Справа № 161/4895/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/8533/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Улицького В.З.,

за участі секретаря судового засідання Гнатик А.З.,

представника третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2017 року у справі № 161/4895/17 за адміністративним позовом Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі - Управління, Позивач) звернулося з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Відповідач) про скасування постанови головного державного виконавця Грицені Г.Г. про накладення штрафу від 10.03.2017 року ВП № 53312997 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2017 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив Відповідач, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що на момент винесення оскаржуваної постанови будь-які повідомлення про виконання рішення суду або про наявність поважних причин невиконання рішення суду від боржника не надходили, відтак оскаржувана постанова про накладення штрафу на Позивача від 10.03.2017 року винесена відповідно до норм чинного законодавства.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що на підставі поданої стягувачем 30.01.2017 заяви, 31.01.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53312997 з виконання виконавчого листа 161/10924/16-а, виданого 13.01.2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про зобов'язання Позивача здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії.

Вказаною постановою державного виконавця, боржнику надано строк, протягом 10 робочих днів, для добровільного виконання рішення суду.

Пунктом 2 постанови визначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 днів. Пунктом третім стягнути з боржника виконавчий збір в розмірі 12 800,00 грн.

В ході виконавчого провадження 17.02.2017 року державним виконавцем перевірено виконання рішення боржником, про що складено акт державного виконавця. Встановлено, що згідно розпоряджень від 20.01.2017 року № 814421 проведено перерахунок пенсії та підвищення до пенсії стягувачу; виплата донарахованих коштів буде здійснена основними відомостями в березні 2017 року.

На адресу відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області 09.03.2017 року надійшла заява представника стягувача ОСОБА_1 від 09.03.2017 року, якою повідомлено, що на дату виплати 06.03.2017 року пенсія стягувану не виплачена.

14.03.2017 року Управлінням отримано постанову з відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області від 10.03.2017 року ВП № 53312997 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання вимог виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області № 161/10924/16-а від 13.01.2017 року з посиланням на те, що рішення суду не виконано без поважних причин.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем неправомірно накладено на Позивача штраф оскарженою постановою за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду з огляду на наявність причин, які є поважними, що перешкоджають виконати рішення суду у встановлений строк, а саме відсутність відповідного фінансування та встановлення окремого порядку виконання рішення судів згідно Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» лише про стягнення коштів, а не про зобов'язання вчинити певні дії, зокрема виплату.

Апеляційний суд не погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України.

Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Згідно вимог ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш, як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Враховуючи те, що Управлінням вчасно не виконано рішення суду в повному обсязі відповідно до вищевказаних законодавчих норм та те, що Позивачем не наведено поважних причин невиконання рішення суду, апеляційний суд зазначає, що оскаржувана постанова про накладення штрафу від 10.03.2017 року, винесена старшим державним виконавцем Гриценею Г.Г., в межах повноважень та відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що невиконання судового рішення Позивачем в частині виплати коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів на зазначені цілі не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази відсутності у Позивача фінансового забезпечення (коштів) для виплати пенсії стягувачу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як видно із оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області є належним відповідачем у справі.

Проте колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Позовні вимоги пред'явлені позивачем до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Відповідно до частини 3 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Згідно ст.. 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять:

1) Міністерство юстиції України;

2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Наказом Міністерства юстиції від 20.04.2016 року № 1183/5 затверджено Типове положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Типового положення управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне територіальне управління юстиції).

До складу Управління входить відділ примусового виконання рішень.

Виходячи із зазначених положень закону, а також предмету позовних вимог, Позивачем та судом першої інстанції не враховано, що зазначений Позивачем відповідач, а також вказаний в оскаржуваному судовому рішенні відповідач не є належним відповідачем у справі.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Частиною 4 статті 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Частиною 1 статті 52 КАС України передбачено, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первісного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Отже в ході апеляційного розгляду справи встановлено, що позовні вимоги пред'явлено до неналежного відповідача і суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача.

За таких обставин судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і що також є самостійною підставою для скасування оскарженого судового рішення та ухвалення нового про відмову в позові.

Керуючись ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задовольнити повністю.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2017 року у справі № 161/4895/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
В. З. Улицький
Повний текст складено 01.09.2017