Справа № 804/7797/16
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2017 рокусправа № 804/7797/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2017 року по справі №804/7797/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Дніпровської міської ради, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання незаконним рішення, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 26.10.2016 року № 4735-1303 в частині суми зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 201049,70 грн. та №4736-1303 в частині суми зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 11407,30 грн.;

- визнати незаконним з моменту прийняття пункт 2, а також абзац 1 пункту 1.6 та підпункт 1.7.2 пункту 1.7 додатку № 2 до рішення Дніпропетровської міської ради "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 "Про місцеві податки і збори на території міста" від 13.07.2016 року № 7/11.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що при визначенні грошового зобов'язання з земельного податку фізичних осіб, контролюючим органом безпідставно застосовано положення пункту 2, абзацу 1 пункту 1.6 та підпункту 1.7.2 пункту 1.7 додатку № 2 до рішення Дніпропетровської міської ради "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 "Про місцеві податки і збори на території міста" від 13.07.2016 року № 7/11, які позивач вважає незаконними, оскільки цими положеннями орган місцевого самоврядування, за позицією позивача, фактично встановив новий об'єкт оподаткування земельним податком - земельні ділянки, право власності або право користування на які не оформлено у встановленому законодавством порядку, що виходить за межі повноважень, якими наділений орган місцевого самоврядування. Крім цього, позивач вказував на те, що рішення органу місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків, починає діяти в наступному бюджетному періоді, що передбачено пп.12.3.4, 12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України, а отже визначення дня набуття чинності рішенням Дніпропетровської міської ради "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 "Про місцеві податки і збори на території міста" від 13.07.2016 року № 7/11 з 01.08.2016р. є незаконним.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Постанова суду мотивована тим, що оскаржені положення рішення органу місцевого самоврядування прийняті Дніпропетровською міською радою в межах наданих повноважень, на підставі та у спосіб, що визначенні Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Податковим кодексом України. Оскільки позивач є користувачем земельної ділянки, то контролюючим органом правомірно визначено спірні податкові зобов'язання з урахування положень Подактового кодексу України та рішення Дніпропетровської міської ради "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 "Про місцеві податки і збори на території міста" від 13.07.2016 року № 7/11.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами, які зазначені у позові. Заявник апеляційної скарги наполягає на тому, що міською радою прийнято рішення, яке виходить за межі повноважень органу місцевого самоврядування, оскільки фактично встановлює нові об'єкти оподаткування земельним податком та відповідно визначає нових платників цього податку. Крім цього, позивач вказує на порушення міською радою пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України, яким визначено принцип стабільності податкового законодавства та зазначає про неправомірність визначення дати набуття чинності рішення Дніпропетровської міської ради "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 "Про місцеві податки і збори на території міста" від 13.07.2016 року № 7/11 з 01.08.2016р.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач є власником будівель та споруд, що разтошовані на земельних ділянках по АДРЕСА_1 з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 площею 1,3853 га та 0,1129 га відповідно. Вказані об'єкти нерухомості придбані позивачем згідно договору купівлі-продажу від 04.10.2013р. Право позивача на користування земельними ділянками у встановленому законом порядку не оформлено.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016р. №7/11 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 "Про місцеві податки і збори на території міста", зокрема, встановлено ставки плати за землю на території міста. Так, згідно Додатку №2 до рішення міської ради встановлені наступні ставки податку за земельні ділянки:

п.1.1 Додатку №2 - ставка податку на земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб або постійному користуванні юридичних осіб державної та комунальної форми власності, які визначено статтею 92 Земельного кодексу України, становить 1 відсоток від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у пунктах 1.3 - 1.7 цього додатка;

п.1.2 Додатку №2 - ставка податку на земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, що перебувають у постійному користуванні фізичних та юридичних осіб (крмі державної та комунальної форми власності), становить 1 відсоток від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у пунктах 1.3 - 1.7 цього додатка;

абз.1 п.1.6 Додатку №2 - плата за користання земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких у встановленому законодавством порядку не оформлено, становить 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 1.3-1.5 цього додатка;

пп.1.7.2 п.1.7 Додатку №2 - за земельні ділянки, які не оформлено в законодавчому порядку документи… інші -3%.

Пунктом 2 Рішення Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016р. №7/11 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 "Про місцеві податки і збори на території міста" установлено, що це рішення набуває чинності з 01.08.2016р.

