Справа № 804/5558/16
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2017 р. Справа № 804/5558/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.,
при секретарі Виноградовій Т.В.,
представника відповідача Карпової Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
Вказаний адміністративний позов передано на розгляд судді Туровій О.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.
Розпорядженням в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2017 року №1202д призначено повторний автоматизований розподіл справи №804/5558/16, у зв`язку із закінченням повноважень у судді Турової О.М.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2017 року, матеріали адміністративної справи №804/5558/16 передано на розгляд судді Бондар М.В.
Оскільки провадження у справі вже відкрито, ухвалою суду від 15.05.2017 року справу до прийнято до провадження суддею Бондар М.В. та призначено до розгляду в судовому засіданні.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що:
- фінансово-господарська операція ФОП ОСОБА_1 з ФОП ОСОБА_3 документально підтверджена відповідними первинними документами, відповідні суми податків за цей період сплачені, а тому висновок контролюючого органу про безтоварність та нікчемність такої операції є помилковим. Крім того, ФОП ОСОБА_1 не повинен нести відповідальність за господарську діяльність свого контрагента;
- податковим інспектором-ревізором безпідставно виключено зі складу витрат, витрати фактично понесені в січні 2013 року, на виплату заробітної плати, нарахованої за грудень 2012 року, та пов'язаних з такою виплатою відрахувань до бюджету, на загальну суму 157839,48 грн.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 77.1, пункту 77.4 статті 77, пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України, відповідно наказу від 04.02.2015 року №145 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1» ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська проведено документальну планову невиїзну перевірку відповідача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року, про що складено акт від 13.03.2015 року №401/04-63-17-01/НОМЕР_1 (а.с.10-33).
Як вбачається з акту перевірки, в основу прийняття оскаржуваного рішення контролюючим органом покладено висновок про порушення позивачем вимог пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, а саме віднесення до складу витрат, зазначених в податковій декларації про майновий стан і доходи фізичних осіб (а.с.22):
- витрат на оплату праці та нарахування на заробітну плату в сумі 1192857,67 грн., при цьому фонд оплати праці згідно відомостей нарахування заробітної плати за 2013 рік та Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум, утриманого з них податку за 2013 рік складає 750331,30 грн., сума нарахованого єдиного внеску на суми заробітної плати згідно Звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за 2013 рік - 285860,55 грн. Таким чином, сума витрат на оплату праці та нарахування на заробітну плату за 2013 рік, яка повинна бути віднесена до складу витрат складає 1036191,85 грн. та неправомірно завищена підприємцем на 156665,82 грн.;
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем 10.10.1995 року, на обліку в ДПІ у Соборному районі м. Дніпра як платник податків та зборів перебуває з 10.10.1995 року, основним видом економічної діяльності є - 51.38.2 - Спеціалізована оптова торгівля іншими видами продовольчих товарів (а.с.195-196).
Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 року у справі №904/1907/15 ФОП ОСОБА_1 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено арбітражного керуючого (а.с.197-198).
Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 року у справі №904/1907/15 ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 року у справі №904/1907/15 по відмову у задоволенні клопотання про припинення провадження у справі було скасовано та прийнято нове рішення, яким клопотання ФОП ОСОБА_4 про припинення провадження у справі задоволено, провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_4 припинено (а.с.207-210).
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в декларації за 2013 рік задекларовано суму витрат, що складається з фактичних витрат по заробітній платі та податків з заробітної плати на загальну суму 1192857,67 грн.
Отже, всього сума витрат по заробітній платі позивача в 2013 році становила 1193675,17 грн.
Висновок про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин з ФОП ОСОБА_3 та не встановлення факту поставки товарів по ланцюгу: ФОП ОСОБА_3 за січень 2013 року, березень 2013 року - ФОП ОСОБА_1, та як наслідок, висновок про відсутність підстав у позивача для включення до складу витрат вартості палива, придбаного у ФОП ОСОБА_3 у січні, березні 2013 року в сумі 142000 грн., зроблений позивачем на підставі висновків акту перевірки від 20.06.2014 року №4332/04-63-17-01/НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо не підтвердження реальності здійснення господарських відносин з ФОП ОСОБА_3 за листопад 2012 року, січень 2013 року, березень 2013 року», складеного ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська.
Правомірність щодо формування витрат по господарським взаємовідносинам позивача з ФОП ОСОБА_3, спростування висновків про нереальність зазначених господарських операцій, викладених в акті перевірки від 20.06.2014 року №4332/04-63-17-01/НОМЕР_1, була предметом розгляду у справі №804/1043/15 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ДПІ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення.
У вказаній постанові зазначено, що:
- придбаний у ФОП ОСОБА_3 бензин «Галоша» використовувався позивачем у власній господарській діяльності для змащування заготовок та надання їм слизькості;
- господарська операція позивача щодо придбання бензину «Галоша» відповідає основному виду діяльності ФОП ОСОБА_1, а саме «виробництво пакувань з легких металів»;
- факт здійснення реальної господарської операції між позивачем та ФОП ОСОБА_5 підтверджується відповідними первинними документами, копії яких наявні в матеріалах справи, які відображають зміст та обсяг цієї господарської операції, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися у зв'язку зі здійсненням оплати за отриманий товар.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 року відмовлено ДПІ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 року.
Отже, станом на час розгляду цієї справи є така, що набрала законної сили постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 року №804/1043/15, якою спростовані висновки, викладені в акті перевірки від 20.06.2014 року №4332/04-63-17-01/НОМЕР_1, та підтверджена правомірність господарських відносин ФОП ОСОБА_1 з ФОП ОСОБА_3 у 2013 році.
На підставі частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
У зв'язку з встановленою в судовому порядку реальністю здійснення господарських відносин ФОП ОСОБА_1 з ФОП ОСОБА_3 у 2013 році, в суду відсутні підстави для визнання віднесення витрат по операціям з ФОП ОСОБА_3 безпідставними, оскільки правомірність складання всіх первинних документів по вказаним операціям підтверджена в судовому порядку, відповідачем в судовому засіданні зворотнє на доведено.
Як зазначено в листі Вищого адміністративного суду України "Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України" № 742/11/13-11 від 02.06.2011р., з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування обов'язковому з'ясуванню підлягають, зокрема, обставини, що підтверджують рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV (далі - Закон №996) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Як зазначено в статті 9 Закону №996 первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, діяльність якої, безумовно, здійснюється в межах правової відповідальності, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції та під час здійснення господарської операції.
Відповідно до пункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно з пунктом 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:
- 177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;
- 177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;
- 177.4.3. суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;
- 177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;
- 177.4.5. Не включаються до складу витрат підприємця:
витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;
витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;
витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;
документально не підтверджені витрати;
- 177.4.6. Зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов'язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають:
витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів;
витрати на самостійне виготовлення основних засобів.
Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на:
проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів;
ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).
Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення:
об'єкти житлової нерухомості;
легкові та вантажні автомобілі;
- 177.4.7. Розрахунок амортизації основних засобів та нематеріальних активів здійснюється із застосуванням прямолінійного методу нарахування амортизації, за яким річна сума амортизації визначається діленням первісної вартості об'єкта основних засобів та нематеріальних активів, яка амортизується, на строк корисного використання об'єкта основних засобів та нематеріальних активів;
- 177.4.8. Облік вартості, яка амортизується, ведеться за кожним об'єктом;
- 177.4.9. Амортизація нараховується протягом строку корисного використання (експлуатації) об'єкта основних засобів та нематеріальних активів, самостійно установленого фізичною особою, але не менше мінімально допустимого строку корисного використання об'єкта основних засобів та нематеріальних активів
Пунктом 177.2 статті 177 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця
Судом встановлено, що позивачем до складу витрат, зазначених в податковій звітності, включені витрати, що складаються з вартості запасних частин, які використовуються безпосередньо в господарській діяльності позивача; сум, спрямованих на оплату праці та нарахування на заробітну плату та вартості палива, придбаного з метою ведення господарської діяльності, реальність операції по якій підтверджена в судовому порядку.
Всі зазначені види витрат відповідають вимогам пункту 177.4 статті 177 ПК України та включені позивачем до витрат у відповідності до вимог законодавства.
Всі задекларовані позивачем суми витрат підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та документами, складеними у відповідності до вимог чинного законодавства, дефектність документів судом не встановлена, відповідачем правомірність їх складання не спростована.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем оскаржуване податкове повідомлення-рішення було винесене не у відповідності з вимогами чинного законодавства, доводи позовної заяви є обґрунтованими та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.
Таким чином, суд вважає правомірним задоволення позову у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд присуджує понесені витрати на користь позивача, а саме документально підтверджені позивачем судові витрати - судовий збір у розмірі 483 гривні 43 копійки.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Соборному районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Соборному районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 483 (чотириста вісімдесят три) гривні 43 копійки.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 25 липня 2017 року.

Суддя М.В. Бондар