Справа № 824/279/17-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/279/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Козлової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Чернівецької області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Чернівецької області про визнання протиправним та скасування наказу виконувача обов'язків прокурора Чернівецької області №183-к від 14 квітня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

В обґрунтування позову позивач вказував, що працює на посаді керівника Сторожинецької місцевої прокуратури, а оскаржуваним наказом його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за неналежне виконання службових обов'язків, істотні недоліки в організації роботи на основних напрямах прокурорської діяльності, які негативно впливають на результати роботи місцевої прокуратури.

Позивач вважає наказ №183-к від 14 квітня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» протиправним з підстав недопущення ним порушень службових обов'язків; порушення відповідачем при його прийнятті порядку притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, оскільки у нього не було відібрано письмових пояснень; прийняття наказу не уповноваженою на те особою, адже 13 квітня 2017 року наказом Генерального прокурора України на посаду прокурора Чернівецької області було призначено ОСОБА_3, а тому виконувач обов'язків прокурора області ОСОБА_4 не мав права 14 квітня 2017 року приймати рішення про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував та просив суд в його задоволенні відмовити, посилаючись на правомірність оскаржуваного наказу. Зокрема, вказував про виявлені недоліки в роботі Сторожинецької місцевої прокуратури в різних сферах прокурорської діяльності, що і слугувало для притягнення позивача як керівника Сторожинецької місцевої прокуратури до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення йому догани. Зазначав про надання позивачем усних пояснень в ході оперативної наради 13 квітня 2017 року та про надання письмових пояснень 14 квітня 2017 і 17 березня 2017 року в рамках службового розслідування. Також вказував, що оскаржуваний наказ прийнятий уповноваженою особою - виконувачем обов'язки прокурора області ОСОБА_4, оскільки наказ від 13 квітня 2017 року про призначення прокурором області ОСОБА_3 надійшов до прокуратури Чернівецької області лише 20 квітня 2017 року, а його представлення відбулось 18 квітня 2017 року.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з 23 вересня 2002 року, наказом Генерального прокурора України від 03 грудня 2015 року №704-к призначений керівником Сторожинецької місцевої прокуратури з 15 грудня 2015 року.

13 квітня 2017 року проведено оперативну нараду у виконувача обов'язків прокурора області ОСОБА_4 щодо результатів перевірки роботи Сторожинецької місцевої прокуратури з ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, статистики та її аналізу, діяльності прокурорів у кримінальному провадженні та стану нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності, на якій перебував керівник Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_1

За результатом вказаної наради відповідач дійшов висновку про неналежне виконання позивачем службових обов'язків, а саме: відсутності контролю з боку керівника Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_1 у 36 кримінальних провадженнях; відсутності контролю щодо оскарження впродовж 2017 року прокурорами 3 рішень судів про відмову в обранні запобіжного заходу; відсутність належного контролю в кримінальному провадженні №0000790, в якому довідка про результати судового розгляду та копія судового рішення скеровані і надійшли до прокуратури області в передостанній день строку апеляційного оскарження судового рішення; невжитття достатніх заходів щодо забезпечення належної організації нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність; суттєві прорахунки в організації діяльності з питань ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, статистики та її аналізу; не забезпечення належної організації нагляду за додержанням законів органом досудового розслідування щодо всебічного, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження №0000628, контроль за якістю здійснення підлеглими працівниками процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно пункту 2 резолютивної частини протоколу оперативної наради від 13 квітня 2017 року у зв'язку з неналежною організацією здійснення нагляду за станом досудового розслідування у кримінальних провадженнях,неналежного виконання вимог наказів Генерального прокурора України №4гн «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні», №4/1 гн «Про організацію прокурорського нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність» та №275 «Про організацію діяльності органів прокуратури з питань ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, статистики та її аналізу» керівник Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_1 заслуговує притягненню до дисциплінарної відповідальності.

Наказом виконувача обов'язків прокурора Чернівецької області ОСОБА_4 №183-к від 14 квітня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_1, керівнику Сторожинецької місцевої прокуратури, оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків, істотні недоліки в організації роботи на основних напрямах прокурорської діяльності, які негативно впливають на результати роботи місцевої прокуратури.

Не погоджуючись із вказаним наказом, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх трудових прав.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Статтею 43 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків; 2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення; 3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень; 4) порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру; 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку; 8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення;9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорсько-слідчих працівників, види дисциплінарних стягнень, строки їх застосування тощо визначено положеннями статей 44-50 Закону України «Про прокуратуру», які відповідно до абз.3 п.1 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» набрали чинності 15 квітня 2017 року, тобто вже після виникнення спірних правовідносин.

При цьому відповідно до пп.5 п.5-1 Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» до набрання чинності положеннями, передбаченими абз.3 п.1 розділу XII «Прикінцеві положення» цього Закону, дисциплінарне провадження щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, здійснюється відповідно до Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 06 листопада 1991 року №1796-ХІІ.

Відповідно до статті 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України (далі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) дисциплінарними стягненнями є: 1) догана; 2) пониження в класному чині; 3) пониження в посаді; 4) позбавлення нагрудного знаку "Почесний працівник прокуратури України"; 5) звільнення; 6) звільнення з позбавленням класного чину.

Згідно частини першої статті 10 Дисциплінарного статуту прокуратури України Генеральний прокурор України має право застосовувати дисциплінарні стягнення, зазначені у статті 9 цього Статуту, в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої цієї статті позбавлення або пониження в класному чині державного радника юстиції 1, 2, 3 класів провадиться Президентом України за поданням Генерального прокурора України.

Частиною третьою статті 10 Дисциплінарного статуту прокуратури України передбачено, що прокурори Кримської АРСР, областей, міста Києва та прирівняні до них прокурори мають право застосовувати такі дисциплінарні стягнення: догану, пониження на посаді, звільнення, крім пониження в посаді і звільнення працівників, які призначаються Генеральним прокурором України. При необхідності застосування заходу дисциплінарного стягнення, що перевищує повноваження зазначених прокурорів, вони вносять подання Генеральному прокурору України.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що одним із видів дисциплінарних стягнень, яке може бути застосовано до прокурора за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків є догана. Такий вид стягнення до прокурора має право застосовувати або Генеральний прокурор України або прокурор області.

Як вбачається з обставин справи, рішення про притягнення позивача, який є керівником Сторожинецької місцевої прокуратури, до дисциплінарної відповідальності було прийнято в.о. прокурора Чернівецької області І.ОСОБА_4.

За змістом статті 10 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура Чернівецької області є регіональною прокуратурою у системі прокуратури України, що наведена у статті 7 вказаного закону.

Згідно частини третьої статті 11 Закону України «Про прокуратуру», якою визначено повноваження керівника регіональної прокуратури, у разі відсутності керівника регіональної прокуратури його повноваження здійснює перший заступник керівника регіональної прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника регіональної прокуратури.

Так, відповідно до наказу Генерального прокурора України від 16 лютого 2017 року №38к тимчасово покладено виконання обов'язків прокурора Чернівецької області на першого заступника прокурора цієї області старшого радника юстиції ОСОБА_4.

Наказом Генерального прокурора України від 13 квітня 2017 року №81к призначено старшого радника юстиції ОСОБА_3 прокурором Чернівецької області строком на п'ять років, звільнивши його в порядку переведення з посади прокурора Рівненської області.

Отже, з 13 квітня 2017 року ОСОБА_3 є працівником (керівником) прокуратури Чернівецької області.

Згідно наявного у справі корегуючого табелю обліку робочого часу прокуратури Чернівецької області з 01 по 15 квітня 2017 року, 13-те та 14-те квітня 2017 року значаться як робочі дні ОСОБА_3, що підтверджувалось відповідачем в судовому засіданні.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з 13 квітня 2017 року ОСОБА_4 не мав права виконувати обов'язки прокурора Чернівецької області, оскільки з указаної дати прокурором Чернівецької області є ОСОБА_3 і, відповідно, лише він як прокурор області мав право в силу своїх повноважень приймати 14 квітня 2017 року рішення про застосування дисциплінарного стягнення до керівника місцевої прокуратури.

При цьому відповідачем не було надано належних доказів на підтвердження офіційної відсутності ОСОБА_3 на роботі як керівника прокуратури Чернівецької області 13-го та 14-го квітня 2017 року (зокрема, листків непрацездатності, наказів про надання відпустки, перебування у відрядженні).