26.10.2016р. ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська винесено податкові повідомлення-рішення:

- №4735-1303, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «Земельний податок з фізичних осіб» за 2016 рік у сумі 442309,33грн.;

- №4736-1303, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «Земельний податок з фізичних осіб» за 2016 рік у сумі 25096,02грн.

Зазначені податкові зобов'язання визначені контролюючим органом з урахуванням рішення Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016р. №7/11 та з 01.08.2016р. застосовано ставку податку у розмірі 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач оскаржує вказані податкові повідомлення-рішення з огляду на його позицію щодо незаконності положень рішення Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016р. №7/11, якими встановлено ставку податку у розмірі 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельних ділянок - для земельних ділянок, які не оформлені у встановленому порядку та визначення дати набуття чинності цього рішення - з 01.08.2016р.

Так, позивач не заперечує того, що він є користувачем земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, на яких розташовані об'єкти нерухомості, що перебувають у власності позивача, а відповідно і є платником земельного податку відносно вказаних земельних ділянок В той же час, позивач зазначає те, що розрахунок податкових зобов'язань повинен бути здійснений виходячи із ставки земельного податку у розмірі 1 відсотка від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що передбачено п.1.1 та 1.2 Додатку №2 до рішення Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016р. №7/11.

При цьому, як зазначено вище, позиція позивача полягає у тому, що оскарженими положеннями рішення Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016р. №7/11 орган місцевого самоврядування фактично встановив новий об'єкт оподаткування земельним податком - земельні ділянки, право власності або право користування на які не оформлено у встановленому законодавством порядку, що виходить за межі його повноважень, оскільки відповідно до ст..7 ПК України, яка визначає загальні засади встановлення податків і зборів, будь-які питання щодо оподаткування регулюються ПК України і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України.

З такою позицією позивача не можливо погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст..270 ПК України об'єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

У спірному випадку рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016р. №7/11 встановлено ставки земельного податку відносно земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні юридичних та фізичних осіб та розташовані на території міста. Тобто, органом місцевого самоврядування не визначався новий об'єкт оподаткування земельним податком, а прийнято рішення щодо ставок відносно об'єкта оподаткування, який встановлений Податковим кодексом України. Той факт, що орган місцевого самоврядування, який відповідно до положень ст..ст.10, 12 ПК України наділений повноваженнями приймати рішення про встановлення місцевих податків та зборів, встановив різні ставки податку відносно тих чи інших земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні юридичних та фізичних осіб, не свідчить про те, що ним визначено новий об'єкт оподаткування. При цьому, у спірному випадку орган місцевого самоврядування, діючи у межах свої повноважень, встановив ставку земельного податку у розмірі, який визначено Податковим кодексом України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав вважати незаконними оскаржені положення рішенням органу місцевого самоврядування, в частині встановлення ставки земельного податку відносно земельних ділянок, право користування якими не оформлено у встановленому законом порядку.

Щодо заявлених вимог про визнання незаконним пункту 2 рішення Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016р. №7/11 та доводів позивача про порушення міською радою принципу стабільності податкового законодавста, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, за позицією позивача, установивши дату набуття чинності рішення з 01.08.2016р., міською радою порушено положення пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України та пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України.

Згідно із пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах, зокрема, стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

В той же час, обґрунтовуючи свою позицію, позивач не врахував того, що пунктом 4 Прикінцевих положень Закону Україну «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 №909-VІІІ, прямо передбачено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Таким чином, з урахуванням Закону №909-VІІІ, яким внесено зміни до Податкового кодексу України, не можливо стверджувати про те, що органом місцевого самоврядування порушено вимоги пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України та пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України, оскільки питання щодо прийняття органами місцевого самоврядування рішень про встановлення місцевих податків у 2016 році врегульовано законом щодо внесення змін до ПК України, що узгоджується з приписами статті 7 Податкового кодексу України, якою визначено загальні засади встановлення податків і зборів.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання незаконними пункт 2, а також абзац 1 пункту 1.6 та підпункт 1.7.2 пункту 1.7 додатку № 2 до рішення Дніпропетровської міської ради "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 "Про місцеві податки і збори на території міста" від 13.07.2016 року № 7/11.

Оскільки, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про незаконність оскаржених положень рішення органу місцевого самоврядування, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку і про відсутність правових підстав для задоволення заявлених вимог, в частині скасування податкових повідомлень-рішень, так як заявлені вимоги, в цій частині, ґрунтувалися виключно не незаконності прийнятого міською радою рішення.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2017 року по справі №804/7797/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 04.09.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк