Справа № 183/1846/17
Суддя: Сорока О. В.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/1846/17
№ 2-а/183/127/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 серпня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.М.,

секретаря Демяненка Р.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти Управління патрульної поліції в м.Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2 про визнання скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

21 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду з адміністративним позовом до інспектора 2 роти Управління патрульної поліції в м.Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2, в якому просить:

- поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 661677 від 10 квітня 2017 року,

- визнати дії інспектора незаконними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 661677 від 10 квітня 2017 року,

- провадження у справи закрити.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 10 квітня 2017 року приблизно о 14-36 годині він, керуючи автомобілем ГАЗ 2410, держаний номерний знак 92698АВ, рухався в м.Сєвєродонецьку, по вул. Танкістів, де при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул.Енергетиків автомобіль потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Відповідач, який прибув на місце ДТП, та ознайомився з поданими ОСОБА_1 документами на автомобіль, запитав про наявність полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. ОСОБА_1 надав інспектору посвідчення учасника бойових дій, зазначивши, що він звільнений від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. 17 квітня 2017 року Карман отримав постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 661677 від 10 квітня 2017 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У звязку з тим, що позивач відповідно до п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - звільнений від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, то зазначає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 126КУпАП.

А тому вважає дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови незаконними і просить скасувати винесену постанову; провадження у справі просить закрити.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, суду надані письмові заперечення на позов, у яких представник Управління патрульної поліції в м.Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному позов не визнав, надав пояснення про те, що 10 квітня 2017 року біля 14-36 години інспектором патрульної поліції батальйону УПП в м.Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному, лейтенантом поліції ОСОБА_2 під час несення служби було здійснено разом з напарником ОСОБА_3 виїзд на місце ДТП, а саме в м.Сєвєродонецьк, перехрестя вул.Танкистів та вул.Енергетиків, за участю автомобіля ГАЗ 2410, д/н 92698АВ, під керуванням ОСОБА_1 В ході оформлення ДТП інспектором Романовим Г.Е. згідно п. 2.4 ПДР України було здійснено перевірку документів, передбачених п. 2.1. ПДР, однак позивачем не був наданий поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Щодо посилань позивача на те, що він є учасником бойових дій, а тому звільнений від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, то пояснив, що ОСОБА_1 не є володільцем транспортного засобу автомобіля ГАЗ 2410, д/н 92698АВ, тому як відповідно до ст.ст. 316, 319 ЦК України не є власником автомобіля, а наявність у нього прав певної категорії лише надає йому право керувати цим транспортним засобом, а не володіти ним. А тому інспектором Романовим Г.Е. відповідно до діючого законодавства на місці була складена оскаржувана постанова, а від інспектора Онопко Є.С. відібрані пояснення з цього приводу. А тому дії ОСОБА_2 щодо винесення постанови є законними, а позов необґрунтований та такий, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи положення ч.6 ст.128 КАС України та неявку належним чином повідомленого відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, суд вважає за належне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного.

З копії постанови серії АР № 661677 від 10 квітня 2017 року, винесеної інспектором 2 роти Управління патрульної поліції в м.Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2, вбачається, що при перевірці документів інспектором поліції, передбачених п. 2.1. ПДР водій ОСОБА_110 квітня 2017 року біля 14-36 години в м.Сєвєродонецьк, на перехресті вул.Танкистів та вул.Енергетиків, керуючи автомобілем ГАЗ 2410, д/н 92698АВ, не мав при собі поліса цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП. У відповідності до вимог ст. 284 КУпАП на ОСОБА_1 було накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

З копії постанови також вбачається, що вона не була вручена особі, яка притягається до адміністративної відповідальності тобто ОСОБА_1 10 квітня 2017 року, а направлена рекомендованим листом на його імя за вих. № 2241/41/36/01-2017 від 11 квітня 2017 року.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення від 10 квітня 2017 року, згідно вх. № 9651/17 від 21 квітня 2017 року.

Відповідно дог вимог ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що позивачем не пропущений строк на звернення з адміністративним позовом до суду, тому клопотання в цій частині є зайве заявленим.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З копії посвідчення серії АБ № 345996, виданому 21 березня 2015 року на імя ОСОБА_1, вбачається, що позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до п.2.1 «ґ» ПДР України, на який міститься посилання у постанові по справі про адміністративне правопорушення, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Не можуть бути взяті до уваги посилання відповідача в своєму запереченні на те, що позивач в розумінні ст.ст. 316, 319 ЦК України не є власником зазначеного транспортного засобу, а тому на нього не розповсюджується дія п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому як вони не основані на законі.

Так, рішенням Конституційного Суду № 7-рп/2014 від 23.12.2014 року надано офіційне тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

У відповідності до п.2.1 «а», «б» ПДР України, водій транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон).

У відповідності до ч.1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а ч.2 ст. 72 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

П.2 ч.2 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», поліцейському надано право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у разі, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Будь-яких відомостей, а ні оскаржувана постанова, а ні заперечення та додатки до нього, які б свідчили про те, що позивач ОСОБА_1, 10 квітня 2017 року під час керування автомобілем НОМЕР_1, володів цим транспортним засобом без будь-якої правової підстави відповідачем не надано.

Відповідачем, в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України не надано жодного доказу на підтвердження спростування позиції позивача у справі, записів засобів фіксації порушення, показань свідків, інших доказів на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення чи спростування обставин оскарження постанови.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України відповідачем не надано доказів, які б спростовували твердження відповідача про відсутність факту вчинення останнім адміністративного правопорушення, протиправності дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги щодо визнання дій відповідача незаконними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про закриття провадження у справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 247 п. 1; ст. 293 ч. 1 п. 3 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: скасовує постанову і закриває справу

Як встановлено в судовому засіданні в діях ОСОБА_1, під час перевірки документів при оформленні ДТП, що сталася 10 квітня 2017 року біля 14-36 години м.Сєвєродонецьку, по вул. Танкістів, де при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул.Енергетиків, за участю автомобіля ГАЗ 2410, д/н 92698АВ, під його керування, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 126 ч. 1 КУпАП. А тому вимоги позивача щодо закриття провадження у справі також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 4-9, 13, 14, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 2 роти Управління патрульної поліції в м.Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2 про визнання скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 661677 від 10 квітня 2017 року, винесену інспектором 2 роти Управління патрульної поліції в м.Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя О.В.Сорока