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що оскільки наказ Генерального прокурора України від 13 квітня 2017 року №81к про призначення прокурором області ОСОБА_3 надійшов до прокуратури Чернівецької області лише 20 квітня 2017 року, а його представлення відбулось 18 квітня 2017 року, то оскаржуваний наказ прийнятий суб'єктом владних повноважень в межах повноважень.

Між тим, суд вважає такі доводи відповідача безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі з огляду на те, що законодавством, яке регулює спірні правовідносини, не передбачено початком виконання повноважень керівника регіональної прокуратури день його представлення колективу відповідної прокуратури чи день надходження до регіональної прокуратури наказу про призначення на посаду її керівника.

Відтак, оскаржуваний позивачем наказ прийнятий особою, яка станом на день його прийняття не мала на те відповідних повноважень.

Зазначене свідчить про протиправність наказу виконувача обов'язків прокурора Чернівецької області ОСОБА_4 №183-к від 14 квітня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та наявність правовий підстав для його скасування.

Крім цього, вирішуючи спір, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Отже, наведеною нормою визначено обов'язок прокурора, який вирішує питання про накладення стягнення, особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила.

Проте, як свідчать обставини справи, усупереч частині першій статті 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України перед накладенням на позивача 14 квітня 2017 року наказом №183-к дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани у ОСОБА_1 письмові пояснення не відбирались.

З приводу зазначеного відповідач вказував, що позивач 14 квітня 2017 року власноручно надав пояснення, в якому зазначив, що детальні пояснення будуть надані пізніше, а 17 березня 2017 року в рамках службового розслідування ним було надані пояснення щодо неналежної організації нагляду за додержанням законів органами досудового розслідування щодо всебічного, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження №000028.

Однак, вказані доводи відповідача в обґрунтування правомірності оскаржуваного наказу є безпідставними, оскільки наданий відповідачем на їх підтвердження лист-пояснення ОСОБА_1, датований 14 квітня 2017 року о 20 год.30 хв., не є поясненнями особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності в розумінні частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України. Зміст названого листа свідчить про те, що такий був написаний позивачем вже після притягнення його до дисциплінарної відповідальності. До того ж, в ньому не міститься пояснень по суті неналежного виконання позивачем службових обов'язків, що мало місце на думку відповідача.

Щодо наданих відповідачем суду пояснень ОСОБА_1 з приводу стану досудового розслідування у кримінальному провадженні №000028 (як вказує відповідач такі надані 17 березня 2017 року), то зазначені також не є пояснення особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності в розумінні частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України, адже вони були надані позивачем задовго до оперативної наради, за наслідками якої вирішено притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності. Вони не містять пояснень усіх фактів та обставин, що були предметом розгляду на вказаній нараді 13 квітня 2017 року, внаслідок яких відповідач вирішив про неналежне виконання позивачем службових обов'язків.

З приводу тверджень відповідача про присутність позивача на оперативній нараді 13 квітня 2017 року та надання ним усних пояснень, то такі не свідчать про дотримання процедури притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, оскільки частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України чітко визначено обов'язок прокурора, який вирішує питання про накладення стягнення, одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила.

До того ж, за змістом вказаної статті особа, у якої необхідно відібрати письмові пояснення, надаючи їх усвідомлює про можливість притягнення її до дисциплінарної відповідальності, тим самим реалізує своє право на участь у прийнятті рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Між тим, як встановлено судом на підставі пояснень сторін, надаючи пояснення в ході оперативної наради 13 квітня 2017 року позивач фактично лише висловлював свою думку з приводу досліджуваних питань і не знав, що за результатом указаної наради буде прийнято рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

При цьому наявний у справі протокол оперативної наради №13 від 13 квітня 2017 року не містить відомостей про те, які саме пояснення та відносно чого надавав ОСОБА_1

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про порушення відповідачем процедури притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, що також свідчить про протиправність оскаржуваного позивачем наказу.

