови про накладення адміністративного стягнення № 723742 від 13.01.2017.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2017 року в адміністративній справі № 334/375/17 - без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова