Справа № 815/4450/17
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4450/17
УХВАЛА

Про повернення позовної заяви

04 вересня 2017 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконною та скасування Постанови щодо стягнення витрат виконавчого провадження від 24.07.2017р. ВП №54360473,-

ВСТАНОВИВ:

Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати незаконною та скасувати Постанову про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси витрат виконавчого провадження від 24.07.2017р. ВП №54360473, винесену старшим державним виконавцем Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко С.Б., у зв'язку з фактичним виконанням у встановлений строк на самостійне виконання рішення суду.

Відповідно до п.п.5,6 ч.1 статті 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, з'ясовує чи немає підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження у справі.

Зокрема, судом встановлено, що підставою для звернення позивача - Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою послугувало винесення 24.07.2017р. старшим державним виконавцем Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко С.Б. Постанови ВП №54360473 про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси витрат виконавчого провадження у сумі 358,80грн.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, визначаючи предметну та територіальну підсудність даної справи суд враховує, що за приписами пункту 5 частини 1 статті 18, частини 6 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом.

Пунктом 4 частини 1 статті 18 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті.

Згідно з ч.6 ст.181 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» №3 від 13.12.2010р. визначено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 9 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13.12.2010р. №3 місцевим загальним судам як адміністративним судам також предметно підсудні адміністративні справи з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу в ході виконання ними ухвалених цими судами рішень (пункт 5 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду є Постанова про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси витрат виконавчого провадження від 24.07.2017р. ВП №54360473, винесена старшим державним виконавцем Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко С.Б. під час виконання виконавчого листа від 14.05.2015р. №523/30/13-а, виданого, зокрема, Суворовським районним судом м.Одеси на виконання Постанови районного суду від 15.04.2015р. щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності відповідно до ст.50 ч.4, ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку розміру восьми мінімальних пенсій за віком, що розраховуються залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з врахуванням виплачених сум, за період з 24 березня по 02 серпня 2014року.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, приписами чинного законодавства чітко визначено підсудність адміністративних справ з приводу оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця і одним з критеріїв для її визначення є зміст правовідносин, з приводу яких відкрито виконавче провадження.

При цьому, слід враховувати, що рішення та дії державного виконавця, вчинені у ході виконання судового рішення по категоріям справ, передбачених п.4 ч.1 ст.18 КАС України, підлягають оскарженню до місцевого загального суду як адміністративного.

Відповідно до частини 4 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої та практика Європейського Суду з прав людини, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні 21.20.2010р. (справа «Дія 97» проти України») вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити з урахуванням преамбули Конвенції, у відповідній частині якої верховенство права оголошується частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх не лише до сторін провадження, але й до національних судів.

Порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позивачем - Суворовським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Одесі оскаржується Постанова щодо стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси витрат виконавчого провадження від 24.07.2017р. ВП №54360473, винесена старшим державним виконавцем Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко С.Б. під час виконання виконавчого листа від 14.05.2015р. №523/30/13-а, виданого, зокрема, Суворовським районним судом м.Одеси на виконання Постанови районного суду від 15.04.2015р. щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності відповідно до ст.50 ч.4, ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку розміру восьми мінімальних пенсій за віком, що розраховуються залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з врахуванням виплачених сум, за період з 24 березня по 02 серпня 2014року, суд вважає, що дану справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства Суворовським районним судом м.Одеси, який видав виконавчий документ.

При цьому, судом відхиляються, та не приймаються до уваги посилання позивача на положення ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», та ч.1 ст.181 КАС України , оскільки вказані норми є загальними і регламентують право учасників виконавчого провадження на оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця, водночас ч.6 ст.181 КАС України у контексті з п.4 ч.1 ст.18 КАС України, передбачено чіткі правила визначення підсудності відповідних спорів.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне адміністративний позов Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконною та скасування Постанови щодо стягнення витрат виконавчого провадження від 24.07.2017р. ВП №54360473, повернути позивачеві, відповідно до приписів п.6 ч.3 ст.108 КАС України, з вищенаведених підстав.

Керуючись п.6 ч.3 ст.108, ст.ст.160,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконною та скасування Постанови щодо стягнення витрат виконавчого провадження від 24.07.2017р. ВП №54360473, повернути позивачеві.

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом з адміністративним позовом та всіма доданими до нього матеріалами надіслати позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.