З обставин справи вбачається, що позивача як керівника місцевої прокуратури притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов'язків, у зв'язку з чим суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Так, повноваження керівника місцевої прокуратури наведені у статті 13 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якої керівник місцевої прокуратури: 1) представляє місцеву прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями; 2) організовує діяльність місцевої прокуратури; 3) у десятиденний строк із дня вивільнення посади повідомляє Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів про наявність вакантної або тимчасово вакантної посади у місцевій прокуратурі; 4) забезпечує виконання вимог щодо підвищення кваліфікації прокурорів місцевої прокуратури; 4-1 призначає на адміністративні посади та звільняє з адміністративних посад прокурорів у випадках та порядку, встановлених цим Законом; 4-2 онтролює ведення та аналіз статистичних даних, організовує вивчення та узагальнення практики застосування законодавства, інформаційно-аналітичне забезпечення прокурорів з метою підвищення якості здійснення ними своїх функцій; 5) виконує інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України. Керівник місцевої прокуратури видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень. У разі відсутності керівника місцевої прокуратури його повноваження здійснює перший заступник керівника місцевої прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника місцевої прокуратури.

Враховуючи положення указаної статті, а також беручи до уваги наявні у справі накази Сторожинецької місцевої прокуратури №1 від 03 січня 2017 року та №11 від 13 березня 2017 року про розподіл обов'язків між працівниками Сторожинецької місцевої прокуратури, зміст наказів Генерального прокурора України №4гн від 19 грудня 2012 року «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні», №4/1гн від 03 грудня 2012 року «Про організацію прокурорського нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність» та №275 від 16 жовтня 2015 року «Про організацію діяльності органів прокуратури з питань ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, статистики та її аналізу», суд погоджуються з доводами відповідача про те, що на позивача як керівника Сторожинецької місцевої прокуратури покладено організаційні та наглядові функції діяльності указаної прокуратури.

З оскаржуваного наказу вбачається, що невиконання позивачем службових обов'язків, що мало місце на думку відповідача, виразилось в істотних недоліках організації роботи Сторожинецької місцевої прокуратури, виявлених за результатом перевірки діяльності прокурорів у кримінальному провадженні, перевірки стану нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності, роботи з ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, статистики та її аналізу в Сторожинецькій місцевій прокуратурі.

Водночас суд зазначає, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень означає, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, які мають значення.

Згідно частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-ІV визначено, що суди при розгляді справ застосовують практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 27 вересня 2001 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Натомість, як уже зазначалось, при прийнятті оскаржуваного рішення письмові пояснення з приводу усіх обставин та фактів, які стали підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення, в останнього не відбирались, а оскаржуваний наказ не містить чіткого формулювання неналежного виконання позивачем службових обов'язків, періоду їх невиконання, зазначення в чому саме виразилась бездіяльність конкретно позивача в організації роботи прокуратури.

В оскаржуваному наказі не наведено обґрунтованих мотивів вини, якій передує причинно-наслідковий зв'язок вчинених дій чи допущеної бездіяльності саме позивачем, в розрізі його функціональних обов'язків по всім фактам, які, на думку відповідача, свідчать про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Відтак, оскаржуваний наказ необґрунтованим.

Також, на переконання суду, наказ №183-к від 14 квітня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» є передчасним з огляду на не відібрання у позивача письмових пояснень, прийняття наказу на наступний день після проведеної оперативної наради й не проведення службової перевірки, право проводити яку передбачено частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України.

Таким чином, перевіряючи оскаржуване позивачем рішення суб'єкта владних повноважень на відповідність його критеріям, наведеним у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що при його прийнятті відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, передбачені чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень; без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відносно ж наданих в ході судового розгляду справи пояснень сторін та наданих на їх підтвердження документів про обставини, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення позивачем службових обов'язків та вирішив притягнути його до дисциплінарної відповідальності, то суд не вправі перевіряти правильність і достовірність відомостей, отриманих за результатами проведення перевірки роботи Сторожинецької місцевої прокуратури з ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, статистики та її аналізу, щодо діяльності прокурорів у кримінальному провадженні та щодо стану нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності, тобто давати оцінку результатам проведеної перевірки роботи місцевої прокуратури.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідач, який заперечував проти позову, не довів правомірність оскаржуваного наказу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу виконувача обов'язків прокурора Чернівецької області №183-к від 14 квітня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», тобто про задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у справі квитанції від 23 травня 2017 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то з відповідача необхідно стягнути за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача вказану суму.

Керуючись статтями 2, 8, 11, 69, 70, 71, 86, 94, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов'язків прокурора Чернівецької області №183-к від 14 квітня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Стягнути з прокуратури Чернівецької області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 01 вересня 2017 року.