Справа № 812/1152/17
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 вересня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1152/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря - Карча В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Рубіжанський міський суд Луганської області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТУ ДСА в Луганській області, в якому посилається на таке.

Указом Президента України від 18.10.2013 його призначено на посаду судді Ровеньківського міського суду Луганської області. Наказом в.о. голови Ровеньківського міського суду Луганської області від 29.10.2013 № 40-о його зараховано до штату зазначеного суду.

У серпні 2014 року Ровеньківський міський суд Луганської області припинив свою роботу у зв'язку з проведенням антитерористичної операції в окремих районах Луганської та Донецької областей. Розпорядженням голови ВССУ від 02.09.2914 № 27/0/38-14 відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» на підставі відповідних подань ДСА України визначено територіальну підсудність Ровеньківського міського суду Луганської області Біловодському районному суду Луганської області.

На підставі пункту 10 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», рішенням Вищої кваліфікаційної комісії від 09.04.2015 № 16/зп-15 позивача було тимчасово прикріплено до Рубіжанського міського суду Луганської області. Строк прикріплення закінчився 28.09.2015.

30.09.2016 набрала чинності нова редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону було законодавчо вирішено питання виплати суддівської винагороди та прикріплення суддів, які були прикріплені до інших судів Луганської та Донецької областей на підставі відповідних рішень Вищої кваліфікаційної комісії суддів.

Враховуючи відсутність в Законі механізму реалізації права на отримання суддівської винагороди, позивач 12.01.2017 звернувся до ТУ ДСА в Луганській області з заявою про нарахування та виплату суддівської винагороди на підставі пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

22.02.2017 позивач отримав листа начальника ТУ ДСА в Луганській області Савенка І.О. за № 373/17 вих., яким позивача повідомлено, що через відсутність наказу про його прикріплення до Рубіжанського міського суду Луганської області, ТУ ДСА в Луганській області не має достатніх правових підстав для нарахування та виплати йому суддівської винагороди. Одночасно роз'яснено про право на особисте звернення до голови Рубіжанського міського суду Луганської області з заявою про прикріплення до вказаного суду.

22.02.2017 позивач звернувся до голови Рубіжанського міського суду Луганської області з заявою про його тимчасове прикріплення до Рубіжанського міського суду Луганської області на підставі пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Листом в.о. голови Рубіжанського міського суду Луганської області від 13.03.2017 № 01-11/428/17 вих. Позивача повідомлено про те, що підстав для його прикріплення до Рубіжанського міського суду немає, оскільки на час набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» він не був прикріплений до зазначеного суду, тому положення пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на нього поширюватися не можуть.

Позивач не оскаржував указану відмову в судовому порядку, оскільки вважає, що відмова в прикріпленні не порушує його право на отримання суддівської винагороди.

30.04.2017 після спливу шестимісячного строку прикріплення, передбаченого пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи, що підстав для видання наказу головою Рубіжанського міського суду Луганської області про прикріплення позивача до зазначеного суду не існувало, він знову звернувся до ТУ ДСА з заявою про нарахування та виплату суддівської винагороди в період з 28.09.2015 по 30.04.2017.

Листом начальника ТУ ДСА в Луганській області Савенка І.О. від 25.04.2017 № 747/17 вих. Позивача також було повідомлено, що через відсутність наказу про його прикріплення до Рубіжанського міського суду Луганської області ТУ ДСА в Луганській області не має достатніх правових підстав для нарахування та виплати йому суддівської винагороди.

На думку позивача, в силу пункту 34 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» він вважався прикріпленим до Рубіжанського міського суду Луганської області з 30.09.2016 по 30.03.2017 та має право на виплату суддівської винагороди в період з дня закінчення попереднього прикріплення 28.09.2015 до дня прийняття рішення ВККС України про його відрядження до іншого суду або до дня спливу шестимісячного строку прикріплення - 30.03.2017.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА в Луганській області з не вчинення дій щодо нарахування та виплати йому суддівської винагороди в період з 28.09.2015 по 30.03.2017 на підставі пункту 34 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зобов'язати ТУ ДСА в Луганській області здійснити нарахування та виплату йому суддівської винагороди в період з 28.09.2015 по 30.03.2017 на підставі пункту 34 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

У судове засідання позивач не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких просив розглядати справу без його участі та посилається на таке.

Згідно з п. 34 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності у 2016 році, суддя, який був прикріплений до іншого суду за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, має право на отримання посадового окладу за період з дня закінчення строку такого прикріплення до дня прийняття Вищою кваліфікаційною комісією суддів України рішення про його відрядження.

Суддя, який був прикріплений до іншого суду за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів відповідно до п. 10 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», вважається прикріпленим до такого суду до дня прийняття Вищою кваліфікаційною комісією суддів України рішення про його відрядження. Строк такого прикріплення не може перевищувати шість місяців з дня набрання чинності цим Законом.

Позивач, подавши заяву, був прикріплений на шість місяців до Рубіжанського міського суду і отримував усі належні виплати.

Рішенням Ради суддів від 04.02.2016 № 11 суддів місцевих загальних судів Донецької та Луганської областей, які були прикріплені відповідно до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області та Рубіжанського міського суду Луганської області відповідно до п. 10 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та строк прикріплення яких закінчився, з дня, наступного за днем закінчення строку такого прикріплення, тимчасово прикріпити до цих же судів. Головам відповідних судів рекомендовано видати відповідні накази щодо тимчасового прикріплення суддів, та їх фінансового забезпечення в частині виплати посадового окладу судді.

ТУ ДСА в Луганській області не отримувало наказів про повторне прикріплення позивача ОСОБА_1 від Рубіжанського міського суду Луганської області.

Таким чином відповідач вважає, що він діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.

Також відповідач посилається на пропуск позивачем строків звернення до суду зі вказаним позовом.

Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 КАС України, суд дійшов такого.

Позивача ОСОБА_1 відповідно до статті 127, частини першої статті 128 Конституції України призначено строком на п'ять років на посаду судді Ровеньківського міського суду Луганської області відповідно до Указу Президента України «Про призначення суддів» від 18 жовтня 2013 року № 570/2013 (арк. спр. 8-10).

На підставі наказу голови Ровеньківського міського суду Луганської області від 29.10.2013 № 40-о позивача зараховано до штату Ровеньківського міського суду Луганської області з 29.10.2013 (арк. спр. 11).

Згідно зі статтею 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та зазначеного Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», відповідно до якої на території Луганської та Донецької областей розпочата антитерористична операція (далі по тексту - АТО).

Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України «Про визначення територіальної підсудності справ» від 02 вересня 2014 року № 27/038-14 було змінено територіальну підсудність справ, підсудних розташованим у районі проведення АТО місцевим загальним судам. Рішенням Ради суддів України від 23 грудня 2014 року № 76 (далі по тексту - Рішення РСУ № 76) було тимчасово прикріплено до штату судів того самого рівня і спеціалізації відповідно в Донецькій та Луганській областях, що функціонують на території, підконтрольній українській владі, суддів, які подали заяви на переведення на роботу на посадах суддів до інших судів України з судів, які тимчасово знаходяться на неконтрольованій території Донецької та Луганської областей, до прийняття рішення про їх переведення у встановленому законом порядку. Відповідно до пункту 3 Рішення РСУ № 76 головами відповідних судів видаються накази про тимчасове прикріплення таких суддів на підставі заяв суддів про прикріплення та штатних розписів.

Наказом ДСА України «Про визначення кількості суддів у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим» від 15 жовтня 2014 року № 133, виданому на виконання Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням АТО», було збільшено кількісний склад місцевих загальних судів.

За умов пункту 10 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» у разі, якщо суд припиняє роботу у зв'язку із стихійним лихом, військовими діями, проведенням АТО або іншими надзвичайними обставинами, суддя, який обіймає посаду в такому суді, може бути, за рішенням ВККСУ, на строк не більше ніж на шість місяців, прикріплений до іншого суду того ж рівня в іншій місцевості із збереженням за ним посадового окладу, але без відповідних доплат.

Судом установлено, що Рішенням ВККСУ від 09 квітня 2015 року № 16/зп-15 ОСОБА_1 було прикріплено до Рубіжанського міського суду Луганської області (арк. спр. 12-19).

Згідно з наказом голови Рубіжанського міського суду Луганської області від 19.02.2015 № 13-ос ОСОБА_1 тимчасово прикріплено до Рубіжанського міського суду Луганської області (арк. спр. 45).

Наказом голови Рубіжанського міського суду Луганської області від 28.09.2015 № 105-ос у зв'язку з закінченням 27.09.2015 шестимісячного строку тимчасового прикріплення ОСОБА_1 відкріплено від Рубіжанського міського суду Луганської області (арк. спр. 42-44).

Протягом часу прикріплення позивача до Рубіжанського міського суду Луганської області, зокрема з 09.04.2015 до 28.09.2015 позивачу проводилась виплата суддівської винагороди без відповідних доплат, що підтверджується довідкою про доходи від 18.08.2017 № 1384/17-13вих (арк. спр. 47).

У зв'язку з закінченням строку прикріплення, позивачу було припинено виплату суддівської винагороди.

Спірним питанням у даній справі є правомірність припинення нарахування та виплат суддівської винагороди позивачу.

Як зазначено в Рішенні РСУ від 04.02.2016 № 11, до набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII (далі -Закон № 192-VIII) судді, які обіймали посаду в судах, які припинили роботу у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, були прикріплені до судів в іншій місцевості України та отримували суддівську винагороду відповідно до рішень Ради суддів України від 25 квітня 2014 року № 18 (Рішення № 18) та від 23 грудня 2014 року № 76 (Рішення № 76). Зокрема, судді місцевих загальних судів Донецької та Луганської областей були прикріплені відповідно до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області та Рубіжанського міського суду Луганської області.

За інформацією Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, розміщеною на її офіційному веб-сайті, за період з дня набрання чинності Законом України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII Комісією було прийнято рішення від 9 квітня 2015 року № 16/зп-15, від 12 травня 2015 року № 31/зп-15, від 28 травня 2015 року № 38/зп-15, від 9 червня 2015 року № 39/зп-15, від 24 червня 2015 року № 46/зп-15, від 19 серпня 2015 року № 55/зп-15, від 9 вересня 2015 року № 58/зп-15, від 30 вересня 2015 року № 62/зп-15 та № 63/зп-15, від 21 жовтня 2015 року № 66/зп-15, від 9 листопада 2015 року № 73/зп-15, від 10 грудня 2015 року № 78/зп-15 про прикріплення відповідних суддів до іншого суду того ж рівня в іншій місцевості.

Порядок призначення чи обрання суддею і умови забезпечення суддів визначаються виключно Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів», які передбачають особливості забезпечення функціонування судової влади.

Згідно з частиною першою статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07.07.2010 № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За приписами частини другої статті 145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди - щодо фінансового забезпечення діяльності цих органів; Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України та Державної судової адміністрації України.

У відповідності до частини третьої статті 145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, а також у цілому щодо місцевих та апеляційних судів.

Статтею 146 вказаного Закону визначено, що суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку.

Пунктом 4 Рішення № 76 зобов'язано Державну судову адміністрацію України забезпечити виплату: суддівської винагороди, обрахованої з дня останнього нарахування до дня тимчасового прикріплення, та допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу (у разі перебування у відпустці) та суддівської винагороди до моменту переведення в установленому законом порядку в судах, до яких вони тимчасово прикріплені.

Також приписами пункту 5 Рішення № 76 передбачено, що Державна судова адміністрація України забезпечує асигнування для виплати суддівської винагороди суддям з урахуванням цього рішення.

Відповідно до пункту 10 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності 28.03.2015, передбачено, що у разі якщо суд припиняє роботу у зв'язку із стихійним лихом, військовими діями, проведенням антитерористичної операції або іншими надзвичайними обставинами, суддя, який обіймає посаду в такому суді, може бути, за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, на строк не більше ніж на шість місяців прикріплений до іншого суду того ж рівня в іншій місцевості із збереженням за ним посадового окладу, але без відповідних доплат.

З аналізу наведених норм вбачається, що виплата суддівської винагороди суддям, які призначені на відповідні посаді до судів, що припинили свою роботу у зв'язку з проведенням АТО, здійснюється лише в разі їх тимчасового (не більше, ніж на шість місяців) прикріплення до суду того ж рівня в іншій місцевості.

В рішенні Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 11 визнано за необхідне здійснення невідкладних заходів для забезпечення гарантій незалежності суддів, які обіймають штатні посади в місцевих загальних судах Донецької та Луганської області, що припинили свою роботу, а також суддів судів Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, у тому числі стосовно прикріплення таких суддів до інших судів того ж рівня й спеціалізації в іншій місцевості та виплати їм суддівської винагороди. А також цим Рішенням визначено, що суддів місцевих загальних судів Луганської області, які були прикріплені до Рубіжанського міського суду Луганської області відповідно до пункту 10 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" (Закон № 192-VIII) та строк прикріплення яких закінчився, з дня, наступного за днем закінчення строку такого прикріплення, тимчасово прикріпити до цього ж суду (пункт 3).

Суддів судів Донецької та Луганської областей, які прикріплені рішеннями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України відповідно до пункту 10 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" (Закон N 192-VIII) строк прикріплення яких не закінчився, тимчасово прикріпити до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області та Рубіжанського міського суду Луганської області відповідно з дня, наступного за днем закінчення строку такого прикріплення (пункт 5).

Відповідно до пунктів 2 - 5 цього рішення прикріпленню підлягають судді, які:

- подали заяви про переведення до іншого суду, які не розглянуті повноважними органами (Вищою кваліфікаційною комісією суддів України або Верховною Радою України);

- подали заяви про переведення до іншого суду та отримали рекомендацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- подали заяву про обрання суддею безстроково у зв'язку з закінченням строку повноважень та матеріали щодо цього питання, не розглянуті повноважними органами;

- подали заяви про звільнення за власним бажанням або у відставку й заяви не розглянуті відповідними повноважними органами (Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, Вищою радою юстиції або Верховною Радою України);

- перебувають у відпустках по вагітності та пологах, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до виходу на роботу або подання заяви про переведення до іншого суду (пункт 6).

Рішенням РСУ від 08 квітня 2016 року № 29 визначено, що Рада суддів України у Рішенні від 04 лютого 2016 року № 11 визнала за необхідне здійснення заходів забезпечення гарантій незалежності суддів, які обіймають штатні посади в місцевих загальних судах Донецької та Луганської області, які припинили свою роботу, а також суддів судів Автономної республіки Крим та міста Севастополя, у тому числі стосовно прикріплення таких суддів до інших судів того ж рівня й спеціалізації в іншій місцевості та виплати їм суддівської винагороди. У зв'язку з чим було прийнято рішення про тимчасове прикріплення вказаних суддів, строк прикріплення яких закінчився, до відповідних місцевих судів з дня, наступного за днем закінчення строку такого прикріплення.

Згідно з пунктом 6 рішення Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 11 дія цього рішення розповсюджується на виключний перелік суддів, які станом на дату набрання чинності цим рішенням не переведені на роботу до іншого суду.

Крім того, у пункті 1 зазначеного Рішенні РСУ від 08 квітня 2016 року № 29 роз'яснено, що дія Рішення Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 11 розповсюджується на суддів, які визначені у п.п. 2 - 5 цього рішення.

З наявних в матеріалах справи документів слідує, що ОСОБА_1 не належить до жодної з категорій суддів, які визначені у п. 6 вищезгаданого Рішення РСУ № 29, що також підтверджується поясненнями самого позивача (арк. спр. 67-69).

З наданої на запит суду інформації, яка викладена у листі Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 28.08.2017 № 21-4550/17 (арк. спр. 72) слідує, що позивач 03.02.2015 звертався до Комісії з заявою про переведення до іншого суду, однак відкликав свою заяву 12.05.2015. Із заявою про рекомендування для обрання на посаду судді безстроково не звертався.

Листом від 21.02.2017 № 01-09/23/17 вих Рубіжанський міський суд Луганської області повідомляв ТУ ДСА в Луганській області, що на час набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» ОСОБА_1 був відкріплений від Рубіжанського міського суду Луганської області відповідно до п. 10 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» у зв'язку із закінченням шестимісячного терміну тимчасового прикріплення. Документи, необхідні для тимчасового прикріплення до Рубіжанського міського суду Луганської області на підставі рішення Ради суддів України від 04.02.2016 № 11 суддею Фоміним О.В. не надавалися (арк. спр. 64).

Судом установлено, що позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із заявою про тимчасове прикріплення від 22.02.2017. Листом від 13.03.2017 № 01-11/428/17вих Рубіжанський міський суд повідомив позивача, що на час набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» він не був прикріплений до Рубіжанського міського суду Луганської області. Тому положення п. 34 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на нього поширюватися не можуть. Тому підстав для прикріплення позивача до Рубіжанського міського суду Луганської області на даний час немає (арк. спр. 13).

Позивач не оскаржував указану відмову в прикріпленні.

Суд вважає, що доводи позивача, які наведені в обґрунтування вимог про бездіяльність відповідача щодо не нарахування суддівської винагороди не доведені належним чином.

Шестимісячний строк прикріплення, який дає право на збереження посадового окладу, пов'язується з моменту відновлення роботи суду, коли таке прикріплення припиняється, або ж з моментом переведення судді для роботи до іншого суду в передбаченому законом порядку.

У разі коли строк прикріплення судді до іншого суду спливає, а суд не відновив свою роботу, такий суддя втрачає статус прикріпленого, а отже й право на збереження за ним виплат в розмірі посадового окладу.

Можливість продовження виплати посадового окладу такому судді обумовлюється лише прийняттям нового рішення щодо його прикріплення до іншого суду, та виданням відповідного наказу головою суду, до якого суддя буде прикріплений.

Тобто, чинним законодавством не передбачено постійної виплати суддівської винагороди суддям, які не прикріплені до відповідних судів України та не відносяться до категорій, що визначені у пункті 6 Рішення РСУ № 11.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі норм чинного законодавства України, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Щодо посилань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом слід зазначити таке.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

На підставі викладеного суд не бере до уваги посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати.

Керуючись статтями 2, 11, 70, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Рубіжанський міський суд Луганської області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2017 року.

Суддя І.О. Свергун