Справа № 804/4587/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2016 р. Справа № 804/4587/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Смоли» до ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
27 травня 2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державного підприємства «Смоли» (далі - позивач, ДП «Смоли») до ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі відповідач, ОСОБА_2 ОДПІ) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № НОМЕР_1 від 05.02.2015.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 у справі № 804/6729/15, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 у справі №804/6729/15 апеляційну скаргу ДП «Смоли» залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 - без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.06.2016 по справі №804/6729/15 (К/800/6887/16) касаційну скаргу ДП «Смоли» задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погодилася з таким висновком судів попередніх інстанцій, вказавши на його передчасність та звернула увагу на те, що під час судового розгляду цієї справи та надання оцінки оспорюваному рішенню судам потрібно встановити, за який саме період ДП «Смоли», на думку відповідача, несвоєчасно сплатило (погасило) у повному обсязі недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску, за що і було прийнято рішення від 05.02.2015 № НОМЕР_1.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2016 справу прийнято до провадження, присвоєно їй номер №804/4587/16 та призначено до судового розгляду на 11.08.2016 о 14:30.
У судовому засіданні 25.08.2016 суд здійснив заміну відповідача ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на його правонаступника - ОСОБА_2 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити, просив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання 29.08.2016 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, що підтверджується наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно з ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з висновками означеного акта позаплановою виїзною перевіркою встановлена несвоєчасна сплата єдиного соціального внеску на суму у розмірі 6875773,33 грн. Встановлено порушення ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".
Рішенням № від 08.08.2014 відповідачем підприємству нарахована пеня за несвоєчасну сплату ЄСВ за вересень 2013 року у розмірі 4379,53 грн. (0,1 % від суми недоїмки) та штраф у розмірі 12566,03 (10%), а всього на суму недоїмки 16945,56 грн. Враховуючи те, що пеня встановлена без кінцевого строку нарахування, рішення № від 08.08.2014 було скасоване в адміністративном у порядку.

11.02.2015 підприємство отримало від ОСОБА_2 ОДПІ рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 05.02.2015 №. Оскарженим рішенням № від 05.02.2015 відповідачем нарахована пеня у розмірі 4379,53 грн. (0,1 % від суми недоїмки ), штраф у розмірі 12566,03 грн. (10%), а всього на суму недоїмки 16945,56 грн., з визначенням кінцевого періоду нарахування пені, а саме: з 22.10.2013р. по 13.12.2013р.

Надаючи оцінку правомірності винесення оскарженого рішення № від 05.02.2015, суд виходить з такого.

У відповідності до абз. 2 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Згідно абз. 1 ч. 8 вказаної статті Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Зі змісту акта перевірки від 28.07.2014 №3286/52-04-03-17-01-30168850 видно, що перевірка проводилася за період з 01.09.2013 по 24.07.2014. Як зазначено на стор. 4 акта перевірки, оплата ЄСВ у вересні 2013 року на суму у розмірі 675643,83грн. позивачем здійснювалася наступними платіжними дорученнями: від 01.10.2013 на суму 280633,81 грн., від 08.10.2013 №269 на суму 1530,00 грн., від 14.10.2013 на суму 380,00 грн., від 14.10.2013 №1369 на суму 6600,00 грн., від 14.10.2013 №1366 на суму 8880,00 грн., від 18.10.2013 №672 на суму 377620,02 грн.

Отже, останній платіж з ЄСВ за вересень 2013 року позивачем здійснений 18.10.2013, у той час як кінцевий термін сплати 20.10.2013, що підтверджує відсутність порушення позивачем терміну сплати ЄСВ у вересні 2013 року.

Згідно з п.13 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Згідно зворотнього боку облікової картки платника податків ДП "Смоли", наданої контролюючим органом станом на 01.10.2013, встановлено, що у ДП "Смоли" відсутня заборгованість з ЄСВ, а станом на 21.10.2013 сума ЄСВ повністю погашена, останній платіж проведений 18.10.2013.

Разом з тим, з оскарженого рішення видно, що пеня нарахована за період, починаючи з 22.10.2013, отже, відповідачем здійснено нарахування пеня саме за вересень 2013 року. Відсутність порушення позивачем терміну сплати ЄСВ у вересні 2013 року підтверджена висновками акта перевірки та наявними в матеріалах справи доказами.

Суд відзначає, що структуру нарахованої пені представник відповідача в судовому засіданні пояснити не зміг, розрахунок до оскарженого рішення від 05.02.2015 № відповідачем не наданий.

Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи наведене вище та з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і доведеність позивачем невідповідності винесеного рішення від 05.02.2015 № про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску вимогам чинного законодавства.

Таким чином, заявлені позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору за платіжним дорученням №684 від 20.05.2015 у розмірі 182,70 грн., №2730 від 03.11.2015 у розмірі 200,97 грн., №3034 від 03.12.2015 у розмірі 1808,73 грн., №355 від 09.03.2016р. у розмірі 2192,40 грн., а всього у розмірі 4384,80 грн. (а.с.3, 61, 73, 97).

Керуючись ст. ст. 94, 122, 128, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства «Смоли» до ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 05.02.2015 №.

Стягнути з ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Смоли» () судові витрати з оплати судового збору у розмірі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1