Справа № 820/3084/17
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 р. № 820/3084/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участю: представника позивача - Костирі Г.А.,

представника відповідача - Шульги В.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Зерно-15" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: скасувати у повному обсязі податкове повідомлення - рішення відповідача № від 11.05.2017 р., яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 317347,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки перевірки, на підставі яких було винесено спірне податкове повідомлення - рішення, є необґрунтованими та помилковими, оскільки судження податкового органу про порушення вимог податкового законодавства ПП "Зерно-15" виходять виключно з мотивів наявності у відношенні його контрагента ФГ "М'ясні традиції" (попередня назва ФГ «Садко») податкової інформації інших контролюючих органів про відсутність за місцезнаходженням, відсутність реальності здійснення господарської діяльності тощо. Вважав, що висновки відповідача про фіктивність укладених правочинів, що були предметом перевірки та, як наслідок - неправомірності формування податкового кредиту, спростовується наявністю первинної документації щодо господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на доводи наданих суду письмових заперечень стосовно того, що перевіркою підприємства позивача не підтверджено реальність здійснення господарських операцій та повноту відображення в обліку по взаємовідносинах з ФГ "М'ясні традиції".

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП "Зерно-15"з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при визначені сум податкового кредиту та податкових зобов'язань за період з 01.10.2016 року по 31.10.2016 року по взаємовідносинах з постачальником ФГ "М'ясні традиції" (), попередня назва ФГ «Садко», на суму 317347 грн. та податкових зобов'язань по ланцюгу подальшої реалізації товарів, придбаних у ФГ "М'ясні традиції", що містяться у податковій декларації з ПДВ за жовтень 2016 року.

За результатами перевірки складений акт від 20.04.2017 року № 2991/20-40-14-07-07/39801100 ( а.с.8-25), яким встановлено порушення ПП «Зерно-15»: п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, чим завищено розмір податкового кредиту за жовтень 2016 року на суму 317 347 грн. 00 коп., що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на загальну суму 317 347 грн. 00 коп. та завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 317 347 грн. 00 коп.

ПП «Зерно-15» було подано заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких ГУ ДФС в Харківській області відповідні висновки було залишено без змін ( а.с.52-61, 63-67).

За результатами висновків, викладених в акті перевірки, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 11.05.2017 р. (а.с.26-27) яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 317347,00 грн.

Позивач оскаржив зазначене рішення в адміністративному порядку, проте, рішенням про результати розгляду скарги від 24.07.2017 р. ДФС України було залишено скаргу без задоволення, а податкове повідомлення - рішення № від 11.05.2017 р. - без змін ( а.с.39-44, 79-82)

Підставою для встановлення в акті перевірки порушень позивачем податкового законодавства та, як наслідок, прийняття контролюючим органом спірного податкового повідомлення - рішення, стала наявність наступної податкової інформації: ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області №4199-1/7/14-03-14-02 стосовно діяльності ФГ «М'ясні традиції» за період з 01.10.2016року по 30.11.2016року, якою встановлена відсутність реальності здійснення господарської діяльності підприємства; лист ОУ ГУ ДФС у Миколаївській області від 13.12.2016року №9662/7/14-29-21-11, про проведені заходи, якими встановлена відсутність за податковою адресою ФГ «Садко» (), адреса: 54020, вул.. Декабристів, буд. 41/10; лист ГУ ДФС Луганської області від 23.03.2017року Я№772/7/12-32-14-01-10, про неможливість документального підтвердження від ФГ «М'ясні традиції» по взаємовідносинам з позивачем, у зв'язку з відсутністю ФГ «М'ясні традиції» за місцезнаходженням, а також, наявність кримінального провадження № 0000087 за заявою ОСОБА_3 про внесення неправдивих змін до статуту ФГ «Садко», без його згоди та відома, як голови ФГ «Садко».

Таким чином, відповідач дійшов висновку, що правочини, укладені ПП «Зерно-15» з ФГ «М'ясні традиції» мають ознаки нереальності здійснення.

Щодо господарської діяльності позивача та його взаємовідносин з контрагентом ФГ «М'ясні традиції», суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, між позивачем та ФГ «М'ясні традиції» ( ФГ "Садко") укладено договір поставки №78-1/01 від 20.10.2016 року, згідно якого Фермерське господарство «Садко» (Продавець) (правонаступником якого є ФГ «М'ясні традиції») зобов'язується передати у власність ПП «Зерно-15» (Покупець), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар (соняшник - ДСТУ 7011-2009) в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі. Найменування, кількість та його загальна вартість визначається згідно рахунків-фактур ( а.с.83-84).

Відповідно до Специфікації №1 до договору поставки №78-1/01 від 20.10.2016року, сторони обумовили загальну кількість товару у 300 тон (+/- 10%), за ціною 8145,85грн. без ПДВ за 1тону, загальною вартістю 2 443 755 грн. 00 коп., а також ПДВ 488 751грн.00 коп. ( а.с.85).

На виконання умов зазначеного договору ФГ «М'ясні традиції» здійснило постачання обумовленого договором товару, що підтверджується наступними видатковими накладними та відповідними податковими накладними: 1) видаткова накладна № 26 від 21.10.2016 року, в підтвердження постачання соняшника, у кількості 30,582тон, загальною вартістю 298 939 грн. 66 коп. з ПДВ та відповідна податкова накладна № 26/2 від 21.10.2016року; 2) видаткова накладна № 27 від 23.10.2016року, в підтвердження постачання соняшника, у кількості 50, 287тон, загальною вартістю 491 556 грн. 43 коп. з ПДВ та відповідна податкова накладна № 27/2 від 23.10.2016року; 3) видаткова накладна № 28 від 24.10.2016року, в підтвердження постачання соняшника, у кількості 102, 528тон, загальною вартістю 1 002 213 грн. 25 коп. з ПДВ та відповідна податкова накладна № 28/2 від 24.10.2016року ( а.с.99, 112, 117,118,136,142-143).

Згідно п. 1.4 договору поставки №78-1/01 від 20.10.2016року, якість товару, що постачається за даним договором має відповідати вимогам державних стандартів та технічним умовам ДСТУ 7011:2009 (п.1 Договору). За умовами п. 2.4 того ж договору сторони домовились, що якість товару підтверджується даними аналізу проведеного виробничою технічною лабораторією Покупця.

Виконання сторонами положень договору щодо якості товару підтверджено:

- картками аналізу зерна (соняшнику), проведеними лабораторією ДП «Хлібна база №85»: №1427 від 21.10.2016року; №1486 від 24.10.2016року; №1488 від 24.10.2016року; №1489 від 24.10.2016року; №1487 від 24.10.2016року; №1485 від 24.10.2016року; №1474 від 23.10.2016року; №1428 від 21.10.2016року; №1473 від 23.10.2016року

- реєстрами накладних на прийняте зерно з визначенням показників якості за середньодобовим зразком за стандартом ДСТУ 7011:2009: №1560 від 23.10.2016року; №1515 від 21.10.2016року; №1561 від 23.10.2016року; №1572 від 24.10.2016року; №1574 від 24.10.2016року; №1573 від 24.10.2016року; №1576 від 24.10.2016року; №1575 від 24.10.2016року; №1514 від 21.10.2016року( а.с.114-115,120,122-123,125-127,129-130,132-133,135,137,140-141,145,146)

Пунктом 2.1 договору поставки №78-1/01 від 20.10.2016року передбачено, що товар поставляється на умовах базису поставки - FCA або DDP згідно інтерпретації міжнародних правил «Інкомтермс-2010». Перевезення товару обумовленого договором відповідно до номенклатури зазначеної у наведених вище видаткових накладних.

На підтвердження такого перевезення позивачем надані наступні товарно - транспортні накладні (ф.1-ТН): №1/2 від 21.10.2016року на автомобіль КАМАЗ державний номер НОМЕР_1, яким перевозився соняшник, у кількості 16,422 тон; №1/1 від 21.10.2016року на автомобіль КАМАЗ державний номер НОМЕР_2, яким перевозився соняшник, у кількості 17,052 тон; №1/6 від 24.10.2016року на автомобіль КАМАЗ державний номер НОМЕР_3, яким перевозився соняшник, у кількості 22,842 тон; №1/10 від 24.10.2016року на автомобіль КАМАЗ державний номер НОМЕР_2 , яким перевозився соняшник, у кількості 17,262 тон; №1/7 від 24.10.2016року на автомобіль КАМАЗ державний номер НОМЕР_4, яким перевозився соняшник, у кількості 20,122 тон; №1/8 від 24.10.2016року на автомобіль КАМАЗ державний номер НОМЕР_5, яким перевозився соняшник, у кількості 31,882 тон; №1/9 від 24.10.2016року на автомобіль КАМАЗ державний номер НОМЕР_1, яким перевозився соняшник, у кількості 17,062 тон; № 1/4 від 23.10.2016року на автомобіль КАМАЗ державний номер НОМЕР_6, яким перевозився соняшник, у кількості 31,152 тон; № 1/5 від 23.10.2016року на автомобіль КАМАЗ державний номер НОМЕР_7, яким перевозився соняшник, у кількості 22,762 тон. ( а.с. 113, 116,119,121, 124,128,131,133,138-139,144).

Також, матеріали справи містять докази про те, що позивачем був укладений договір поставки №78-2/01 від 20.10.2016року, згідно якого Фермерське господарство «Садко» (Продавець) (правонаступником якого є ФГ «М'ясні традиції») зобов'язується передати у власність ПП «Зерно-15» (Покупець), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар (кукурудза - ДСТУ 4525:2006. Кукурудза. Технічні умови.) в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі. Найменування, кількість та його загальна вартість визначається згідно рахунків-фактур. ( а.с.86-87).

Відповідно до Специфікації №1 до договору поставки №78-2/01 від 20.10.2016року, сторони обумовили загальну кількість товару у 200 тон (+/- 10%), за ціною 3395грн.85коп. без ПДВ за 1тону, загальною вартістю 679 170 грн. 00 коп., а також ПДВ 135 834грн.00коп. ( а.с.88).

На виконання умов зазначеного договору ФГ «М'ясні традиції» здійснило постачання обумовленого договором товару, що підтверджується наступними видатковими накладними та відповідними податковими накладними: № 25 від 21.10.2016року, в підтвердження постачання кукурудзи, у кількості 27,33 тон, загальною вартістю 111 370 грн. 30 коп. з ПДВ та відповідна податкова накладна № 25/2 від 21.10.2016року ( а.с.93,95).

Згідно п. 1.4 договору поставки №78-2/01 від 20.10.2016року, якість товару, що постачається за даним договором має відповідати вимогам державних стандартів та технічним умовам ДСТУ 4525:2006 (п.1 Договору). За умовами п. 2.4 того ж договору сторони домовились, що якість товару підтверджується даними аналізу проведеного виробничою технічною лабораторією Покупця.

Виконання сторонами положень договору щодо якості товару підтверджено: 1. Карткою аналізу зерна (соняшнику), проведеними лабораторією ДП «Хлібна база №85»: №1434 від 21.10.2016року; 2.Реєстром накладних на прийняте зерно з визначенням показників якості за середньодобовим зразком за стандартом ДСТУ 4525:2006: №1521 від 21.10.2016року ( а.с.97-98).

Пунктом 2.1 договору поставки №78-2/01 від 20.10.2016року передбачено, що товар поставляється на умовах базису поставки - FCA або DDP згідно інтерпретації міжнародних правил «Інкомтермс-2010» .

Перевезення товару обумовленого договором відповідно до номенклатури зазначеної у наведених вище видаткових накладних. На підтвердження такого перевезення позивачем надані наступні товарно - транспортні накладні (ф.1-ТН): №1/3 від 21.10.2016року на автомобіль КАМАЗ державний номер АН 5470 ЕС, яким перевозився соняшник, у кількості 29,762 тон. ( а.с.96).

Наданими позивачем до матеріалів справи доказами також підтвердженні розрахунки за отриману позивачем продукцію від ФГ «М'ясні традиції», що підтверджено наступними платіжними дорученнями: №46 від 15.11.2016року на суму 118 975 грн. 31коп.; №989 від 27.10.2016року на суму 209 448 грн. 76коп.; №1017 від 08.10.2016року на суму 806 000 грн. 00 коп.; №1024 від 10.11.2016року на суму 28 469 грн. 57 коп.; №1029 від 11.11.2016року на суму 741 186 грн. 00 коп. ( а.с. 107-111).

Додатково, актом перевірки встановлено, що між ПП «Зерно-15» - поклажодавець та ДП «Хлібна база №85» (код 22675081) - зерновий склад, укладено договір складського зберігання зерна № 01/07 -ЗЕ від 01.07.2016року, за умовами якого зерновий склад приймає насіння соняшника не вище 20% олійної домішки. А рівень вологості для зерна не повинен перевищувати: для пшениці, ячменю, жита, кукурудзи - 14%, для соняшника - 8%. Рівень засмічення при зберіганні до року не повинен перевищувати: для пшениці, ячменю, жита-1%; для кукурудзи - 2%, для соняшника-3%. Таким чином, обставини щодо прийняття продукції зерновим складом за кількісними і якісними показниками зазначеними у наведених вище складських та як наслідок у первинних бухгалтерських документах підтвердженні документально та відповідають суті господарських операцій ( а.с.155-162).

Судом встановлено, що отриманою від Фермерського господарства «Садко» продукцією, позивач розпорядився наступним чином.

Між позивачем (Продавець) та Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (Покупець) був укладений договір поставки №ХАР0195-С від 01.11.2016року, відповідно до п. 1.1 якого Продавець зобов'язується поставити і передати у власність Покупця, а покупець прийняти і оплатити зерно українського походження врожаю 2016року, найменування та класність якого встановлюється додатковими угодами. Додатковою угодою № 001Я3 від 01.11.2017року до вказаного договору, встановлено, що Продавець передає у власність покупця наступний товар: ячмінь 3-го класу, вологістю не більше 14%, сміттєва домішка не більше 2%, фузаріоз не більше 1%, натура не менше 580г/л. (ДСТУ-3769:98), у кількості 250 тон, загальною вартістю 915 000 грн. разом з ПДВ.

На виконання умов договору поставки №ХАР0195-С від 01.11.2016року, позивач здійснив постачання товару, про що свідчать: видаткова накладна №173 від 07.11.2016року та довіреність на отримання ТМЦ №0711-3 від 07.11.2016року. При цьому якість поставленого за вказаним договором товару підтверджується: складською квитанцією на зерно №2471 від 07.11.2016року, карткою №374 від 07.11.2016року аналізу зерна, виданою лабораторією Філії ПАТ «ДПЗКУ «Савинського елеватору».

Вказані докази містяться у справі ( а.с.163-175).

Також, між позивачем (Постачальник) та ТОВ «Агропросперіс Трейд» (Покупець) був укладений договір поставки №540 від 31.10.2016року, відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити сільськогосподарську продукцію українського походження врожаю 2016року. За умовами п.п. 1.2, 1.3 того ж договору визначені наступні характеристики товару: кукурудза 3-го класу, вологістю не більше 14%, сміттєва домішка не більше 2%, биті зерна не більше 1%, (ДСТУ-4525:2006), у кількості 700 +/- 5% тон, загальною вартістю 2 919 000 грн. разом з ПДВ.

На виконання умов договору поставки №540 від 31.10.2016року, позивач здійснив постачання товару, про що свідчать: видаткова накладна №167 від 01.11.2016року. Якість поставленого за вказаним договором товару підтверджується: складською квитанцією на зерно №1744 від 01.11.2016року, карткою №376 від 01.11.2016року аналізу зерна, виданою лабораторією ПП «Хлібна база №85». За отриману за договором поставки №540 від 31.10.2016року кукурудзу, Покупець здійснив оплату на користь позивача в сумі 2 946 384грн. 41 коп. згідно рахунку №123 від 01.11.2016року, про що свідчить банківська виписка з рахунку позивача станом на 10.11.2106року.

Вказані докази містяться у справі ( а.с. 175а-182).

Також, між позивачем (Постачальник) та Дочірнім підприємством з іноземною інвестицією «Сантрейд» (Покупець) був укладений договір поставки №60135993 від 09.11.2016року, відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити Товар - насіння соняшнику врожаю 2016року. За умовами п.2.1 того ж договору визначені наступні показники товару: вологістю не більше 8%, сміттєва домішка не більше 3%, масляна домішка, не більше 15%, (ДСТУ-7011:2009), у кількості (п.3.1 Договору) 1000 +/- 5% метричних тон, загальною вартістю (п.4.1 договору) 10 800 000 грн. разом з ПДВ.

На виконання умов договору поставки №60135993 від 09.11.2016року, позивач здійснив постачання товару, про що свідчать: видаткова накладна №182 від 26.11.2016року, довіреність на отримання ТМЦ №0932830 від 11.11.2016 року. Якість поставленого за вказаним договором товару підтверджується: посвідчення №003394 від 26.11 2016року, №003395 від 26.11 2016року, №003396 від 26.11 2016року, №003397 від 26.11 2016року, №003398 від 26.11 2016року, №003404 від 26.11 2016року, №003400 від 26.11 2016року, №003401 від 26.11 2016року, №003402 від 26.11 2016року, №003403 від 26.11 2016року про якість зерна, виданою лабораторією ПП «Хлібна база №85». За отриманий за договором поставки №60135993 від 09.11.2016року Товар (насіння соняшника), Покупець здійснив оплату на користь позивача в сумі 2 118 096грн. 41 коп. згідно рахунку №138 від 26.11.2016року, про що свідчить банківська виписка з рахунку позивача станом на 23.11.2016року.

Вказані докази містяться у справі ( а.с. 183-202).

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження здійснення господарських операцій, судом встановлено, що відомості про продукції за наведеними вище господарськими операціями, за номенклатурою та родовими ознаками відповідають продукції отриманій від ФГ «Садко».

Таким чином, позивачем доведено факт передачі, отримання, використання та взаємних розрахунків за продукцію, отриману за договорами, укладеними між позивачем, ФГ «Садко», а також між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України», ТОВ «Агропросперіс Трейд», Дочірнім підприємством з іноземною інвестицією «Сантрейд» на ту ж саму продукцію, що підтверджено наведеними вище первинними документами.

Надані докази підтверджують доводи позивача про наявність у нього достатніх трудових і матеріальних ресурсів для виконання зобов'язань у взаємовідносинах з ФГ «Садко» та подальшої можливості розпорядження отриманої від цього контрагента продукції.

Наведене свідчить, що при укладанні та виконанні згаданих вище договорів дії господарюючих суб'єктів були направлені на реальне настання юридичних наслідків за укладеними правочинами та відсутність у них ознак їх нікчемності.

Додатково суд відзначає, що згідно статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, очевидно, що сторонами було погоджено всі умови, що істотними для даного виду договорів.

Оцінивши зазначені вище первинні документи за правилами ст.86 КАС України, суд зазначає, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими суб'єктами права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оглянуті документи не мають дефектів форми або змісту, які в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704;) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

У ході розгляду справи відповідачем за правилами ч.2 ст.71 КАС України не спростовано достовірності відомостей цих первинних документів.

Суд також відмічає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" позивач та його контрагенти є окремими суб'єктами права, а таким чином за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

З огляду на вимоги ст. 61 Конституції України, суд критично ставиться до наведеної в акті перевірки податкової інформації як доказу того, що ані позивач ані його контрагенти не могли забезпечити виконання укладених між собою правочинів через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі - продажу, основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів та інше.

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом при укладанні і виконанні договорів, взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Щодо наявності кримінального провадження № 0000087 за заявою ОСОБА_3 про внесення неправдивих змін до статуту ФГ «Садко», без його згоди та відома, як голови ФГ «Садко», суд також відхиляє доводи контролюючого органу з приводу фіктивності угод між позивачем та його контрагентом у перевіряємому періоді, з огляду на вищезазначене, а також, посилаючись на факт відсутності обвинувального вироку суду за даним кримінальним провадженням.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відтак, відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України законодавцем закріплено презумпцію правомірності правочину. Правомірність є конститутивною ознакою правочину, як юридичного факту.

Пунктом .198.1 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (п.п."а"п.198.1 ст.198).

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За правилами п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Крім того, суд зазначає, що порушення позивачем вимог податкового законодавства відповідач пов'язує виключно з недоліками, які на його думку мають місце в діяльності підприємства-контрагента, але обмеження права сумлінного платника податку на формування податкового кредиту у зв'язку з порушенням його контрагентами порядку обліку та звітування по податкам суперечать практиці Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»від 23 лютого 2006 року Україна визнає джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також Юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковими для правозастосування органами правосуддя.

Так, відповідно п. 57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Булвес»АД проти Болгарії від 22.01.09 р. судом було зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами. Отже, позивач не може нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку. Такі вимоги, на думку зазначеного рішення Європейського суду з прав людини, є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Крім того, суд зазначає, що норми п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент складання податкових накладних) встановлюють, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Як встановлено судом, всі перелічені суми податкового кредиту підтверджені відповідними податковими накладними. В свою чергу, ці податкові накладні складені на підставі договорів та відповідають вимогам п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти правильності оформлення податкових накладних, які виписувалися контрагентом позивача та на підставі яких позивач скористався правом на формування податкового кредиту.

В ході перевірки відповідачем не встановлено у позивача наміру отримати за договорами поставки, укладеними з ФГ "М'ясні традиції"(попередня назва ФГ «Садко») іншого результату, ніж отримання товару.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача № від 11.05.2017 р. є необґрунтованим та таким, що суперечить дійсним обставинам справи, через що, позовна заява Приватного підприємства "Зерно-15" підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Зерно-15" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 11.05.2017 р., яке винесене відносно Приватного підприємства "Зерно-15".

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області (, вул. Пушкінська, 46, м.Харків, 61057) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Приватного підприємства "Зерно-15" ( 63506, Харківська область, м.Чугуїв, вул. Мічуріна, б.8, , р/р 1208 в ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023) у розмірі 4760,21 грн. ( чотири тисячі сімсот шістдесят гривень 21 копійка).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 04 вересня 2017 року.

Суддя Заічко О.В.