Справа № 243/4405/17
Суддя: Мінаєв І. М.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2017 року м. Словянськ Єд. унік. № 243/4405/17

Провадження № 2-а/243/343/2017

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.,

при секретарі судового засідання Кабановій О.О.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_3 справу за адміністративним позовом підприємства «ВЛАДІСЛАВА» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» до ОСОБА_3 міської ради про визнання рішення протиправним, скасування та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство «ВЛАДІСЛАВА» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» звернулося до Словянського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 міської ради про визнання рішення протиправним, скасування та зобовязання вчинити певні дії.

Як зазначає позивач, він звернувся до державного реєстратора ОСОБА_3 міської ради з метою здійснення реєстрації речового права на нерухоме майно, а саме на будівлі та споруди, що були подаровані позивачу на підставі договору безкоштовної передачі нерухомого майна (приміщень і будівель) від 07.05.2002 року № 78/2002. 22 лютого 2017 року державним реєстратором ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4 було винесено рішення № 33970757 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Дане рішення прийнято державним реєстратором у звязку з наявністю підстав для відмови у проведенні державної реєстрації, що передбачено п. 3 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема на підставі невідповідності поданих позивачем документів вимогам Закону. Це полягає, як вказано у рішенні, у недотриманні вимоги щодо нотаріального посвідчення договору від 07.05.2002 року № 78/2002, адже така вимога передбачена ч. 2 ст. 719 ЦК України. Дане рішення від 22 лютого 2017 року № 33970757 про відмову державного реєстратора у вчиненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є неправомірним, необґрунтованим, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. 07 травня 2002 року між позивачем та закритим акціонерним товариством «ДОНМАШБУД» (далі - дарувальник) було укладено договір про безповоротну передачу нерухомого майна (будівель і споруд) № 78/2002. За цим договором дарувальник безоплатно в цілях благодійності передав у власність позивача нерухоме майно, яке перебувало у власності дарувальника. Актом приймання передачі нерухомого майна № 1 від 07.05.2002 року за умовами вищевказаного договору дарувальник передав у власність позивача нерухоме майно, а саме: адміністративну будівлю, господарську будівлю, душову літню для робочих, спальний корпус для робочих, вбиральню для робочих, склад для притирального інвентарю, металеві споруди водонапірної башти, будівлю для обслуговування водонапірної башти, електрощитові недобудовану. Крім того, листом від 16 травня 2002 року № 198 дарувальник гарантував позивачу, що нерухоме майно, передане за договором № 78/2002 від 07.05.2002 року на момент укладання договору не відчужене, не передане в якості внеску до статутного фонду, не перебуває в заставі, не перебуває під арештом. Не є предметом судових спорів, а також відсутні будь які права на це майно у третіх осіб. У звязку з передачею вищевказаного майна було проведено інвентаризацію прийнятого за договором майна та наказом позивача від 21 травня 2002 року № 18-ОС прийнято на баланс позивача передане майно. У звязку з цим було сформовано інвентаризаційний список нерухомого майна позивача з новими інвентарними номерами. На даний час вищевказане нерухоме майно перебуває на балансі позивача, що підтверджено довідкою про балансову приналежність даного майна. В силу того, що позивач вважав передане йому майно за вищевказаними документами своєю власністю, на законних підставах користувався та володів ним, він не вбачав обєктивної необхідності здійснювати державну реєстрацію права власності на передане йому у власність нерухоме майно. Крім того, він був зацікавлений у тому, щоб спочатку провести капітальні і поточні ремонти в будівлях та спорудах для використання майна з метою організації оздоровлення та відпочинку інвалідів та дітей. Згодом позивачем був сформований схематичний план з позначеннями усіх обєктів нерухомості, що знаходяться на його території. У відповідності до довідки про балансову належність нерухомого майна від 12.05.2017 року № 19/025 у власності позивача перебувають будівлі і споруди, передані у власність дарувальником, зокрема: спальний корпус, спальний корпус, душова, вбиральні, склад, спальний корпус. На підставі наказу по підприємству від 05.03.2004 року № 54-ОС на базі майна, що передано за договором було утворено невідокремлений структурний підрозділ позивача «Дитячий оздоровчий табір «Голубок», що утворений у звязку з необхідністю використання переданого майна за договором, згідно з його цільовим призначенням. На виконання вищевказаного наказу позивач звернувся до Управління архітектури та містобудування Святогірської міської ради з метою присвоєння невідокремленому структурному підрозділу «Дитячий оздоровчий табір «Голубок» окремої поштової адреси. Листом від 03.11.2005 року № 1063 Управління архітектури та містобудування повідомило, що невідокремленому структурному підрозділу «Дитячий оздоровчий табір «Голубок» присвоєна поштова адреса: м. Святогірськ, вул. Островського (ОСОБА_5), 29. Таким чином, набуття права власності на вищевказане нерухоме майно здійснено на правових підставах, адже до цього часу даний договір не розірваний у встановленому порядку, сторонами не був оскаржений, тощо. З вищевказаного вбачається, що перехід права власності на нерухоме майно, що є предметом договору здійснено 07.05.2002 року. Таким чином, застосовувати до правовідносин, що виникли у 2002 році діючий ЦК України є недоцільним та незаконним, так як ці правовідносини врегульовуються цивільним законодавством, що діяло на момент укладання договору, а саме положеннями ЦК Української РСР у редакції від 30.10.1999 року. Більше того, з тексту договору вбачається, що даний договір укладений з метою благодійності, містить вимоги, щодо цільового використання. Таким чином, відносини повязані із виконанням даного договору врегульовані положеннями ЗУ «Про благодійництво та благодійні організації» у редакції від 09.04.2002 року. Отже, внаслідок неправомірних дій державного реєстратора ОСОБА_3 міської ради позивач не має можливості реалізувати повною мірою своє право на держану реєстрацію нерухомого майна, що правомірно перебуває у його власності з 2002 року.

Просить суд визнати протиправним та скасувати рішення № 33970757 від 22 лютого 2017 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, винесеного державним реєстратором ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4 та зобовязати ОСОБА_3 міську раду здійснити державну реєстрацію прав за підприємством «ВЛАДІСЛАВА» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» на нерухоме майно (будівлі і споруди), що знаходяться за адресою: Донецька область, м. Святогірськ, вул. І. Мазепи (Островського), 29.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю, наполягали на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, надав свої письмові заперечення проти позову (а. с. 60-63), обґрунтовуючи тим, що 17.02.2017 року до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 міської ради звернулося підприємство «ВЛАДІСЛАВА» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» з питання державної реєстрації права власності на будівлі і споруди, що розташовані за адресою: м. Святогірськ, вул. І. Мазепи, 29. 22.02.2017 року заявнику було відмовлено в державній реєстрації, про що було видане рішення про відмову № 33970757 від 22.02.2017 року. Як зазначено в даному рішенні про відмову, державним реєстратором було встановлено , що подані документи не відповідають вимогам, встановленим законом, а саме на підставі п. 3 ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення, а згідно ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. В позовній заяві позивач посилається на законодавство, що діяло на момент укладання договору, яке з його слів, не передбачало нотаріальне посвідчення договорів дарування обєктів нерухомого майна, укладених між юридичними особами. Ст. 244 ЦК УРСР, на яку посилається позивач, передбачає, що договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. В договорі дарування, що наданий на реєстрацію до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 міської ради не вказано вартість майна, що надається в дар. Також до позовної заяви позивачем наданий лист ЗАТ «ДОНМАШСТРОЙ» про відсутність обтяжень та прав третіх осіб на обєкти нерухомості, що є предметом договору № 78/2002 від 07.05.2002 року, який взагалі не має ніякої юридичної сили, у звязку з тим, що перевірка наявності обтяжень та інших прав на обєкт нерухомого майна належить до компетенції нотаріуса під час укладання правочину. Також повідомив, що ст. 27 глави І розділу ІІІ інструкції про порядок вчинення нотаріусом реєстраційних дій, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 18 червня 1994 року № 18/5, передбачає, що нотаріуси посвідчують угоди щодо яких законодавством встановлено обовязкову нотаріальну форму. Відповідно до чинного законодавства обовязковому нотаріальному посвідченню підлягають: договори про відчуження (купівля продаж, міна, дарування, довічне утримання) жилого будинку, іншого нерухомого майна (ст.ст. 227, 242, 244, 426 ЦК). Враховуючи викладене, законодавство, що діяло на момент укладання договору дарування № 78/2002 від 07.05.2002 року, також передбачало обовязкове нотаріальне посвідчення договорів дарування обєктів нерухомого майна. Договір дарування № 78/2002 від 07.05.2002 року в Бюро технічної інвентаризації також не був зареєстрований, що є обовязковим для офіційного визнання та підтвердження державою факту виникнення права власності.

Заслухавши думку представників позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач підприємство «ВЛАДІСЛАВА» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» зареєстрований в якості юридичної особи 09 серпня 2000 року за № 1 270 120 0000 001131 (, місцезнаходження юридичної особи: 84301, АДРЕСА_1), що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 606276. (а. с. 43)

Відповідач відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 міської ради є субєктом владних повноважень, який діє на підставі Положення про відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Конституцією України та іншими Законами України.

22 лютого 2017 року державним реєстратором ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4 було винесено рішення № 33970757 про відмову у державній реєстрації прав на будівлі та споруди, що розташовані за адресою: Донецька область, м. Святогірськ, вул. І. Мазепи, 29, за субєктом підприємством «ВЛАДІСЛАВА» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України». Дане рішення прийнято державним реєстратором у звязку з наявністю підстав для відмови у проведенні державної реєстрації, що передбачено п. 3 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» п. 18 та 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.20105 року № 1127, зокрема на підставі невідповідності поданих позивачем документів вимогам Закону. Це полягає, як вказано у рішенні, у недотриманні вимоги щодо нотаріального посвідчення договору від 07.05.2002 року № 78/2002, адже така вимога передбачена ч. 2 ст. 719 ЦК України. (а. с. 46)

07.05.2017 року між закритим акціонерним товариством «ДОНМАШБУД» та підприємством «ВЛАДІСЛАВА» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» було укладено договір про безповоротну передачу нерухомого майна (будівель і споруд) № 78/2002. За цим договором ЗАТ «ДОНМАШБУД» безоплатно в цілях благодійності передав у власність позивача нерухоме майно (будівлі і споруди), яке знаходиться за адресою: Донецька область, м. Святогірськ, ДОТ «Голубок». (а. с. 47)

Відповідно до акту приймання передачі нерухомого майна № 1 від 07.05.2002 року за умовами договору № 78/2002 від 07.05.2002 року, ЗАТ «ДОНМАШБУД» передав у власність позивача нерухоме майно, а саме: адміністративну будівлю (в аварійному стані, що вимагає капітального ремонту, не експлуатується), господарську будівлю (що вимагає капітального ремонту, не експлуатується), душову літню для робочих (цегляна окремо розташована будівля, яка потребує капітального ремонту, не експлуатується), спальний корпус для робочих (що вимагає капітального ремонту), вбиральню для робочих (що вимагає капітального ремонту, не експлуатується), склад для притирального інвентарю (вимагає ремонту покрівлі), металеві споруди водонапірної башти (не введено в експлуатацію), будівлю для обслуговування водонапірної башти (будівлю яка потребує капітального ремонту, не експлуатується), електрощитові недобудовану (не введено в експлуатацію, недобудована). (а. с. 48)

Згідно з листом ЗАТ «ДОНМАШБУД» № 198 від 16 травня 2002 року, дарувальник гарантував позивачу, що нерухоме майно, передане за договором № 78/2002 від 07.05.2002 року на момент укладання договору не відчужене, не передане в якості внеску до статутного фонду, не перебуває в заставі, не перебуває під арештом. Не є предметом судових спорів, а також відсутні будь які права на це майно у третіх осіб, як в межах, так і за межами України. (а. с. 49)

За результатами інвентаризаційної комісії підприємства від 21.05.2002 року, згідно наказу №18-ОС від 21.05.2002 року, обєктам були присвоєні нові інвентаризаційні номери. (а. с. 50-51)

Відповідно до наказу № 54-ОС від 05.03.2004 року, було створено структурний підрозділ «Дитячий оздоровчий табір «Голубок» підприємства «ВЛАДІСЛАВА» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» без статусу юридичної особи, що утворений у звязку з необхідністю використання переданого майна за договором, згідно з його цільовим призначенням. (а. с. 54)

У відповідності до листа від 03.11.2005 року № 1063, Управління архітектури та містобудування повідомило, що невідокремленому структурному підрозділу «Дитячий оздоровчий табір «Голубок» присвоєна поштова адреса: м. Святогірськ, вул. Островського, 29. (а. с. 55)

Відповідно до довідки № 19/025 від 12.05.2017 року, підприємство «ВЛАДІСЛАВА» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» підтверджує, що розташовані за адресою: м. Святогірськ, вул. Островського, 29, нерухоме майно (будівель і споруд) входять до складу єдиного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства «ВЛАДІСЛАВА» ВОІ СОІУ, належить підприємству на праві власності відповідно до договору № 78/2002 безоплатної передачі нерухомого майна (будівель і споруд) від 07.05.2002 року та знаходиться на балансі з 2002 року, що відображено в бухгалтерському обліку на субрахунку 103 «Будинки та споруди». (а. с. 53)

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 94652429 від 16.08.2017 року, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на нерухоме майно, розташоване за адресою: Донецька область, м. Святогірськ, вул. Островського, 29, відсутні. (а. с. 58)

22 лютого 2017 року державним реєстратором ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4 прийнято рішення № 33970757 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на нежитлові будівлі та споруди, що розташовані за адресою: Донецька область, м. Святогірськ, вул. Івана Мазепи, буд. 29, за субєктом підприємства «ВЛАДІСЛАВА» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України», оскільки подані документи не відповідають вимогам, встановленим законом, а саме на підставі п. 3 ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення, а згідно ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. (а. с. 46).

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127) в редакції на час виникнення спірних правовідносин та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Ч. 1 ст. 115 Закону № 1952-IV визначено, що Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що субєкт владних повноважень зобовязаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обовязків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону № 1952-IV організаційну систему державної реєстрації прав становлять, зокрема, державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV передбачено, що державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обовязково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобовязані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обовязково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер обєкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Ч. 3 ст. 17 Закону №1952-IV документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону №1952-IV підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень є договори, укладені у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобовязань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом;

П. 4 ч. 1 статті 24 Закону №1952-IV передбачена відмова у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Так, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Згідно до п. 18 Порядку № 1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Згідно до п. 23 Порядку № 1127 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Так, зі спірного в даній справі рішення державного реєстратора ОСОБА_3 міської ради від 22 лютого 2017 року № 33970757 вбачається, що підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно, розташованого за адресою: Донецька область, м. Святогірськ, вул. Івана Мазепи, буд. 29, за субєктом підприємства «ВЛАДІСЛАВА» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України», визначено обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення.

Зокрема, у відповідності до ст. 243 ЦК УРСР за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК УРСР до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила ст. 227 цього Кодексу.

У ст. 227 ЦК УРСР встановлені вимоги щодо форми договору купівлі продажу житлового будинку, які також застосовуються до договорів дарування.

Відповідно до положень ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Таким чином, нотаріальна форма договору дарування була обовязковою лише для договорів дарування, стороною яких є громадянин. Оскільки договір від 07.05.2002 року № 78/2002 укладено між юридичними особами, вимоги щодо його нотаріального посвідчення на його дію не поширюються.

Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами) передбачало державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року. Оскільки договір дарування було укладено до вступу цього закону в силу, а нормативні акти, що діяли на момент укладення договору жодним чином не повязували виникнення права власності на нерухоме майно з його державною реєстрацією, то застосування цих норм не може бути підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на той факт, що згідно ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки застосовувати до правовідносин, що виникли у 2002 році, діючий Цивільний кодекс України є безпідставним, так як ці правовідносини регулюються цивільним законодавством, що діяло на момент укладання договору, а саме: положеннями Цивільного кодексу Української РСР у редакції від 30.10.1999 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість відмови державного реєстратора ОСОБА_3 міської ради у проведенні реєстрації права власності на нерухоме майно, розташованого за адресою: Донецька область, м. Святогірськ, вул. Івана Мазепи, буд. 29, за субєктом підприємства «ВЛАДІСЛАВА» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України».

З огляду на вищенаведене, всебічно вивчивши всі обставини справи, керуючись принципами розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підприємства «ВЛАДІСЛАВА» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» до ОСОБА_3 міської ради про визнання рішення протиправним, скасування та зобовязання вчинити певні дії, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1-14 17, 18, 71, 86, 94, 122, 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги підприємства «ВЛАДІСЛАВА» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» до ОСОБА_3 міської ради про визнання рішення протиправним, скасування та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 міської ради від 22 лютого 2017 року № 33970757 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на нежитлові будівлі та споруди, що розташовані за адресою: Донецька область, м. Святогірськ, вул. І. Мазепи (Островського), 29, за підприємством «ВЛАДІСЛАВА» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України».

Зобовязати відділ державної реєстрації прав на нерухоме майно ОСОБА_3 міської ради Донецької області провести реєстрацію права власності за підприємством «ВЛАДІСЛАВА» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» на нерухоме майно (будівлі і споруди), розташовані за адресою: Донецька область, м. Святогірськ, вул. І. Мазепи (Островського), 29.

Постанова набуває законної чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова складена та підписана у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_6