Справа № 203/2768/17
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/2768/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2017 Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Дніпрі в особі інспектора патрульної поліції Назаренко Миколи Олексійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що постановою від 22.07.2017 року, винесеної інспектором поліції Назаренко М.О., його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн., за фактом порушення вимог п.8.7.3 ПДР України - проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору. Вважає, що зупинка транспортного засобу була неможлива з урахуванням швидкості його руху близько 60 км/г та тормозного шляху, в зв'язку з цим він керувався п.8.11 ПДР України та продовжив рух. Також посилався, що постанова була винесена з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки винесена безпосередньо на місці вчинення, а не за місцем розташування органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення, що позбавило його реалізації прав, передбачених ст.268 КУпАП. В зв'язку з цим, позивач просив визнати протиправними дії інспектора поліції Назаренко М.О. та скасувати постанову від 22.07.2017 року.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги.

Стороною відповідача до суду було надано письмові заперечення, в яких відповідач, посилаючись на правомірність винесення постанови, просив відмовити позивачу в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, перевіривши доводи, викладені в письмових запереченнях відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою інспектора патрульної поліції УПП в м.Дніпрі Назаренко М.О. від 22.07.2017 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпП у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Як зазначено в постанові, 22.07.2017 року о 14:42:26 г. в м.Дніпрі на вул.Січеславська Набережна,9, водій ОСОБА_1 здійснив проїзд перехрестя на заборонений жовтий заборонений сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.8.7.3 ґ) ПДР України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 3 ч.1 ст.288 КУпАП визначено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора

Згідно п.п.ґ),д),е) п.8.7.3 ПДР України встановлено, що жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до п.8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Пунктом 8.11 ПДР України передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Заперечуючи проти правомірності оскаржуваної постанови від 22.07.2017 року позивач посилався на те, що з урахуванням дорожнього покриття та швидкості його руху, а також обмеженням видимості світлофорного об'єкту, розташованого по напрямку його руху з права, він був позбавлений можливості зупинитись з дотримання вимог п.8.10 ПДР України без застосування екстреного гальмування та без створення перешкод іншими учасникам дорожнього руху. В зв'язку з чим, скористався положеннями п.8.11 ПДР України та продовжив рух.

Перевіряючи вказані доводи позивача, суд враховує представлений відповідачем в якості доказу відеозапис фіксування правопорушення, оглянутого в судовому засіданні, з якого вбачається, що позивач рухався по вул.Січеславська Набережна в м.Дніпрі в лівій смузі та під'їжджаючи до перехрестя не зупинився у відповідності до вимог п.8.10 ПДР України, проїхавши його на жовтий сигнал світлофору.

При цьому, з відеозапису чітко вбачається, що зелений сигнал світлофору почав та продовжував мигати ще до під'їзду позивача до перехрестя та позначеної дорожньої розмітки 1.12 (стоп лінія). В цей час, позивач пригальмовував транспортний засіб, що вбачається з загорання відповідних стоп-сигналів на його автомобілі, позаду нього інших транспортних засобів не було. Світлофорні об'єкти, як з лівої так і з правої частини по напрямку руху позивача чітко проглядались на достатній відстані від перехрестя та позивач переткнув розмітку 1.12 та виїхав на перехрестя в момент, коли на світлофорі вже загорівся жовтий сигнал.

За вказаних обставин, суд відхиляє доводи позивача про відсутність в нього можливості своєчасно, з дотримання вимог п.8.10 ПДР України, здійснити зупинку транспортного засобу та, що така зупинка створила б безпеку іншим учасникам руху.

Вказаний відеозапис суд вважає належним та допустимим доказом та таким, що в достатній мірі підтверджує доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Також з відеозапису вбачається, що перед винесенням постанови інспектором поліції позивачу було повідомлено про причини зупинки, роз'яснено його права, передбачені законом, зокрема і ст.268 КУпАП.

Що стосується доводів позовної заяви в частині незаконного винесення постанови на місці вчиненого правопорушення, з посиланням на рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року, суд враховує наступне.

Дійсно відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 визначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, зміни до ст.258 КУпАП, внесені Законом України від 14.07.2015 року №596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху», в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч.4 ст.258 цього Кодексу щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місті вчинення правопорушення, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вказане рішення Конституційного Суду України. Відповідно зазначені зміни і не були предметом розгляду Конституційним Судом України у справі №1-11/2015, а тому і висновки, викладені в останній, на них розповсюджуватись не можуть.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова була винесена відповідачем правомірно, з дотриманням вимог КУпАП, а заявлений позивачем позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.7,9,245,247,256,280,283,288,293 КУпАП, ст.ст.11,71,159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Дніпрі в особі інспектора патрульної поліції Назаренко Миколи Олексійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо останню не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.Ю.Казак