Справа № 322/812/17
Суддя: Гасанбеков С. С.
Дата ухвалення: 2017-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

18 серпня 2017 рокуСправа № 322/812/17

14 год. 50 хв.

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Гуляйпільського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про: зобовязання вчинити певні дії.

28.07.2017 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений адміністративний позов, в якому позивач просить зобовязати відповідача виплатити йому в рахунок погашення боргу з виплати щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 червня 2016 року по 01 березня 2017 року 19 718,84 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року, яка набула законної сили 24 січня 2017 року, управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області, правонаступником якого є відповідач, було зобовязано призначити позивачу з 04 серпня 2015 року та виплатити з урахуванням раніше призначених виплат щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, а саме: з 04 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року, виходячи з розміру грошового утримання судді 18270 грн., з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2016 року, виходячи з розміру грошового утримання 22048 грн., з 01 травня 2016 року, виходячи з розміру грошового утримання 23200 грн..

На виконання вищезазначеної постанови суду відповідачем було видане розпорядження № 117802 від 03 лютого 2017 року, згідно з яким розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача з 08 червня 2016 року склав 19 952,00 грн.

Позивач вважає, що згідно з протоколом індивідуального перерахунку від 03 лютого 2017 року, наданого УПФУ в Новомиколаївському районі Запорізької області, борг відповідача з виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 червня 2016 року по лютий 2017 року включно складає 19 718,84 грн.

На думку позивача, відповідач, здійснюючи перерахунок призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання на підставі рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року суми нарахованого позивачу щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 червня 2016 року по 01 березня 2017 року в порушення вимог діючого законодавства не виплатив, а зарахував їх в погашення надміру раніше виплачених сум, що не мав права робити, оскільки згідно з вимогами ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» утримання з позивача надміру виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання можливо лише внаслідок зловживань з його боку або подання страхувальником недостовірних даних. Позивач стверджує, що з його боку ніяких зловживань не було, відносно нього страхувальник ніяких недостовірних даних не надавав.

Виходячи з наведеного, позивач підтримав позов у судовому засіданні.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими, оскільки відповідачем було виконано постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04.11.2016 в повному обсязі.

У судовому засіданні 18.08.2017 судом було проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини адміністративної справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши інші наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року в адміністративній справі № 322/1070/15 за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Новомиколаївському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, що набрала законної сили 04 травня 2016 року було визнано протиправною відмову УПФУ в Новомиколаївському районі Запорізької області, викладену у листі № 1305/03 від 14 серпня 2015 року, щодо призначення та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязано УПФУ в Новомиколаївському районі Запорізької області призначити та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошеве утримання судді у відставці в розмірі, визначеному ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, що діяла на 01 березня 2014 року.

Постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року по справі № 808/2438/16, що набрала законної сили, управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області було зобовязано призначити позивачу з 04 серпня 2015 року та виплатити з урахуванням раніше проведених виплат щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, а саме: з 04 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року, виходячи з розміру грошового утримання судді 18 270,00 грн., з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2016 року, виходячи з розміру грошового утримання 22 048,00 грн., з 01 травня 2016 року, виходячи з розміру грошового утримання 23 200,00 грн.

На виконання постанови Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04.11.2016 відповідач видав протокол від 03.02.2017 індивідуального перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці за період з серпня 2015 року по лютий 2017 року, згідно з яким суми до виплати щомісячного довічного грошового утримання позивачу, з урахуванням раніше проведених виплат, відсутні, натомість наявна переплата щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 19 865,20 грн.

Зазначену різницю в сумах щомісячного довічного грошового утримання позивача представник відповідача пояснив тим, що згідно з постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.11.2015 позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі, визначеному ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, що діяла на 01 березня 2014 року, тобто без обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання, а на виконання постанови Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04.11.2016 було проведено призначення щомісячного довічного грошового утримання, відповідно до її резолютивної частини, та оскільки в останній постанові не було зазначено про незастосування передбаченого законом максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання, утворилося відємне значення.

При цьому, представник відповідача пояснив, що будь-які відрахування із щомісячного довічного грошового утримання позивача за період з серпня 2015 року по лютий 2017 року управлінням Пенсійного фонду не проводилися. Дане твердження позивачем не спростовано під час судового розгляду.

Натомість, визначаючи суму позовних вимог в розмірі 19 718,84 грн., позивач виходив лише з сум боргу, зазначених в останній графі протоколу від 03.02.2017 індивідуального перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, за період з червня 2016 року по лютий 2017 року.

Вважаючи протиправними дії відповідача з виконання постанови Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04.11.2016, позивач оскаржив їх в порядку ст. 267 КАС України, проте ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 06.03.2017 по справі № 808/2438/16, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017, в задоволенні заяви було відмовлено, а дії відповідача щодо обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, у період з 04 серпня 2015 року по 08 червня 2016 року, тобто до дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 4-рп/2016, визнано такими, що не суперечать постанові Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року по справі № 808/2438/16 та відповідають розясненням Конституційного Суду України.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

За правилом частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з цим, позивач відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України також має довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За правилом ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів існування у відповідача заборгованості щодо виплати призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Посилання позивача на норми ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суд визнає необґрунтованим, оскільки відповідач не здійснював утримання надміру виплачених позивачу сум щомісячного довічного грошового утримання, а провів перерахунок цих сум згідно з постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року по справі № 808/2438/16.

Таким чином, недоведеність обставин, на які посилався позивач в обґрунтування заявленого позову, є підставою для відмови у його задоволенні в повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 86, 94, 98, 158 163 КАС України, суд

постановив:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Гуляйпільського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання постанови у повному обсязі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.С. Гасанбеков