Справа № 638/12377/17
Суддя: Шишкін О. В.
Дата ухвалення: 2017-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/657/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року суддя Дзержинського районного суду м.Харкова Шишкін О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова про визнання неправомірною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірною бездіяльність Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова щодо не проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за грудень 2016 року, січень 2017 року; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання за грудень 2016 року та січень 2017 року; стягнути судовий збір..

Згідно ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Разом із цим, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.99 КАС України).

Зі змісту вимог ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», вбачається, що довічне грошове утримання - це щомісячна виплата, яку отримує суддя, який вийшов у відставку.

Таким чином, довічне грошове утримання є періодичним платежем, виплата якого, за загальним правилом, не обмежена у часі.

З позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує бездіяльність відповідача, яка відбулася у грудні 2016 року та січні 2017 року щодо не проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Тобто про порушення свого права позивач мала дізнатися при виплаті їй відповідачем відповідного періодичного платежу у вигляді грошового утримання, з розміром якого позивач не погоджується.

Проте позивач звернулася до суду з позовом лише 16.08.2017 року, тобто поза строком звернення до адміністративного суду у відповідності до норм статті 99 КАС України.

Слід зауважити, що правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом, і тому можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасної реалізації ними права на судовий захист. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно ч.1 ст.102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається з адміністративним позовом та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

До того ж, слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення у справах «Девеер проти Бельгії», «Голдер проти Сполученого Королівства»).

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із даним позовом, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у звязку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи (рішення у справі «Ілхан проти Туреччини»).

Позивач при предявленні адміністративного позову не клопоче перед судом щодо поновлення їй строку звернення до суду і при цьому не зазначає чому вона його пропустила, та не надає суду беззаперечних, документальних, переконливих доказів, які б свідчили, що причини пропуску нею строку на звернення до суду в проміжок часу такої тривалості мають обєктивний та незалежний від позивача характер.

Вивчивши адміністративний позов та додані до нього документи, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав вирішити питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із даним позовом.

За приписами ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, у разі якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку щодо відсутності підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду із позовом до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова про визнання неправомірною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, у звязку із чим позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Вважаю за необхідне розяснити позивачу, що він має право на звернення до адміністративного суду в загальному порядку після усунення підстав, з яких заява залишена без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 100, 102, 158, 160,162 КАС України, суддя,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова про визнання неправомірною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Розяснити позивачу, що він має право на звернення до адміністративного суду в загальному порядку після усунення підстав, з яких позовна заява залишена без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. В разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали..

Суддя: О.В.Шишкін