Справа № 804/5689/16
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"23" серпня 2017 р. справа № 804/5689/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю:

представника позивача Донченко К.П.,

представника відповідача Каціонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясна фабрика "Фаворит Плюс"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року у справі №804/5689/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясна фабрика "Фаворит Плюс"

до Дніпропетровської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

встановив:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати:

- рішення відповідача №110100000/2016/200012/1 від 03.03.2016р. про коригування митної вартості товару;

- оформлену відповідачем картку відмови у прийнятті митної декларації №110100000/2016/00051 від 03.03.2016р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено повністю. Постанова мотивована тим, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв'язку з ненаданням витребуваних документів у встановлений строк відповідач мав обґрунтовані підстави відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та мав право застосувати інший метод визначення вартості. Відповідачем дотримано послідовність застосування методів визначення митної вартості, що відображено в оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм

матеріального та процесуального права. Позивач, зокрема, зазначив, що ФОП ОСОБА_3, виступаючи декларантом товару згідно з договором-дорученням №5 від 01.12.2014р., подала відповідачу всі необхідні документи, оформлені належним чином, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість партії товару. Відповідач з метою підтвердження митної вартості товару витребував додаткові документи, які позивач практично не мав змоги надати на той момент. При цьому, відповідач не зазначив, що надані документи містять будь-які розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, також не вказав про інші підстави, передбачені МК України в якості відмови застосовувати заявлену декларантом митну вартість за ціною контракту. Таким чином, у відповідача не було підстав застосовувати другорядний метод визначення митної вартості товару (за ціною договору щодо подібних товарів).

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду від 13.03.2017 № 2 суд, зокрема, зазначив, що "платіжне доручення не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару. Отже, ситуація, коли сума коштів, зазначена у платіжному дорученні з оплати за оцінюваний товар не відповідає ціні цього товару, зазначеній в інших документах, доданих до вантажної митної декларації, не є підставою для твердження про розбіжність у документах, а відтак для сумнівів у правильності визначенні митної вартості".

В ухвалі від 30 січня 2014 року по справі №826/13142/13а Вищий адміністративний суд України зазначив, що "несвоєчасність оплати парти товару не вказує на розбіжність даних, які містяться у наданих для митного оформлення документах, а лише вказує на порушення умов господарського договору".

Відповідно до листа ДФС від 15.03.2016 року №5591/6/99-99-19-03-02-15 "Про розгляд листа" не розподілені витрати на транспортно-експедиційні послуги, понесені до та після перетину митного кордону України, повинні включатись у повному обсязі до митної вартості оцінюваних товарів. Експедиційні послуги, що були надані ПП "Транс Логістик" у розмірі 5 000,00 грн. (про що було зазначено у відповідному листі № 11 від 22.02.216 року, наданого до митного органу) були у повному обсязі включені до митної вартості.

Зазначає, що відповідно до ч.2 ст.11 Закону України "Про торгово-промислові палати в України" методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, є додатковим документом, який митниця може вимагати від декларанта в разі, якщо документи, визначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Висновок експерта Дніпропетровської ТПП №ГО-1011 від 01.03.2016 року надано позивачем до митного оформлення за власним бажанням. Оскільки висновок експертної організації не передбачений ч.2 ст.53 МК України, то підстави для пошуку розбіжностей у митного органу відсутні.

Зазначає, що митна декларація від 14.12.2015 року №205070000/2015/028030 за подібним аналогічним товаром не може бути взята для встановлення митної вартості у зв'язку з тим, що відповідно до ч.1 ст.60 МК України у разі, якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Час експорту товару за митною декларацією №205070000/2015/028030 є грудень 2015 року, а митної декларації №110100000/2016/204949, що надавалася до митниці позивачем - лютий 2016 року, тому очевидним є те, що по цим деклараціям час експорту не збігається і вони не можуть бути максимально наближеними.

У вказаних митних деклараціях зазначені різні виробники товару. Отже, можна стверджувати про те, що ці постачальники можуть мати різну якість товару та, як наслідок, різну ціну самого товару.

