Справа № 336/2264/17(2-а/336/234/2017)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2017 рокусправа № 336/2264/17(2-а/336/234/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Чабаненко С.В. Прокопчук Т.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2017 року у справі № 336/2264/17 (2-а/336/234/2017) за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними і зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в розрахунку пенсії за віком з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати відповідача перерахувати пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 06.03.2017 із застосуванням показника середньої зарплати з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією;

- стягнути з відповідача судові витрати, а саме 1500,00 грн. витрат на правову допомогу (а.с. 1-3)

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2017 року адміністративний позов задоволений частково.

Визнано протиправним дії відповідача щодо відмови в проведенні розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням вимог ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 з 06.03.2017 року відповідно до ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2014-2016 роки), забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Вимоги про стягнення видатків з правової допомоги адвоката залишено без задоволення (а.с. 36-37).

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, відмовивши в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 41-42).

Справа розглянута відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила такі обставини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на обліку в органах ПФУ та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262 (далі - Закон № 2262) (а.с.4).

З 06.03.2017 року позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком на підставі поданої ним заяви в порядку передбаченому ч. 3 ст. 45 Закону № 1058, але при обчисленні розміру пенсії застосований показник середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, яка складає 1197,91 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачу було призначено пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вперше, то має застосовуватися середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення позивача за призначенням пенсії, як це передбачено ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 1 Закону № 2262 передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислугу на військової службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

За змістом ст. 7 Закону № 2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

У відповідності до частини другої статті 40 Закону № 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + … + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до приписів частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Вказані норми свідчать, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас, раніше позивачу призначено пенсію відповідно до Закону № 2262, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку взагалі не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, оскільки основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення військовослужбовця.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років, позивач продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на застосування, при розрахунку йому пенсії, формули визначення розміру пенсії відповідно до ст. 40 Закону № 1058-ІV як призначеної вперше саме за цим Законом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем безпідставно було застосовано до спірних правовідносин положення частини третьої статті 45 Закону N 1058-IV, а тому правомірно задоволено позов в цій частині.

Вказаний висновок судовою колегією здійснений з урахуванням правової позиції Верховного суду України викладеної, у постанові від 31 березня 2015 року (справа № 21-612а14), яка відповідно до вимог ч. 2 ст.161 та ч. 1 ст. 244-2 КАС України повинна враховуватись судами при застосуванні правових норм в аналогічних правовідносинах.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2017 року у справі № 336/2264/17 (2-а/336/234/2017) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук