Справа № 152/221/17
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 152/221/17

Головуючий у 1-й інстанції: Соколовська Т.О.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

22 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Шмигельського В.П.,

представника третьої особи: Кушнір А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 04 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до постанови Шаргородського районного суду Вінницької області 04 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник апелянта повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.01.2017 року позивач звернувся до Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як учасник бойових дій після досягнення 55-річного віку.

Рішенням № 90 від 27 січня 2017 року Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, оформленим у вигляді протоколу, позивачу відмовлено у призначенні пенсії згідно з ст. 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв`язку з відсутністю підстав, визначених законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення №90 від 27.01.2017 року Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки позивач в установленому Законом порядку визнаний учасником бойових дій на території республіки Афганістан, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій та довідкою військового комісаріату про період участі у бойових діях, має загальний трудовий стаж 25 років та звернувся до Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області після досягнення 55 років.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Таким чином, для призначення пенсії згідно зі статтею 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" закон вимагає дотримання таких вимог: вік 55 років, загальний стаж роботи не менше 25 років, а також участь військовослужбовця у бойових діях.

Як встановлено з матеріалів справи, після досягнення позивачем віку 55 років, він звернувся до Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. З 03.11.1980 року по 30.11.1982 року позивач проходив строкову військову службу у лавах Радянської Армії, а в період з 10.06.1986 по 10.04.1987 брав участь у бойових діях в Республіці Афганістан. За матеріалами пенсійної справи та трудової книжки загальний стаж ОСОБА_1 складає 29 років 9 місяців 13 днів.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про відсутність у відповідача підстав для призначення позивачу пенсії у зв`язку з відсутністю даних про те, що позивач брав участь у бойових діях як військовослужбовець, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій визнаються особи вільнонайманого складу Збройних Сил, військ і органів Міністерства внутрішніх справ і Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, які займали штатні посади у військових підрозділах, частинах, штабах і установах, що входили до складу діючої армії в період Великої Вітчизняної війни та інші періоди ведення бойових дій, або перебували в ці періоди у містах, участь в обороні яких зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, встановлених для військовослужбовців частин діючої армії.

Таким чином, статус учасника бойових дій може надаватися не тільки військовослужбовцям, але й особам вільнонайманого складу Збройних Сил колишнього Союзу РСР, які займали штатні посади у військових підрозділах. Водночас, згідно зі ст.16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на достроковий вихід на пенсію мають не особи зі статусом учасників бойових дій, а лише військовослужбовці - учасники бойових дій. Аналогічна позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 06 липня 2017 року у справі № 2а-19/11/1326.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.06.17 у Шаргородського районного військового комісаріату витребувано особову справу ОСОБА_1 . Представник третьої особи в судовому засіданніі надав особову картку ОСОБА_1 і зазначив, що інших документів стосовно проходження позивачем військової служби немає.

В судовому засіданні судом оглянуто оригінал військового квитка та особової картки позивача і встановлено, що з 03.11.1980 року по 30.11.1982 року позивач проходив строкову військову службу у лавах Радянської Армії та звільнений в запас згідно з наказом №242 від 27.09.1982. Водночас, в цих документах зазначено, що в період з 10.06.1986 по 10.04.1987 ОСОБА_1 брав участь у бойових діях в Республіці Афганістан, проте відомості про військову частину, військове звання, посаду, підстави призову на військову службу та звільнення з неї в цей період відсутні.

При цьому, позивач наполягав на тому, що поданих ним документів достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах згідно з ст.16 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Колегія суддів не погоджується з такими доводами позивача і вважає, що ОСОБА_1 не може бути призначена пенсія згідно зі ст.16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на підставі документів, з якими він звернувся до Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що відповідачем правомірно було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії на підставі ст. 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки позивач не надав Шаргородському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Вінницької області будь-яких документів, які б підтверджували перебування позивача на військовій службі у період з 10.06.1986 по 10.04.1987 на території Республіки Афганістан.

На підставі вищевикладеного, перевіришви матеріали справи та оцінивши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що наявність у позивача статусу учасника бойових дій є підставою для призначення йому пенсії відповідно до статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

При цьому, висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області задовольнити повністю.

Постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 04 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії змінити.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.
Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 серпня 2017 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.