Згідно даних митної декларації № 205070000/2015/028030, наданою ТОВ "Пласпорк", заявлена вага товару становила 3999 кг., а в митній декларації 110100000/2016/204949 ТОВ "М'ясна фабрика "Фаворит Плюс" заявлена вага товару становила 20035 кг. Отже, логічним є те, що різний обсяг поставленого товару суттєво впливає на ціну самого товару, як наслідок, митна вартість оцінюваних товарів є іншою.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались у попередньому періоді, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованій системі аналізу та управління ризиками.

Декларантом позивача при здійсненні митного оформлення товару були надані відповідачу усі наявні в нього документи, передбачені ч.2. ст. 53 МК України, що необхідні для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. За таких обставин, у митного органу не було і немає підстав для додаткового витребування, згідно ч.3 ст.53 МК України, у позивача документів, оскільки вказана підстава не передбачена змістом зазначеної норми МК України. Наявність підстав, які передбачені ч.3 ст.53 МК України, відповідачем не зафіксовані належним чином.

Надані позивачем на підтвердження заявленої митної вартості товару документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України, не містили жодних розбіжностей та в повній мірі підтверджували заявлену вартість товару, адже різниця сум, які містяться у проформі-інвойс з рахунком (інвойсом) цілком пояснюється тим, що вартість товару зменшилася через зменшення фактично відвантаженої ваги товару.

Відповідачем не надано цінову інформацію або копію декларації, котра свідчила б про заявлену відповідачем ціну, яка міститься у АС АУР на ідентичний товар по попереднім поставкам.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не визначено, яка з перелічених у частині другій ст.58 МК України підстав стала причиною неможливості застосування першого методу.

Відповідно до пункту 1 Загального вступного коментарю до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (набула чинності для України 16.05.2008) первинною основою для митної вартості за цією Угодою є "контрактна вартість", як це визначено в статті 1 цієї Угоди. Статті 2 - 7 передбачають методи визначення митної вартості у випадках, коли вона не може бути визначена згідно з положеннями статті 1.

Ненадання декларантом під час митного оформлення всіх запитуваних митним органом документів (при об'єктивній відсутності можливості їх надати), за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.

Відповідно до ч.7 ст.54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю, митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, декларант правомірно визначив митну вартість товару, поставленого позивачу, згідно з методом 1, а законні та обґрунтовані підстави для прийняття відповідачем оскаржених рішення про визначення митної вартості товару та видачі на підставі цього рішення картки відмови у прийнятті митної декларації позивача - відсутні.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що між позивачем та фірмою Boseler Goldschmaus GmbH & Co KG (Німеччина) було укладено контракт на постачання товару №15/12/15 від 15.12.2015 року, відповідно до якого фірма Boseler Goldschmaus GmbH & Co KG (продавець) зобов'язується передати у власність позивача (покупця) товар, найменування, ціна та кількість якого зазначаються у додатках до цього контракту (специфікаціях), які підписуються сторонами на кожну окрему поставку і з моменту їх підписання обома сторонами є невід'ємною частиною контракту.

На підставі специфікації №1 від 12.02.2016 року фірма Boseler Goldschmaus GmbH & Co KG зобов'язалась здійснити поставку позивачу товару - "Заморожене свиняче бокове сало", вагою 40000 кг., вартістю 0,38 євро за 1 кг., загальною вартістю партії товару 15249,78 євро, на умовах поставки FCA (Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейний) згідно правил тлумачення міжнародних термінів "Інкотермс 2010".

Відповідно до положень контракту №15/12/15 від 15.12.2015 року та специфікації №1 від 12.02.2016 року фірма Boseler Goldschmaus GmbH & Co KG здійснила поставку позивачу частини вказаної партії товару.

Зазначена партія товару надійшла на митне оформлення до Дніпропетровської митниці ДФС України 22.02.2016 року, що підтверджується відміткою на міжнародній товарно-транспортній накладній CMR №22022016 від 22.02.2016 року.

Перевезення здійснювалося ПП "Транс Логітик" відповідно до договору №27/11/13 від 27.11.2013 р..

29.02.2016 року представником позивача - митним брокером ТОВ "Гіперон Д" Самарець І.О. було подано відповідачу для митного оформлення митну декларацію за формою МД-2 №110100000/2016/204545, згідно з якою контрактна вартість зазначеної партії товару становить 7636,48 євро, а загальна митна вартість заявленого товару з урахуванням транспортних витрат та витрат на страхування склала 267 691,36 грн.

Зазначену вартість декларантом було визначено за методом 1, тобто за ціною контракту щодо товару, який імпортується (вартість операції), а саме: 0,38 євро за 1 кг.

При проведені перевірки наданих на підтвердження митної вартості декларантом документів відповідачем було виявлено наступне.

Згідно п.3.1 контракту № 15/12/15 від 15.12.2015 та специфікації №1 12.02.2016р. до нього, умови оплати - 100% передплата. До митного оформлення надано банківський платіжний документ від 22.02.2016р. на суму 15200,00 євро. Згідно комерційних інвойсів №16003531 від 23.02.2016р. та N16003442 від 22.02.2016 вартість товару складає 15249,78 євро, тобто сума перерахованих коштів не відповідає зазначеному документу.

Також до митного оформлення в гр.44 митної декларації з літерою "m" (надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення) під кодом 9000 заявлений документ - лист щодо власної переробки №17/04 від 17.04.2014р. На м/п "Північний" наявна сканкопія цього документу. Цей лист стосується контракту поставки N02/09/13 від 02.09.2013р., рахунку-факгури N від 07.04.2014р., т/з НОМЕР_1/НОМЕР_2, вантажовідправника Vion Saales West BV Нідерланди", тоді як до митного оформлення заявлені та надані зовсім інші комерційні документи з вантажовідправником Boseier Goldschmaus GmbH & Co.KG, Німеччина.

В гр. 31 заявленої до митного оформлення митної декларації (МД), зазначено "Виробник: Boseier Goldschmaus GmbH & Co.KG, Нідерланди", тоді як згідно товаросупровідних документів виробник Boseier Goldschmaus GmbH & Co.KG, Німеччина.

Також в гр.31 митної декларації зазначено "термін придатності 12 місяців" (дата виробництва 12/2015), тоді як згідно сертифіката якості зазначено термін придатності 12/2017. В гр.44 МД декларантом заявлено під кодом 7016 "декларація-інвойс, складена експортером якщо фактурна вартість партії товару не перевищує 6000 євро", але сума комерційного інвойсу №16003531 від 23.02.2016 складає 7636,48 євро.

Зазначене, на думку відповідача, дає підстави вважати про можливе неврахування всіх витрат, які передбачені ст.58 МК України, в повному обсязі.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.5 ст.54 МК України, п.2, п.3 ст.53 МК України відповідачем надано декларанту строк протягом 10 календарних для надання (за наявності):

- виписки з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару;

- висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларанта також було повідомлено про можливість подати будь-які інші наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача - митний брокер ТОВ "Гіперон Д" Самарець І.О. направив відповідачу листа за вих. № 03/03 від 03.03.2016р., в якому зазначив, що у відповідь на повідомлення від митниці у повному обсязі були надані додаткові документи та пояснення щодо застережень сумнівів, неповних даних або розбіжностей зазначених посадовою особою митного органу, що здійснює митне оформлення оцінюваного товару, зазначених у повідомленні декларанту, а саме:

- лист ТОВ "М'ясна фабрика "Фаворит плюс" від 02.03.2016р. щодо біржової інформації сільхозпродукції в Бароні;

- лист стосовно передоплати від 02.03.2016 р.;

- лист виробника від 02.03.2016р. стосовно мінімальних цін на товар та прайс-листа;

- лист виробника від 02.03.2016р. стосовно зниження ціни на товар;

- лист виробника від 02.03.2016р. експортної декларації та каталогів, специфікацій;

- лист виробника від 02.03.2016р. щодо клієнтів українського ринку збуту;

- інформаційний лист-тендер ТОВ "М'ясна фабрика "Фаворит плюс" від 02.03.2016 р.;

- маркувальна етикетка;

- заява на транспортування № 1202 від 12/02/2016р.;

- заява на транспортування № 1111 від 22/02/2016р.;

- договір про перевезення № 389 від 11/09/2015р.;

- переклади експортної декларації країни-виробника;

- переклад цмр №22022016 від 22/02/2016р.;

- МД №110100000/2016/202191 від 02/02/2016р., МД №110100000/2016/202437 від 04/02/2016р.

До митного оформлення в гр. 44 МД з літерою "m" (надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення) під кодом 9000 заявлено документ лист щодо власної переробки №17/04 від 17.04.2014 р., тому 01.03.2016р. митниці надано Лист стосовно виробництва для власних потреб від 29/02/2016р.

В гр. 31 в описі - Маркування зазначено "Виробник: Boseler Goldschmaus GmbH & Co.KG, Нідерланди.", тому правильним просив вважати: "Виробник: Boseler Goldschmaus GmbH & Co.KG, Німеччина". Також в гр. 31 "Дата виробництва 12/2015", тоді як згідно сертифіката якості зазначено термін придатності 12/2017.

В гр. 44 МД декларантом помилково заявлено під кодом 7016 "декларація - інвойс, складена експортером", просив вважати вірним код "7012" під № DE5300//EA/0113 від 23.02.2016 р.

До митного оформлення надано експертний висновок Дніпропетровської торгово-промислової палати від 01.03.2016р. №ГО-1011, відповідно до якого ринкова вартість оцінюваного товару (заморожене свиняче бокове сало) по контракту № 15/12/15 від 15.12.2015 на умовах поставки FСА Garrel становить 0,38 євро/кг. Відповідно ч.2 ст.11 Закону України "Про торгово-промислові палат в Україні" методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України.

На підставі викладеного просив розглянути надані декларантом документи та роз'яснення, здійснити митне оформлення МД №110100000/2016/204545 від 29.02.2016р.

Також зазначив, що документи надані в повному обсязі, надати додаткові документи в 10-денний термін не має можливості.

Відповідач не визнав заявлену декларантом митну вартість партії товару та прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110100000/2016/00051 від 03.03.2016 року та рішення про коригування митної вартості товару №110100000/2016/200012/1 від 03.03.2016 року, на підставі яких визначив вартість у загальному розмірі 11022,66 євро за партію товару.

Картка відмови №110100000/2016/00051 від 03.03.2016 року мотивована неможливістю використання обраного декларантом методу визначення митної вартості згідно п.3. ч.6 ст.54 МК України.

В обґрунтування рішення №110100000/2016/200012/1 від 03.03.2016 року відповідач, зокрема, зазначив, що листом від 03.03.2016 року декларант відмовив у наданні додаткових документів. Відповідно до п.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю у разі, в тому числі у разі неподання декларантом або уповноваженою особою документів згідно із переліком, зазначеним у частині 2-4 ст. 53 МК України.

У відповідності до п.3 ст.337 МК України проведено контроль співставлення - автоматизоване порівняння даних, які містяться в митній декларації або інших документах, поданої для митного оформлення, з даними, які містяться в електронних ресурсах Міндоходів.

Наявна у органу доходів і зборів інформація про рівень митної вартості подібного товару, раніше визнаний митним органом, з урахуванням країни походження, виробника, торгівельної марки, обсягу ввезення, за митною декларацією від 14.12.2015р. №205070000/2015/28030 з рівнем митної вартості товару - 0,5955 доларів США за кг (еквівалент 0,5485 EUR за кг. за курсом НБУ на 03.03.2016р.) - основний метод визначення митної вартості. Рівень ціни заявленої декларантом товару становить 0,4857 доларів США за кг (еквівалент 0,4474 EUR за кг. за курсом НБУ на 03.03.2016р.).

Митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з ст. 58 МК України за ціною договору (контракту) у разі, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. Відповідно до ст. 59 МК України у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МК України, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Відсутність інформації про продаж ідентичних товарів - прийняту органом доходів та зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у ст. 59 МК України, унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару. У зв'язку із неможливістю застосування вказаного методу визначення митної вартості товарів послідовно розглянуто можливість застосування наступного методу визначення митної вартості - метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Відповідно до ст.60 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних товарів) у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст.ст.58 і 59 МК України, за митну вартість береться прийнята органом доходів та зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Тому, митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості 2 б - метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

На підставі наведеного, митна вартість визначена відповідачем згідно з положеннями ст.60 МК України за МД від 14.12.2015 №205070000/2015/28030, відповідно до якої митна вартість товару "сало бокове" з країною походження Німеччина становить 0,5955 доларів США за кг (еквівалент 0,5485 EUR за кг. за курсом НБУ на 03.03.2016грн.).

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні позову, оскільки:

- виявлені відповідачем розбіжності в оформленні митної декларації та поданих документах підтверджуються матеріалами справи;

- в експортній декларації країни відправлення №16DE69E5 від 22.02.2016 року не зазначено умови поставки товару;

- в експертному висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати від 01.03.2016 року №ГО-1011 зазначено, що ринкова вартість оцінюваного товару (заморожене свиняче бокове сало) по контракту від 15.12.2015 року № 15/12/15 на умовах поставки FCA Garrel становить 0,38 євро/кг. Разом з тим, експертом при здійсненні цінового дослідження за основу було взято порівняльний метод, сутність якого полягає у використанні даних про вартість аналогічної продукції на ринку купівлі-продажу. У вказаному експертному висновку не зазначено жодного зразка для здійснення порівняння, дослідження обмежилось лише перерахуванням використаних джерел дослідження. Досліджувані експертом зразки неможливо порівняти з оцінюваним товаром на предмет відповідності вище перерахованим критеріям, що унеможливлює підтвердження заявленої вартості товару вартості товару на ринку України;

- надане позивачем платіжне доручення в іноземній валюті від 15.02.2016 року №109 на загальну суму 15200 євро не відповідає вартості імпортовано товару відповідно комерційних рахунків від 23.02.2016р. №16003531 та від 22.02.2016р. №16003442 на загальну суму 15249,78 євро та свідчить про порушення пункту 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 15.12.2015 року №15/12/15 щодо 100% передплати за товар;

- позивачем на підтвердження транспортних витрат надано рахунок від 31.03.2016 року №524 та акт прийому-передачі послуг №1425. Проте, вказані транспортні документи не містять інформації щодо вартості транспортно-експедиційних послуг до місця ввезення на митну територію України (складова митної вартості), що унеможливлює проведення розрахунку транспортних витрат відповідно вимог до положень частини 2 статті 52 та статті 54 Митного кодексу України. Отже, надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв'язку з ненаданням витребуваних документів у встановлений строк, відповідач мав обґрунтовані підстави відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та мав право застосувати інший метод визначення вартості;

- посадовою особою Дніпропетровської митниці у графі 33 оспорюваного рішення про коригування заявленої митної вартості зазначено причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Також посадовою особою митниці зазначено про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Митного кодексу та здійснено відповідний розрахунок.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було витребувано у позивача додаткові документи, оскільки фактично сплачена позивачем сума коштів за поставлений товар не відповідає умовам договору №15/12/15 від 15.12.2015 року, специфікації №1 від 12.02.2016 року та є меншою на 49,78 євро. Також відповідач посилався на помилки в оформленні митної декларації за формою МД-2 №110100000/2016/204545 від 29.02.2016 року, а саме в гр.31 та гр.44.

Картка відмови №110100000/2016/00051 від 03.03.2016 року мотивована неможливістю використання обраного декларантом методом визначення митної вартості згідно п.3. ч.6 ст.54 МК України. В свою чергу, в рішенні №110100000/2016/200012/1 від 03.03.2016 року відмова в оформленні митної вартості за обраним декларантом методом мотивована посиланням на право відповідача відмовити позивачу у разі не надання витребуваних документів, а також посиланням на те, що позивач не надав документи, що були витребувані.

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зі змісту частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Також, в постанові від 30 червня 2015 року 21-591а15 Верховний Суд України зазначив, що "митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації".

Відповідно до листа за вих. № 03/03 від 03.03.2016р. відповідачу були надані відповідні пояснення щодо помилок в оформленні митної декларацію за формою МД-2 №110100000/2016/204545 від 29.02.2016 року. Також відповідачу надавалися документи, перелічені в цьому листі, для усунення неповних даних або розбіжностей, зазначених посадовою особою митного органу.

Вказані обставини відповідач не заперечує.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що фактичною підставою для висновку про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору стала саме розбіжність між сумою здійсненої передоплати за договором № 15/12/15 від 15.12.2015р. згідно платіжного доручення від 22.02.2016р. на суму 15200,00 євро та вартості імпортованого товару відповідно комерційних рахунків від 23.02.2016р. №16003531 та від 22.02.2016р. №16003442 на загальну суму 15249,78 євро.

Проте, зазначена обставина не є підставою для висновку про неможливість визначення митної вартості товару за основним методом у зв'язку з наступним.

Так, згідно п.4.1 договору поставки №15/12/15 від 15.12.2015 р. постачання товару здійснюється на умовах FCA у відповідності до "Інкотермс 2010".

Специфікацією №1 від 12.02.2016 р. до договору поставки №15/12/15 від 15.12.2015 р. передбачено, що під час завантаження припустима похибка у 5% ваги при завантаженні. Також згідно цієї специфікації вага поставки складає 40000 кг., загальною вартістю 15200 євро. Вартість 1 кг. - 0,38 євро.

Проформу рахунок (proforma invoice) №18-2016 від 12.02.2016р. виписано постачальником на 20 000 кг. загальною вартістю 7600 євро, тобто по 0,38 євро/кг. Перевізник здійснював перевезення товару, задекларованого в митній декларації №110100000/2016/204545 від 29.02.2016 року, від постачальника покупцю вагою саме 20 000 кг.

Вартість 1 кг. товару, задекларованого в митній декларації №110100000/2016/204545 від 29.02.2016 року, без урахування інших витрат також становить 0,38 євро/кг. Загальну вагу та, як наслідок, вартість в цій декларації було задекларовано в межах похибки, передбаченої специфікацією №1 від 12.02.2016 р., тобто 20095 кг. вартістю 7636,48 кг.

Отже, платіжне доручення в іноземній валюті від 15.02.2016 року №109 на загальну суму 15200 євро свідчить про те, що сплата за вказаний товар була здійснена позивачем в повному обсязі та відповідає контрактній.

Проформа рахунок (proforma invoice) №18-2016 від 12.02.2016р. та специфікація №1 від 12.02.2016 р. до договору поставки №15/12/15 від 15.12.2015 р. також надавалися відповідачу з разом митною декларацією №110100000/2016/204545 від 29.02.2016 року.

Таким чином, зазначені відповідачем розбіжності не перешкоджали йому у визначенні митної вартості задекларованого позивачем товару за основним методом, тобто за ціною договору.

В оскарженому рішенні та картці відмови відповідач не посилається на неможливість встановлення вартості транспортно-експедиційних послуг у складі задекларованої митної вартості товару.

Отже, вказана обставина не є предметом дослідження у цій справі, тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції помилково посилається на цю обставину в обґрунтування прийнятого рішення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

З урахування викладеного, колегія суддів доходить висновку, що оскаржені позивачем рішення №110100000/2016/200012/1 від 03.03.2016р. та картка відмови №110100000/2016/00051 від 03.03.2016р. не відповідають вимогам щодо їх обґрунтованості, відповідач не довів суду правомірність їх прийняття, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають цим обставинам, що є підставою для скасування постанови суду з ухваленням нового рішення відповідно до ст. 202 КАС України.

Керуючись ст.ст.196, 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясна фабрика "Фаворит Плюс" задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року у справі №804/5689/16 скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС №110100000/2016/200012/1 від 03.03.2016р. про коригування митної вартості товару.

Визнати протиправною та скасувати оформлену Дніпропетровською митницею ДФС картку відмови у прийнятті митної декларації №110100000/2016/00051 від 03.03.2016р.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко