Справа № 804/1367/17
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2017 р. Справа № 804/1367/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради до Нікопольської об'єднананої державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 02.03.2016 року № НОМЕР_1, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради до Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.03.2016 року № НОМЕР_1.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що встановлена постановами Кабінету Міністрів України схема взаєморозрахунків з боку державних органів реалізовується несвоєчасно, що в свою чергу призводить до несвоєчасного надходження коштів в рахунок погашення заборгованості з податку на додану вартість, але це відбувається не з вини КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства». Також позивачем зазначено, що контролюючим органом був пропущений строк передбачений ПК України на прийняття податкового повідомлення-рішення. У звязку з чим вважає, що податкове повідомлення-рішення від 02.03.2016 року № НОМЕР_1 є незаконним та підлягає скасуванню.
Представник позивача подав заяву про здійснення розгляду справи без його участі.
Представник відповідача проти позову заперечував, у запереченнях проти адміністративного позову зазначив, що під час прийняття податкового повідомлення-рішення від 18.03.2015 року № НОМЕР_2 та визначення штрафної санкції у розмірі 25%, контролюючим органом не було враховане податкове повідомлення-рішення від 08.01.2013 року № НОМЕР_3. У звязку з чим розмір штрафної санкції у податковому повідомленні-рішенні від 18.03.2015 року № НОМЕР_2 повинен був складати 50%. З метою донарахування штрафної санкції у розмірі 25 %, контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.03.2016 року № НОМЕР_1, яке є законним та обгрунтованим.
Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та те, що позивач просив про розгляд справи без його участі, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до акту перевірки встановлено здійснення КП «Нікопольводоканал» господарських операцій з ТОВ «Аульська хлоропереливна станція» у липні, вересні 2013 року, що не спрямовані на настання реальних правових наслідків. Перевіркою встановлено наступні порушення КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради:
1) підпунктів 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 134.1 статті 134, пункту 137.1 статті 137, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 70 110,18 грн. за рахунок:
- зниження доходів за ІІІ квартал 2013 року на суму 201 273,12 грн. (вартість товару, безоплатно отриманого від невстановленої особи);
- завищення витрат на загальну суму 167 727,60 грн. за ІІІ квартал 2013 року;
2) пунктів 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 33 545,52 грн., у тому числі: за липень 2013 року 20 894,50 грн., вересень 2013 року 12 651,02 грн., за рахунок неправомірного віднесення до складу податкового кредиту податку на додану вартість.
За результатами розгляду акту перевірки Нікопольською ОДПІ, з посиланням на норми чинного законодавства, прийнято податкові повідомлення-рішення від 23.09.2014 року № НОМЕР_2, про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальній сумі 41 931,91 грн. (основний платіж 33 545,52 грн., штрафна санкція 8 386,39 грн.), № НОМЕР_4 про збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток 87 637,73 грн. (основний платіж 70 110,18 грн., штрафна санкція 17 527,55 грн.).
Не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради були подані скарги до ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 29.09.14 № 6-0127/2376, № 6-0127/2377.
Рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 04.12.2014 р. № 880/10/04-36-10-08-09 залишено без змін податкове повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ від 23.09.2014 року № НОМЕР_4 про збільшення КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій) з податку на прибуток у розмірі 87 637,73 грн., а скаргу платника податків на зазначене податкове повідомлення-рішення без задоволення та скасоване податкове повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ від 23.09.2014 року № НОМЕР_2 в частині визначення грошового зобовязання з ПДВ у загальному розмірі 675,38 грн. (540,3 грн. основний платіж, 135,08 грн. штрафна санкція), в іншій частині залишає скаргу платника податків на зазначене податкове повідомлення-рішення без задоволення.

На виконання рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 04.12.2014 р. № 880/10/04-36-10-08-09 та на підставі акту перевірки від 08.09.2014 року № 2580/22-03/03341339 Нікопольською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.03.2015 року № НОМЕР_2 про нарахування КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій) з ПДВ у загальному розмірі 41 256, 53 грн. (33 005, 22 грн. основний платіж, 8 251, 31грн. штрафна санкція у розмірі 25%).

Нікопольською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області в адресу позивача був надісланий лист № 4940/10/14-01-15 про направлення податкового повідомлення-рішення від 02.03.2016 року № НОМЕР_1, який був отриманий позивачем 09.03.2016 року.

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням від 02.03.2016 року № НОМЕР_1, позивачем була направлена скарга до ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

20.05.2016 року позивачем було отримано рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області про залишення скарги без задоволення.

26.05.2016 року позивачем була направлена скарга до Державної фіскальної служби України.

28.07.2016 року позивачем було отримано рішення Державної фіскальної служби України про залишення скарги без задоволення, а рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області без змін.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням від 02.03.2016 року № НОМЕР_1 КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради було подано адміністративний позов до суду.

Правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 02.03.2016 року № НОМЕР_1 є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що Нікопольською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі акту перевірки від 24.12.2012 року було прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.01.2013 року № 0 про нарахування грошового зобовязання з податку на додану вартість.

Сума грошового зобовязання, визначена у податковому повідомленні-рішенні від 08.01.2013 року № 0 була сплачена до бюджету 23.01.2013 року. Дані обставини не заперечуються позивачем.

Також судом встановлено, що на виконання рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 04.12.2014 р. № 880/10/04-36-10-08-09 та на підставі акту перевірки від 08.09.2014 року № 2580/22-03/03341339 Нікопольською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.03.2015 року № НОМЕР_2 про нарахування КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій) з ПДВ у загальному розмірі 41 256, 53 грн. (33 005, 22 грн. основний платіж, 8 251, 31грн. штрафна санкція у розмірі 25%).

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Судом встановлено, що Нікопольською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 18.03.2015 року № НОМЕР_2 не було враховане податкове повідомлення-рішення від 08.01.2013 року № 0 та помилково була нарахована позивачу штрафна санкція у розмірі 25 %, замість 50%. У звязку з чим контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.03.2016 року № НОМЕР_1 про донарахування позивачу штрафної санкції у розмірі 25 %.

Суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано доказів неузгодженості податкового повідомлення-рішення від 08.01.2013 року № 0 та податкового повідомлення-рішення від 18.03.2015 року № НОМЕР_2 та доказів скасування даних податкових повідомлень-рішень у судовому або адміністративному порядку.

Стосовно доводів позивача щодо несвоєчасної сплати податкових зобовязань з податку на додану вартість не з вини КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради, яка призвела до утворення заборгованості на яку контролюючим органом було нараховано штрафну санкції, суд зазначає наступне.

Підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 23.09.2014 року № НОМЕР_2, яке було скасоване частково в адміністративному порядку, у звязку з чим прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 18.03.2015 стали висновки акту перевірки від 08.09.2014 року № 2580/22-03/03341339 щодо здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «Аульська хлоропереливна станція» у липні, вересні 2013 року, що не спрямовані на настання реальних правових наслідків, а не висновки щодо несвоєчасної сплати грошових зобовязань з податку на додану вартість.

Тобто, дані доводи позивача є необгрунтовані та не стосуються предмету спору.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Суд погоджується з доводами позивача, що податкове повідомлення-рішення від 02.03.2016 року № НОМЕР_1 було прийнято з порушенням п. 86.8 ст. 86 ПК України, оскільки акт перевірки був складений 08.09.2014 року.

Проте, суд зазначає, що несвоєчасне прийняття або несвоєчасне направлення податкового повідомлення-рішення є формальним порушенням податкового законодавства та не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, якщо судом буде встановлено, що висновки акту перевірки, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення будуть обгрунтованими та законними.

Як було зазначено вище, доказів скасування податкового повідомлення-рішення від 18.03.2015 року № НОМЕР_2 винесеного на підставі рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 04.12.2014 р. № 880/10/04-36-10-08-09 та на підставі акту перевірки від 08.09.2014 року № 2580/22-03/03341339 Нікопольською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області в судовому порядку позивачем надано не було. У зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 18.03.2015 року № НОМЕР_2 є законним та обгрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд зазначає, що відповідно до п. 54.5 ст. 54 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пп. 60.1.3 п. 60.1 ст. 60 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Відповідно до п. 60.6 ст. 60 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо нарахована сума грошового зобов'язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов'язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).

На підставі вищевикладеного, суд зазначає, що законодавством не передбачено можливості прийняття ще одного податкового повідомлення-рішення про донарахування грошових зобовязань на підставі висновків одного акту перевірки поза межами адміністративного оскарження.

Як встановлено судом, на підставі висновків акту перевірки від 08.09.2014 року № 2580/22-03/03341339 Нікопольською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.09.2014 року № НОМЕР_2, яке було частково скасоване під час його оскарження в адміністративному порядку. У зв'язку з чим контролюючим органом було прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 18.03.2015 року № НОМЕР_2.

Суд зазначає, що під час адміністративного оскарження не було встановлено, що Нікопольською ОДПІ не вірно розраховано розмір штрафної санкції.

Більше того, у податковому повідомленні-рішенні від 02.03.2016 року № НОМЕР_1 як підставу для його прийняття зазначено акт перевірки від 08.09.2014 року № 2580/22-03/03341339 та рішення про результати розгляду скарги від 04.12.2014 р. № 880/10/04-36-10-08-09.

Проте, суд зазначає, що на підставі акту перевірки від 08.09.2014 року № 2580/22-03/03341339 було прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.09.2014 року № НОМЕР_2, а не податкове повідомлення-рішення від 02.03.2016 року № НОМЕР_1. На підставі рішення про результати розгляду скарги від 04.12.2014 р. № 880/10/04-36-10-08-09 прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.03.2015 року № НОМЕР_2, а не податкове повідомлення-рішення від 02.03.2016 року № НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» висловлено позицію, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Так, наведені Нікопольською ОДПІ аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими, які могли б свідчити про правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 02.03.2016 року № НОМЕР_1.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено жодної норми закону, яка б надавала можливість донараховувати платнику податків грошове зобов'язання поза межами адміністративного оскарження.

У зв'язку з чим, прийняте Нікопольською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкове повідомлення-рішення від 02.03.2016 року № НОМЕР_1 поза межами адміністративного оскарження є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради до Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.03.2016 року № НОМЕР_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 02.03.2016 року № НОМЕР_1.

Присудити із Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1 600 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1