Справа № 819/972/17
Суддя: Шульгач Микола Петрович
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/972/17

03 липня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Шульгач М. П.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору і виступає на стороні відповідача Головне управління державної казначейської служби України в Тернопільській області про стягнення суддівської винагороди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність територіального управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області щодо не здійснення нарахування судді Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 суддівської винагороди, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік";

- стягнути з територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду за січень 2017 року в сумі 14720,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка як суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за січень місяць 2017 року отримала суддівську винагороду в сумі 14720,00 грн., з якою не погоджується, оскільки вважає, що розмір суддівської винагороди регулюється ст.133 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 р. № 2453 та повинен обраховуватися виходячи з 10 мінімальних заробітних плат (10х3200 грн.), що становить 32000,00 грн. При цьому, розмір суддівської винагороди не може визначатися іншими нормативно правовими актами, тому недоплату суддівської винагороди за січень місяць 2017 року вважає протиправною, що зумовило звернення до суду.

Відповідно до ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 02.06.2016 р. № 1402 суддівська винагорода не може визначитись іншими нормативно правовими актами, а тому нарахування заробітної плати виходячи з розміру 10 прожиткових мінімумів вважає протиправною і просить стягнути недоплачену заробітну плату виходячи з розміру 10 мінімальних заробітних плат та враховуючи 15% доплати за вислугу років.

В судове засідання позивач не з'явився, просив справу розглядати у його відсутності.

Представник відповідача Державної судової адміністрації України в судове засідання не прибув, проте подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечив з мотивів викладених в поданих письмових запереченнях.

Представник третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області у судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти:

ОСОБА_1 призначена на посаду судді Підволочиського районного суду Тернопільської області строком на п'ять років згідно Указу Президента України "Про призначення суддів" № 461/2012 від 31.07.2012 року.

Відповідно до довідки про доходи судді ОСОБА_1 за січень 2017 року виплачено суддівську винагороду виходячи з посадового окладу 16000,00 грн, тобто з 10 прожиткових мінімумів, що на думку позивача є неправомірним так як розмір його посадового окладу повинен становити 32000,00 грн, а саме 10 мінімальних заробітних плат.

Так, відповідно до п.23 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.16 року №1402-VIII, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453.

Згідно з ч.3ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI, посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Відповідно дост.8 Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік" з 1 січня 2017 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 3200 гривень.

Таким чином в Законі № 2453-VIП, і в Законі № 1402-VШ визначено, що суддівська винагорода регулюється виключно Законом України "Про судоустрій та статус суддів" і не може регулюватися іншими нормативно правовими актами.

Із аналізу даних правових норм випливає, що заробітна плата судді не може регулюватися Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" яким визначено, що мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі 1600 гривень

Таким чином для визначення посадових окладів суддів розмір посадового окладу не повинен розраховуватись з розміру прожиткового мінімуму в сумі 1600,00 грн, а повинна застосовуватись розмір мінімальної заробітної плати, що становить 3200,00 грн для осіб - суддів які не пройшли кваліфоцінювання.

Оскільки станом на 01.01.2017 року позивачка ще не проходила кваліфікаційне оцінювання судді, тому розмір суддівської винагороди повинен обраховуватись виходячи із розміру 10 мінімальних заробітних плат (10 х 3200 грн.) і дорівнювати 32000,00 грн.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) відзначив, що гарантії незалежності суддів встановлено у статтях 48, 52 розділу III, статті 117 розділу VII, розділах IX, X Закону № 2453 в редакції Закону № 192, зі змісту яких вбачається, що однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Таким чином, вирішення питання щодо виплати суддівської винагороди судді є обов'язком відповідача і повинно вирішуватись у встановленому законом порядку, оскільки є невід'ємним елементом гарантій незалежності суддів.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 154 Закону №1402-VШ визначено, що територіальне управління є територіальним органом Державної судової адміністрації України. Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом. (ч.1 ст.151 Закону №1402-VШ).

Таким чином поскільки позивачці ОСОБА_1 була розрахована і виплачена суддівська винагорода виходячи з 10 прожиткових мінімумів і становить 16000,00 грн + 15% доплата за вислуга років, що суперечить Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI і Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.16 року №1402-VIII то суд вважає, такі дії відповідача, а саме територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області є неправомірними і необхідно зобов'язати відповідача провести перерахунок даної заробітної плати виходячи з посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат (3200,00 * 10 = 32000,00 грн + 15 % доплата за вислугу років) за мінусом необхідних податків і платежів.

Керуючись ст.ст.159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області щодо нарахування судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за січень 2017 року.

Зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області провести перерахунок і виплату недоплаченої суддівської винагороди ОСОБА_1 за січень 2017 року, виходячи з розміру посадового окладу 32000,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Головуючий суддя Шульгач М.П.

копія вірна

Суддя Шульгач М.П.