Справа № 640/12496/17
Суддя: Губська Я. В.
Дата ухвалення: 2017-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2017 року Суддя Київського районного суду м. Харкова Губська Я.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання рішення протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

10.08.2017 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання рішення протиправними та зобовязання вчинити певні дії, в якому просить:

- визнати протиправним рішення Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №76 від 30.03.2017 року щодо відмови йому у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання сідді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення;

- скасувати рішення Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №76 від 30.03.2017 року щодо відмови йому у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання сідді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення;

- зобовязати Київське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання сідді у відставці у розмірі 86% з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання з 23 вересня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 26849,16 грн., а з 01 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 29489,16 грн., на підставі довідок апеляційного суду Харківської області №03-55/77, №03-55/78 від 16 березня 2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум;

та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 640 грн..

- стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн.;

- розгляд справи проводити в порядку скороченого провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.08.2017 року було відкрито скорочене провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання рішення протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне. 16 вересня 2016 року він звільнився з посади судді Апеляційного суду Харківської області, на момент звільнення стаж його роботи становив 23 роки 7 місяців 20 днів, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці. У встановленому законом порядку та строки позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення довічного грошового утримання. З 23 вересня 2016 року йому як судді у відставці було призначено відповідачем довічне грошове утримання у розмірі 86 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. У звязку зі збільшенням з 01 грудня 2016 року розміру мінімальної заробітної плати, а відповідно і збільшенням розміру грошової винагороди працюючого на відповідній посаді судді, 21 березня 2017 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про здійснення перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці на підставі доданої до заяви довідки, виданої Апеляційним судом Харківської області. Однак, рішенням Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №76 від 30.03.2017 року йому було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, яке ним було отримано 25.05.2017 року. З даною відмовою позивач не згоден, оскільки вона не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Крім того, вказаним рішенням відповідача, позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, оскільки допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди. Також, позивач вважає, що відповідач, відмовляючи йому у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про судоустрій та статус суддів», Законом України «Про пенсійне забезпечення». Тому, враховуючи наведене у всій сукупності, позивач був змушений звернутися до суду для захисту своїх прав з даним адміністративним позовом.

Відповідач направив свої заперечення проти позову, в яких просить суд відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на те, що суддівська винагорода регулюється відповідно до ст.133 Законом України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Оскільки, суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, наукового ступеня, роботи, що передбачає доступ до державної таємниці та враховуючи, що включення матеріальної допомоги на оздоровлення до суддівської винагороди не передбачено ні Законом України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року, ні Законом України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року із змінами, (який 30.09.2016 року втратив чинність крім окремих положень), рішенням Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №76 від 30.03.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії по наданій довідці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення.

Відповідно до ч.4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

З наявної в матеріалах справи довідки апеляційного суду Харківської області від 16.03.2017р. за вих. № 03-55/78 , виданої позивачу , встановлено, що заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить: оклад - 17600,00 грн., надбавка за вислугу років 10560 грн., матеріальна допомога 1329 грн. 16 коп., всього 29489 грн. 16 коп. (а.с.12).

21.03.2017 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про здійснення перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки, виданої Апеляційним судом Харківської області.

Однак, рішенням Київського обєднаного управління Песійного фонду України м. Харкова від 30.03.2017 року №76 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії на підставі ст.133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року, оскільки допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди (а.с.9).

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" врегульовані правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів (далі Закон).

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до п.7 мотивувальної частинирішення Конституційного Суду України від 11.10.2005р. № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п.3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016р. за №4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно з ст.6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції, що діяла на час припинення позивачем суддівських повноважень, розмір щомісячного довічного утримання становив 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2 %.

Відповідно до ст.ст. 133-134 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком №2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів. При цьому, виплата сум грошової допомоги здійснювалась позивачу систематично та включена в оподатковуваний дохід. Матеріальну допомогу віднесено до фонду оплати праці, що є складовою заробітної плати.

Аналіз наведених положень дає підставу для зазначення про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів», яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги діяв не на підставі та не у спосіб, що передбаченийЗаконами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «;Про судоустрій та статус суддів», «Про пенсійне забезпечення».

Обов'язок доказування в адміністративному судочинстві визначенийстаттею 71 Кодексу адміністративного судочинства України і розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Виходячи з положень частини другої зазначеної статті, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими і доведеними.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, відмовляючи в здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не довів правомірність своїх дій.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Київського обєднаного управління Песійного фонду України м. Харкова підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн., сплачений згідно квитанції №0.0.823581313.1 від 09.08.2017 при поданні адміністративного позову (а. с. 2).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6-14, 71, 159-163,167, 183-2 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання рішення протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним рішення Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №76 від 30.03.2017 року щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання сідді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Скасувати рішення Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №76 від 30.03.2017 року щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання сідді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобовязати Київське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання сідді у відставці у розмірі 86% з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання з 23 вересня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 26849,16 грн., а з 01 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 29489,16 грн., на підставі довідок апеляційного суду Харківської області №03-55/77, №03-55/78 від 16 березня 2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київського обєднаного управління Песійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в загальному розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами та іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з моменту отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СУДДЯ-