Справа № 318/1267/17
Суддя: Васильченко В. В.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 318/1267/17
Номер провадження №2-а/318/36/2017
ПОСТАНОВА

30.08.2017 року м. Камянка-Дніпровська

Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Васильченка В.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Енергодарського обєднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати протиправними дії Камянсько-Дніпровського обєднаного УПФУ в Запорізькій області щодо відмови йому в розрахунку пенсії за віком з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; зобовязати Камянсько-Дніпровське обєднане УПФУ в Запорізькій області перерахувати йому пенсію за віком з 28.04.2017 р. відповідно до . 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком ( 2014 2016 р.р.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією; стягнути з Пенсійного фонду України на його користь судові витрати, а саме 640 грн. судового збору та 1500 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування предявлених вимог вказав, що він перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб». Після призначення пенсії він продовжував працювати до 2014 р. З 29 вересня 2012 р. набув право на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і 28.04.2017 р. звернувся до Камянсько-Дніпровського обєднаного УПФУ в Запорізькій області з заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком. Але управлінням його було фактично переведено з пенсії, раніше отриманої, на пенсію за віком. При цьому, при нарахуванні пенсії за віком було взято показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 р. Тоюто, перерахунок відповідачем проведений неправомірно, оскільки він не звертався з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного Закону, а вперше просив призначити пенсію за іншим законом.

Ухвалою суду від 18.07.2017 р. замінено у справі в якості відповідача з Камянсько-Дніпровського обєднаного Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області на ОСОБА_2 обєднане управління пенсійного фонду України в Запорізькій області.

30.08.2017 відповідач ОСОБА_2 обєднане управління пенсійного фонду України в Запорізькій області подав письмові заперечення проти позову, в яких просив суд в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування заперечень вказав, що з 09.06.1999 р. ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». За його заявою від 28.03.2017 р. переведено на інший вид пенсії - пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до п. 3 ст. 45 Закону, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Таким чином, для обчислення розміру пенсії застосована середня заробітна плата на одну застраховану особу в цілому по Україні визначена на момент первинного призначення пенсії, та подальшим її осучасненням (на підставі п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 327) до показника середньої заробітної плати за 2007 рік. На теперішній час пенсія призначена відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства, підстави для зміни порядку обчислення заробітної плати та відповідного перерахунку пенсії відсутні. За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони. І тільки у випадку звільнення сторони, що понесла витрати, від оплати надання їй правової допомоги витрати здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Але позивачем не доведені підстави його звільнення від оплати надання йому правової допомоги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові матеріали справи, заперечення відповідача, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як передбачено ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Наявними по справі доказами встановлено, що ОСОБА_1, будучи пенсіонером та суб'єктом системи пенсійного забезпечення, отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» після припинення служби в Збройних силах України з 09.06.1999 р., що підтверджується копією його трудової книжки.

28.09.2012 р. ОСОБА_1 виповнилося 60 років, що підтверджується копією його паспорту та відповідно з 29.09.2012 р. він набув право на призначення йому пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». За даних обставин, 28.04.2017 р. він звернувся із заявою про призначення йому пенсії за віком, що визнає відповідач в своїх запереченнях.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особа, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз вказаних норм свідчить, що ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначений саме за цим Законом. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак, у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення пенсії за віком з переведенням з іншого виду пенсії за вислугу років, призначеної іншим нормативно-правовим актом Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, в той час як за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше. Пенсія за вислугою років положеннями ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачена.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 31.03.2015 у справі № 21-612а14, від 09.06.2015 у справі № 21-550а14, яка відповідно до приписів ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років позивач ОСОБА_1 продовжував працювати до 2014 р. та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, оскільки право на пенсію за віком у позивача виникло вперше, а тому при визначенні розміру пенсійних виплат слід брати розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії 28.04.2017, тобто виходячи із розміру заробітної плати за 2014-2016 роки, як це передбачено ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не застосовувати показники заробітної плати в середньому на одну особу у цілому по Україні в галузях економіки за 2007 рік, як це зроблено відповідачем, що слідує з відповіді за № 25/Х-1 від 26.05.2017.

Втім, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» не містить посилань на показник «середня заробітна плата у галузях економіки України». Враховуючи, що даний показник не має відношення до пенсії позивача за вислугу років, оскільки при її розрахунку він не застосовувався, тому суд приходить до висновку, що він не повинен застосуватися і при розрахунку ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Доводи відповідача в обґрунтування правомірності своїх дій щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік при призначенні пенсії позивачеві за віком положеннями ч. 3 ст. 45 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно якої при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, передбачені ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, суд не бере до уваги, оскільки позивач такого бажання не мав, а наполягав на застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2014, 2015, 2016 роки, про що подав відповідну заяву 16.05.2017, реалізувавши тим самим надане йому законом право.

Отже, наведені відповідачем заперечення по суті даного позову суд вважає немотивованими та не обґрунтованими жодними доказами, а тому вони не можуть прийматись судом до уваги. Доказів, які спростовували б твердження позивача та висновки суду, а так само підтверджували правомірність дій, відповідачем не надано.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За вказаних вище обставин суд приходить до висновку, що пенсійний орган неправомірно при переведенні з одного виду пенсії на інший застосував показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, що призвело до порушення законних прав позивача на отримання пенсії в належному розмірі, які за даних обставин підлягають захисту судом із задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій Енергодарського обєднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо застосування вказаного показника при призначенні позивачеві пенсії за віком із зобовязанням відповідача здійснити перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передували року звернення, тобто за 2014, 2015, 2016 роки.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 90 КАС України витрати на правову допомогу пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Згідно квитанції та акту про надання юридичних послуг та виконання роботи щодо Договору про надання правової допомоги № 482 від 12.06.2017 р. позивач ОСОБА_1 сплатив адвокату ОСОБА_3 1500 грн. за складання адміністративного позову до суду.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Виходячи з наведеного, в силу ст. 94 КАС України з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн. та по оплаті послуг про надання правової допомоги в сумі 1500 грн.

Керуючись ст. ст.2,5, 6, 8-13,17, 18, 69-71, 90, 94,159-163,183-2,186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Енергодарського обєднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними бездіяльності та зобовязання вчинити певні діїзадовольнити.

Визнати протиправними дії Енергодарського обєднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати ОСОБА_2 обєднане управління пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 28 квітня 2017 р. відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2014, 2015, 2016 роки та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Енергодарського обєднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, в рахунок відшкодування сплати судових витрат по оплаті судового збору в сумі 640 ( шістьсот сорок ) грн. та по оплаті послуг про надання правової допомоги в сумі 1500 ( одна тисяча пятсот ) грн.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Васильченко