Справа № 815/2189/17
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2189/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді Бжассо Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Іщенко С.О.,

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1 (згідно паспорту),

представника відповідача Кучеренко Ю.М. (за довіреністю),

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та рішення щодо застосування заходів дисциплінарного впливу, скасування пункту 3 наказу командира військової частини від 27 січня 2017 року № 66 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

Визнати неправомірними дії та рішення (перевищення службових

повноважень) командира військової частини НОМЕР_1 генерал майора ОСОБА_2 щодо застосування до мене заходів дисциплінарного впливу (притягнення мене до дисциплінарної відповідальності) та переслідування по службі за подання скарги на дії безпосереднього начальника - полковника ОСОБА_3 , а також

оскарження дій та наказів командира військової частини НОМЕР_1 генералмайора ОСОБА_2 в судовому порядку;
Скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27 січня 2017 року №66, відповідно до якого на мене застосовано заходи дисциплінарного впливу (притягнуто до дисциплінарної відповідальності) за порушення вимог статей 11,14, 33, 34,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що 06 березня 2017 року позивачу, на підставі його рапорту, в адміністративному відділі військової частини НОМЕР_1 , було доведено наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27 січня 2017 року №66.
Відповідно до пункту 3 даного наказу, за порушення статей 11, 14, 33, 34,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України позивачу нагадано про обов`язки служби. Тобто застосовано захід дисциплінарного впливу (притягнення до дисциплінарної відповідальності), передбачений статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Позивач зазначає, що виданню даного наказу та застосування заходу дисциплінарного впливу (притягнення до дисциплінарної відповідальності), передувало службове розслідування та мій рапорт від 14.12.2016 року на дії полковника ОСОБА_4 .
Позивач зазначає, що службове розслідування, яке було підставою видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 від 27 січня 2017 року №66, для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності (вжиття заходів дисциплінарного впливу), шляхом застосування приписів встановлених статтею 45 Дисциплінарного статуту України, проведено з порушеннями вимог Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 N 82, а саме - порушено її процесуальний та матеріальний порядок проведення службового розслідування.
Також, позивач зазначив, що застосування до нього заходів дисциплінарного впливу (притягнення до дисциплінарної відповідальності), має мету переслідування його по службі за подання скарги на дії безпосереднього начальника - полковника ОСОБА_3 та оскарження дій командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 у судовому порядку. Тобто, відповідач прямо порушує статтю 113 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Позивач вказує, що відповідачем порушено його конституційне право, надане статтею 59 Конституції України - право на правовий захист за допомогою адвоката, хоча у своєму поясненні, він прохав про залучення до всіх процесуальних дій свого адвоката.
Позивач під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх з підстав, викладених в адміністративному позові та додаткових письмових поясненнях № 1, № 2, №3 , № 4.
Представник відповідача під час судового розгляду справи заперечувала проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов та додаткових письмових поясненнях, згідно яких представник відповідача не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, заперечує проти позову і вважає вимоги позивача безпідставними.
Представник відповідача вказує, що службове розслідування проведено у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 №82. А саме - з дотриманням її процесуального та матеріального порядку проведення службового розслідування. Крім того, ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Вислухавши думку сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 не належать до задоволення з наступних підстав.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2016 року № 849 «Про призначення службового розслідування» комісією в період з 27.12.2016 року по 27.01.2017 року було проведено службове розслідування по фактам викладених в рапорті начальником служби метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_1 .
Під час проведення службового розслідування встановлено, що: 02.11.2016 року підполковник ОСОБА_1 подав рапорт до адміністративного відділу про надання йому щорічної відпустки за 2016 рік. Командиром військової частини було прийнято рішення про надання підполковнику ОСОБА_1 щорічної відпустки за 2016 рік з 10.12.2016 року.
04.11.2016 року підполковник ОСОБА_1 отримав рапорт про надання відпустки для доведення терміну та дати убуття у відпустку до начальника озброєння військової частини НОМЕР_1 полковнику ОСОБА_3 .. В подальшому підполковник ОСОБА_1 рапорт не повернув.
З метою убуття у відпустку підполковник ОСОБА_1 прибув 14.12.2016 року о 14:55 год. до адміністративного відділу для отримання відпускного квитка.
У адміністративному відділі знаходились наступні посадові особи: відповідальний виконавець адміністративного відділу військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_5 , діловод адміністративного відділу військової частини НОМЕР_1 працівник Збройних сил України ОСОБА_6 , офіцер адміністративного відділу військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_7 .
Після прибуття підполковника ОСОБА_1 , до адміністративного відділу зайшов полковник ОСОБА_4 , побачив підполковника ОСОБА_1 , стоячи у дверному пройомі, став вимагати від підполковника ОСОБА_1 повернення рапорту, який він не повернув з 04.11.2016 року, пояснюючи, що його відсутність унеможливлює оформлення його відпускного квитка та включення в наказ командира військової частини НОМЕР_1 . Підполковник ОСОБА_1 категорично відмовився повертати документ та в зухвалій формі «запросив всіх до суду», при цьому вів себе викликаючи, провокував конфлікт, розмахуючи перед обличчям полковника ОСОБА_4 папкою з документами, намагався вийти з кабінету, не звертаючи увагу на те, що перед ним стояв полковник ОСОБА_4 . Намагаючись уникнути фізичного зіткнення, полковник ОСОБА_4 відступив назад в напрямку коридору. Підполковник ОСОБА_1 відбігши на відстань до десяти метрів почав кричати, що буде скаржитись до суду.
Факт застосування фізичного впливу між полковником ОСОБА_4 та підполковником ОСОБА_1 не зафіксовано (арк.с. 47-52).
Комісією, за результатами проведеного службового розслідування, зроблений висновок, щодо наявності в діях начальника служби метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 присутні порушення статей 11, 14, 33, 34, 49 Сатуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме: несвоєчасне повернення рапорту на відпустку до адміністративного відділу, провокування начальника адміністративного відділу Секретаря військової Ради військової частини НОМЕР_1 полковника Клецького Р.А. на конфліктні дії, неповага до посадової особи, яка є старшою за військовим званням.
Відповідно до п.3 наказу №66 від 27.01.2017 року командира військової частини НОМЕР_1 , за порушення статей 11,14,33,34,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальнику метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_1 нагадано про обов`язки служби.
Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 551-XIV (далі Статут), військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно зі ст. 3 Статуту, військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового

обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й

громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Приписами ст. 4 Статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції ( 254к/96-ВР ) та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно зі ст. 5 Статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині

(підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Відповідно до положень ст. 45, у разі невиконання (неналежного виконання)

військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Приписами ст. 68 Статуту передбачено, що на старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е)пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Згідно ст. ст. 70,71,72,73 Статуту, Командир роти (корабля 4 рангу), батальйону (корабля 3 рангу) щодо підлеглих офіцерів користується правом робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану.

Командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується відповідно до статті 8 цього Статуту дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), крім того, мають право попереджувати офіцерів про неповну службову відповідність.

Командир полку (корабля 1 рангу), бригади, дивізії щодо підлеглих офіцерів має право: а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану; б) попереджувати про неповну службову відповідність.

Командир корпусу, крім прав, якими наділено командира

бригади, дивізії, має право щодо вищих офіцерів робити зауваження,

оголошувати догану, сувору догану.

Командувач військ оперативного командування має право:щодо офіцерів: а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану; б) попереджувати про неповну службову відповідність; в) понижувати у посаді офіцерів від командирів батальйонів

(кораблів 3 рангу), відповідних їм і нижчих; г) звільняти з військової служби через службову невідповідність від командирів батальйонів (кораблів 3 рангу),

відповідних їм і нижчих; щодо генералів та адміралів: а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану; б) попереджувати про неповну службову відповідність.

Відповідно до ст. ст. 5, 11, 14, 33, 34, 49 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-ХІV, внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Необхідність виконання завдань оборони України, захисту

її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України ( 254к/96-ВР) та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Військовослужбовці, які за своїм службовим становищем і військовим званням (статті 31 і 32 цього Статуту) не є стосовно інших військовослужбовців начальниками або підлеглими, можуть бути старшими чи молодшими за військовим званням.

Старші за військовим званням військовослужбовці мають право

вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання. Молодші за званням військовослужбовці повинні беззастережно виконувати зазначені вимоги старших за військовим званням військовослужбовців.

У разі спільного виконання службових обов`язків військовослужбовцями, що не підпорядковані один одному, якщо їх службові відносини не визначені командиром (начальником), начальником є старший із них за посадою, а за рівних посад - старший за військовим званням.

Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про

Збройні Сили України в цілому.

Приписами п.1.2 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України

15.03.2004 № 82 (далі Інструкція), службове розслідування проводиться у разі:невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду;невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини;неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення;порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки;недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Відповідно до положень розділу 3 Інструкції, розслідуванням повинно встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення;форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного;умови та причини, що сприяли правопорушенню;чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Приписами розділу 4 Інструкції, за результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються:посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування;підстави службового розслідування;час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття);обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину;заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення;пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності;інші заходи, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, якими воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право викласти свою окрему думку.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування.

У разі якщо службове розслідування проводилося органом Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, акт та матеріали службового розслідування передаються на розгляд відповідним командирам (начальникам).

Судом встановлено, що у відповідності до вимог чинного законодавства посадовими особами відповідача проведено службове розслідування з метою встановлення обставин по фактам викладених в рапорті начальником служби метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт від 27.01.2017 року, який на думку суду, відповідає вимогам інструкції, у зв`язку з чим, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо невідповідності акту перевірки розділам 3 та 4 Інструкції.

Суд зазначає, що акт службового розслідування від 15.01.2017 року, який наданий позивачем, як приклад належного складання акту службового розслідування, судом не досліджується, оскільки не є належним та допустимим доказом по справі, так як не стосується обставин справи № 815/2189/17, не є затвердженою формою акту службового розслідування, яким має керуватися відповідач при складанні актів службового розслідування.

Суд зазначає, що Дисциплінарним Статутом чітко визначено перелік заходів дисциплінарного впливу, серед яких відсутнє нагадування військовослужбовцю про обов`язки. Стаття 45 Дисциплінарного Статуту розрізняє дисциплінарні стягнення, які накладаються за необхідності та нагадування про обов`язки служби, яке є обов`язком командира у випадку невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Таким чином, суд робить висновок, що вимоги позивача щодо визнання неправомірними дій та рішень відповідача щодо застосування до ОСОБА_1 заходів дисциплінарного впливу та скасування п.3 наказу від 27.01.2017 рок , відповідно до якого до позивача застосовано заходи дисциплінарного впливу (притягнуто до дисциплінарної відповідальності) не належать до задоволення, оскільки фактично позивача вказаним наказом не притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а лише нагадано про обов`язки служби на підставі висновків акту службового розслідування від 27.01.2017 року, в якому викладені обставини, що свідчать про недотримання позивачем військової дисципліни.

Щодо вимоги позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо переслідування ОСОБА_1 по службі за подання скарги на дії безпосереднього начальника полковника ОСОБА_3 , а також оскарження дій та наказів командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 в судовому порядку, суд робить висновок, що зазначена вимога не належить до задоволення з огляду на наступне.

Так, позивач вказує, що факт переслідування підтверджується неперенесенням до службової картки, яку заведено 06.03.2017 року відомостей про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани 23.07.2016 року, яке було в подальшому скасовано наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2016 року № 486, що підтверджується листом № 2/9450 від 15.09.2016 року.

На думку суду, не перенесення до нової службової картки позивача зазначених вище відомостей жодним чином не свідчить про переслідування відповідачем ОСОБА_1 по службі, оскільки діючі стягнення внесені до службової картки позивача. Крім того, на думку суду, зазначені позивачем обставини жодним чином не пов`язані із утисками військовослужбовця чи переслідування по службі.

Щодо посилання позивача на неврахування відповідачем під час прийняття рішення факту того, що позивач був нагороджений відзнакою міністерства оборони медаллю «За сумлінну службу» ІІІ ступеня від 04.12.2014 року, суд зазначає, що наявність у позивача під час проходження військової служби не виключає обов`язку командира військової частини у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку нагадати військовослужбовцю про обов`язки служби.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо(неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що адміністративний позов не належить до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 14, 70, 71, 86, 159-164, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та рішення щодо застосування заходів дисциплінарного впливу, скасування пункту 3 наказу командира військової частини від 27 січня 2017 року № 66 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В. Бжассо

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та рішення щодо застосування заходів дисциплінарного впливу, скасування пункту 3 наказу командира військової частини від 27 січня 2017 року № 66 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності.

05 вересня 2017 року.