Справа № 826/2151/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 серпня 2017 року № 826/2151/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1
до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області
проскасування податкової вимоги від 11.01.2016 № 902-23 та рішення про опис майна у податкову заставу від 22.01.2016 № 4/05-14-13

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкової вимоги від 11.01.2016 № 902-23 та рішення про опис майна у податкову заставу від 22.01.2016 № 4/05-14-13.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає зобов'язань щодо сплати податків, у зв'язку з чим відповідач не мав права здійснювати нарахування податку та надсилати до банку податкову вимогу. Також позивач посилався на положення пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України та пункту 7 частини другої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, через канцелярію суду від нього надійшли письмові заперечення, у яких він просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що у зв'язку з несплатою позивачем самостійно визначеного грошового зобов'язання було сформовано та направлено на адресу позивача податкову вимогу від 02.02.2015 № 71-25 на суму 2141,22 грн., водночас станом на 19.04.2016 сума податкового боргу збільшилась та складає 7867,03 грн. Також відповідач посилався на те, що хоча 22.01.2016 було винесено рішення про опис у податкову заставу майна позивача проте дії щодо опису майна у податкову заставу не здійснювались, а отже на даний час вказане рішення не несе правових наслідків для позивача.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Правління Національного банку України від 28.02.2014 № 107 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" до категорії неплатоспроможних" Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.02.2014 № 9 розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2014 по 02.06.2014 та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Брокбізнесбанк".

Постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 № 45 «Про початок процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" та розпочато процедуру ліквідації банку строком на один рік з 11.06.2014 по 10.06.2015.

22.01.2016 в.о. начальника Костянтинівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області прийнято рішення № 4/05-14-13 про опис майна у податкову заставу, згідно з яким, відповідно до статті 89 Податкового кодексу України, вирішено здійснити опис майна Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», у податкову заставу.

02.02.2016 Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" отримано лист Костянтинівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 26.01.2016 № 289/05-14-23, яким повідомлялось про факт наявності податкового боргу по податку на нерухоме майно в сумі 6 677,15 грн. та винесення податкової вимоги від 11.01.2016 № 902-23. Також, зазначеним листом було запропоновано у разі несплати податкового боргу у встановлений строк надати перелік ліквідного майна, яке може бути реалізоване в рахунок погашення податкового боргу та попереджено, що у разі ненадання інформації у терміни встановлені чинним законодавством будуть здійснені заходи щодо опису майна у податкову заставу за місцем його знаходження.

Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 не погоджуючись з податковою вимогою від 11.01.2016 № 902-23 та рішенням про опис майна у податкову заставу від 22.01.2016 № 4/05-14-13, та вважаючи їх такими, що підлягають скасуванню звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Позивач у позовній заяві просить суд скасувати податкову вимогу від 22.01.2016 № 902-23, яка, як він зазначає у позовній заяві, ним отримана не була, а про факт наявності якої він дізнався з листа відповідача від 26.01.2016 № 289/05-14-23.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.04.2017 зобов'язано відповідача надати суду належним чином засвідчені копії податкової вимоги № 902-23 від 11.01.2016 та доказів вручення її позивачу або письмові пояснення щодо причини неможливості надання відповідних документів.

Листом від 27.04.2017 № 1498/10/05-14-17 відповідач, на виконання вказаної ухвали суду, повідомив, що на адресу ПАТ "Брокбізнесбанк" було надіслано лист від 26.01.2016 № 289/05-14-23 у якому вказано, що на адресу підприємства була направлена вимога від 11.01.2016 № 902-23, водночас фактично, податкова вимога, про яку йдеться у листі вказана помилково та на адресу боржника не надсилалась у зв'язку з чим відсутня можливість надати її копію.

Таким чином відповідачем визнано факт того, що податкова вимога від 11.01.2016 № 902-23 ПАТ "Брокбізнесбанк" не виносилась, а зазначення про факт її наявності в листі від 27.04.2017 № 1498/10/05-14-17 є помилковим.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що податкова вимога від 11.01.2016 № 902-23 відповідачем ПАТ "Брокбізнесбанк" не виносилась, відсутній документ, який можу бути скасовано судом, а отже у суду відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо скасування податкової вимоги від 11.01.2016 № 902-23.

Частинами першою та третьою статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Пунктами 6 та 16 частини першої статі 2 зазначеного Закону встановлено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 1.3 статті 1 Податкового кодексу України встановлено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Статтею 89 Податкового кодексу України врегульовано питання виникнення права податкової застави.

Постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 № 45 «Про початок процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" та розпочато процедуру ліквідації банку строком на один рік з 11.06.2014 по 10.06.2015.

Рішення № 4/05-14-13, про опис майна Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» у податкову заставу, було прийнято 22.01.2016

Отже, вказане рішення прийнято вже після відкликання банківської ліцензії та початку процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк", тобто поширення на Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З огляду на зазначене, до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» не могли бути застосовані положення Податкового кодексу України щодо погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу, зокрема, положення статті 89 Податкового кодексу України, та відповідно прийнято рішення № 4/05-14-13 про опис майна у податкову заставу.

Таким чином, позовні вимоги в частині щодо скасування рішення № 4/05-14-13 від 22.01.2016 про опис майна у податкову заставу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області про опис майна у податкову заставу від 22.01.2016 №4/05-14-23.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

4. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (85110, Донецька обл., м. Костянтинівка, проспект Ломоносова, 125, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 (03057, м. Київ, проспект Перемоги, 41, код ЄДРПОУ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. (тимсяча тириста сімдесят вісім грн. 00 коп.).

Оригінал платіжного доручення від 10.02.2016 № 17681 на суму 1378 грн. 00 коп. зберігається у матеріалах справи та поверненню не підлягає.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов