Справа № 807/1527/16
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/5508/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Ніколіна В.В., Рибачука А.І.

за участі секретаря судових засідань: Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправними дій, рішення, наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

19.10.2016 ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (далі - відповідач - 1), Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (відповідач - 2), в якому, просить визнати протиправними дії відповідача - 1 щодо проведення атестації, визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії ГУ НП від 08.09.2016 відносно ОСОБА_2 щодо невідповідності займаній посаді та рекомендації звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність, наказ ГУНП в Закарпатській області № 161 о/с про звільнення позивача (через службову невідповідність) та зобов'язати відповідача - 1 поновити його на посаді оперуповноваженого Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що його атестування проведено з грубим порушенням вимог ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) без об'єктивної оцінки його службової відповідності та особистих якостей, що свідчить про незаконність винесення оскаржуваного рішення. Крім того, таке атестування відбулося менш, ніж через рік з моменту призначення ОСОБА_2 на посаду оперуповноваженого Ужгородського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області з присвоєнням спеціального звання «старший лейтенант поліції».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області та Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в частині визнання протиправним дій щодо проведення атестації, визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії ГУНП від 08.09.2016 відносно позивача щодо невідповідності займаній посаді та рекомендації звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність залишено без розгляду.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 позов задоволено.

Із цією постановою суду не погодився відповідач Головне управління Національної поліції у Закарпатській області та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального права, з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що атестування позивача було проведено у межах наданих повноважень атестаційними комісіями та у спосіб, передбачений наказом МВС України від 17.11.2015 № 1465, яким затверджено Інструкцію про порядок проведення атестування поліцейських, що в свою чергу спростовує висновки суду першої інстанції про порушення відповідачем проведення атестування ОСОБА_2 Порядок проведення атестування та прийняття рішення про звільнення позивача зі служби в поліції через службову невідповідність є обґрунтованим та таким, що відповідає Закону України «Про Національну поліцію» та вищезазначеній Інструкції.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце, що підтверджується наявними у справі розписками.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Як встановлено судом першої інстанції, 07 листопада 2015 року ОСОБА_2 прийнятий на службу до Національної поліції і призначений на посаду оперуповноваженого Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області з присвоєнням спеціального звання старший лейтенант поліції відповідно до наказу ГУНП в Закарпатській області № 11 о/с від 07 листопада 2015 року.

Відповідно до атестаційного листа, 12 серпня 2016 року прямим керівником позивача зроблено висновок про те, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. За результатами тестування позивачем набрано: тестування загальних навичок 25 балів з 60, професійне тестування 26 балів з 60. За результатами атестування (висновок атестаційної комісії) від 08 вересня 2016 року позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до протоколу ОП№ 15.00033816.0066988 від 08 вересня 2016 року атестаційною комісією було прийнято рішення (висновок атестаційної комісії), що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

23 вересня 2016 року ОСОБА_2 відповідно до наказу № 161 о/с звільнено зі служби в поліції за статтею 77 частиною 1 пунктом 5 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити, оскільки атестування позивача проводилося за відсутності підстав, передбачених частиною другою статті 57 Закону України «Про Національну поліцію». Крім того, призначення для проведення атестації позивача протягом першого року проходження служби після призначення на посаду є незаконним з урахуванням спеціальних норм законів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Спірні відносини регулюються Законом України «Про Національну поліцію», Наказом МВС України від 17.11.2015 № 1465, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України та яким затверджено Інструкцію про порядок проведення атестування поліцейських, де визначено порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України (далі - органи поліції) з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри (далі - Інструкція № 1465).

Згідно з пунктом 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до затвердженої схеми співвідношення спеціальних звань.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Закону № 580-VІІІ атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Вичерпний перелік підстав для атестування визначено у частині 2 ст. 57 Закону № 580-VІІІ до яких віднесено: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що кожна з вищенаведених підстав для проведення атестування повинна бути пов'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Отже, мета атестування, визначена у частині першій статті 57 Закону № 580-VIII, не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з вичерпними підставами, визначеними у частині другій статті 57 Закону №580-VIII, тобто, цей Закон не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених частиною другою статті 57 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону № 580-VІІІ атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Частиною 4 ст. 57 Закону № 580-VІІІ встановлено, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Пунктом 3 розділу І Інструкції № 1465, встановлено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до пунктів 4 та 5 розділу І Інструкції № 1465 рішення про проведення атестування та про строки, у які проводиться атестування, приймає Голова Національної поліції України, керівники органів поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими актами законодавства України призначаються на посади їх наказами. Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Отже, рішення органу поліції про атестування конкретного поліцейського із зазначенням підстав атестування є процедурною передумовою атестування, без якої атестування вважається безпідставним.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.08.2016 Атестаційною комісією № 9 ГУНП у Закарпатській області проведено атестування позивача, за результатами якого складено протокол ОП № 15.00033816.0066988 від 08.09.2016 та прийнято рішення: «Займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

Крім того, з атестаційного листа ОСОБА_2 вбачається, що позивач проходить службу в органах поліції з 07 листопада 2015 року та у займаній посаді атестується вперше.

Під час атестації перевіряється, чи відповідають займаній посаді ділова кваліфікація, рівень знань і навичок, інші суспільно значущі якості поліцейського. Атестація повинна сприяти поліпшенню якісного складу поліцейських, їх ефективному використанню, росту професійної компетентності, підвищенню кваліфікації, посиленню організованості, відповідальності, дисциплінованості. Атестація має здійснюватися на засадах законності, об'єктивності, гласності, колегіальності, неупередженості.

Згідно з пунктів 11 та 12 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування. За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Пунктом 15 розділу IV Інструкції №1465 встановлено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до атестаційного листа старший сержант поліції ОСОБА_2 за період проходження служби зарекомендував себе посередньо, виконання поставлених завдань організовує неефективно.

Щодо показників службової діяльності позивача, то в атестаційному листі зазначено, що позивач особисто розкрив 15 злочинів, розглянув - 56 матеріалів ЄО, виконав 74 доручення слідчого, на зв'язку - 4.

Пунктом 10 розділу IV Інструкції №1465 встановлено, що з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Як вбачається з матеріалів справи за результатами тестування позивач набрав 25 балів - загальні знання, 26 балів - професійне тестування.

Разом з тим, не набрання позивачем мінімальної кількості балів за результатами проходження тесту на загальні здібності та професійні знання, на переконання суду апеляційної інстанції, не може бути самостійною підставою для визнання поліцейського таким, що не відповідає займаній посаді, за умови наявності інших позитивних показників згідно критеріїв, визначених Інструкцією № 1465.

Так, відповідно до п.16 розділу IV Інструкції №1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Згідно з пунктами 20, 21 розділу IV Інструкції №1465 усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу.

З системного аналізу правових норм вбачається, що негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Крім того, процедура проведення співбесіди, як етапу атестування, повинна бути достатньо прозорою з тим, щоб і сама особа, яка проходить співбесіду, керівники органів поліції, які реалізовують її результати та суд, перевіряючи законність проведеного атестування, могли з'ясувати фактичні підстави, покладені в основу прийнятого атестаційною комісією рішення.

Як зазначено в протоколі Атестаційної комісії № 9 ГУНП у Закарпатській області ОП № 15.00033816.0066988 від 08.09.2016 під час проведення атестації було досліджено атестаційний лист та інші матеріали, які було зібрано на особу, яка проходить атестування, а саме: декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», інформацію з відкритих джерел. Членами атестаційної комісії позивачу були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації щодо подальшого проходження служби в Національній поліції.

Суд апеляційної інстанції зазначає що наведені у Додатку 1 до Протоколу ОП № 15.00033816.0066988 від 08.09.2016 питання, які були поставлені позивачу, та відповіді на них, вказані не в повному обсязі, відповіді позивача на поставлені питання викладені здебільшого через оціночні поняття «неповністю» / «не знає», без зазначення змісту наданих відповідей.

Окрім того, відповідачами не долучено до матеріалів справи відомості з відкритих джерел, посилання на які міститься у протоколі атестаційної комісії.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції наголошує, що метою проведення атестації (для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність) є вирішення питання про можливість у той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби через службову невідповідність виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Однак, всім цим обставинам, атестаційною комісією при прийнятті висновку щодо невідповідності ОСОБА_2 займаній посаді не було надано оцінки та всебічно їх не розглянуто, і як наслідок прийнято необгрунтований висновок.

Враховуючи те, що позивача не призначали на вищу посаду, щодо нього не вирішувались питання про переміщення на нижчу посаду чи про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, а також те, що Закон України «Про Національну поліцію» не містить норм, які б передбачали можливість проведення атестації працівників, які перейшли на службу в поліцію в порядку переведення з міліції, суд першої інстанції зробив правильний висновок про протиправність дій відповідача щодо проведення його атестації.

Суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованим твердження відповідача, що при прийнятті оскаржуваного щодо ОСОБА_2 рішення атестаційною комісією № 9 ГУ НП в Закарпатській області враховувався тільки критерій щодо результатів його тестування, оскільки, крім цих критеріїв, до уваги беруться і показники його службової діяльності, відсутність дисциплінарних стягнень.

Так, результати тестування обов'язково враховуються атестаційною комісією, однак вони не мають вирішального значення та мають оцінюватись разом з іншими критеріями оцінки та матеріалами, що були подані для атестування, і відповідно, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Разом з цим необхідно зазначити, що Законом України «Про Національну поліцію» як спеціальним законом з питань проходження служби в поліції не врегульоване питання визначення кола осіб, які не підлягають атестації, а тому суд вважає можливим застосування до спірних правовідносин окремих положень Закону України «Про професійний розвиток працівників».

Статтею 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників» визначено категорії працівників, які не підлягають атестації, а саме: працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року; вагітні жінки; особи, які здійснюють догляд за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом, інвалідом дитинства; одинокі матері або одинокі батьки, які мають дітей віком до чотирнадцяти років; неповнолітні; особи, які працюють за сумісництвом.

Законом чи колективним договором можуть установлюватися інші категорії працівників, які не підлягають атестації.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про професійний розвиток працівників» атестаційна комісія приймає рішення про відповідність або невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про професійний розвиток працівників» у разі прийняття рішення про невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві перевести працівника за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направити на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією. Рекомендації комісії з відповідним обґрунтуванням доводяться до відома працівника у письмовій формі.

У разі відмови працівника від переведення на іншу посаду чи роботу, що відповідає його кваліфікаційному рівню, або від професійного навчання за рахунок коштів роботодавця роботодавець за результатами атестації має право звільнити працівника відповідно до Кодексу законів про працю України.

Оскільки позивач відпрацював на посаді оперуповноваженого Ужгородського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області менше одного року, то рішення відповідача - 1 про проведення щодо нього атестування суперечить вимогам Закону України «Про професійний розвиток працівників» та є протиправним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Судом першої інстанції, з врахуванням довідки № 659/106/5-2016 від 22.11.2016 про грошове забезпечення позивача за липень-серпень 2016 року вірно визначено кількість днів вимушеного прогулу позивача та середній заробіток за час вимушеного прогулу, який необхідно стягнути з відповідача, а саме: середньоденний заробіток позивача становить 151,09 грн, поновлено його на роботі рішенням суду від 04.04.2017.

Отже, кількість днів вимушеного прогулу, згідно Листів Мінсоцполітики від 20.07.2015 № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» та від 05.08.2016 № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» із дня звільнення позивача (26.09.2016) по день поновлення на роботі (04.04.2017) становить: 189.

Таким чином, сума заробітної плати, необхідна для відшкодування позивачу за 189 днів вимушеного прогулу становить: (189 днів х 151,09 грн) = 28556,01 грн.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що отриману позивачем суму у центрі зайнятості не належить відраховувати від суми середнього заробітку, що присуджений позивачу за час вимушеного прогулу.

Так, Верховний Суд України, вирішуючи питання стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь незаконно звільненого і у подальшому поновленого судом працівника у випадку, коли такий отримував у центрі зайнятості допомогу по безробіттю за цей час, висловив позицію, згідно з якою наведену норму КЗпП слід розуміти так, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин (постанова від 25 травня 2016 року у справі № 6-511цс16).

З урахуванням вищенаведеного, відповідач - 1 Головне управління Національної поліції в Закарпатській області не довів правомірності прийняття рішення про те, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність винесення оскаржуваного рішення та його скасування, і як наслідок поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Також, суд першої інстанції вірно допустив до негайного виконання постанову суду в частині поновлення позивача на займаній на час звільнення посаді оперуповноваженого Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 27 вересня 2017 року та виплати заробітної плати за один місяць в сумі 4683,87 грн, оскільки пункт 2, 3 частини 1 статті 256 КАС України передбачає негайне виконання постанов суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати за один місяць.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскарженої постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року у справі № 807/1527/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
А. І. Рибачук

Ухвала в повному обсязі складена та підписана 31.08.2017.