Справа № 761/17885/17
Суддя: Піхур О. В.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/483/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В., при секретарі: Кияшко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Енергетичної митниці ДФС про скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 1), Енергетичної митниці ДФС (далі - відповідач 2) про скасування постанов.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є агентом з митного оформлення ТОВ «Альянс Ойл Україна», 21 квітня 2017р. отримала постанову в справі про порушення митних правил № 0069/903010001/16 від 21 квітня 2016 року, винесену Енергетичною митницею ДФС, відповідно якої, позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 596804,34 грн. Вказана постанова видана на підставі протоколу про порушення митних правил № >069/903010001/16 від 07 грудня 2016р. Не погоджуючись із вищезазначеною постановою позивач оскаржила її до Державної фіскальної служби України. Державна фіскальна служба України за результатами розгляду скарги склала постанову від 15 травня 2017 року, яка була отримана 22 травня 2017р., якою постанову Енергетичної митниці ДФС від 21.04.2016р. (2017р.) в справі про порушення митних правил № 0069/903010001/16 залишила без змін, а скаргу - без задоволення. З вищезазначеними постановами і висновками протоколу № 0069/903010001/16 від 07.12.2016р. та порушенням митних правил, відповідальність за які передбачено ст. 485 МКУ позивач не згодна. Вважає, що вищезазначені постанови Енергетичної митниці ДФС від 21 квітня 2016 року та Державної фіскальної служби України від 15 травня 2017р. такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та суперечать йому та такими, що складені безпідставно, а отже мають бути скасовані.

Тому, позивач просила суд скасувати постанову Державної фіскальної служби України від 15 травня 2017 року; скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0069/903010001/16 від 21 квітня 2016 року (2017р.) Енергетичної митниці ДФС.

У судовому засіданні позивач, представник позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача 1 позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, підтримав письмові заперечення.

У судове засідання представник відповідача 2 не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Заслухавши надані пояснення, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч.1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках.

Згідно п.п.6 (е) ч.8 ст.257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі - кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру.

Відповідно п.1, п.4 ч 1 ст.266 Митного кодексу України декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього кодексу.

На підставі ч.4,5 ст.266 Митного кодексу України, у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант, а особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Згідно з ч.1 ст.293 Митного кодексу України на особу, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов'язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом.

На підставі ч.1 ст.295 Митного кодексу платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Пунктом 3.8 Розділу 3 Додатку II Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Закон України від 05.10.2006 р. № 227-V) встановлено, що декларант несе відповідальність перед митною службою за достовірність даних, представлених у декларації, а також за сплату мит та податків.

З наведених вище норм права вбачається, що згідно чинного законодавства України саме декларант є особою, яка несе відповідальність за достовірність зазначених у декларації даних, а також за сплату мит і податків.

В судовому засіданні встановлено, що постановою, винесеною Енергетичною митницею ДФС від 21.04.2017 року у справі про порушення митних правил № 0069/903010001/2016, позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 596804,34 грн.

При складанні тимчасової декларації позивачем у графі 31 митної декларації №903010001/2016/007120 від 05.12.2016 було зазначено невірні відомості про товар та фракційний склад згідно з паспортом якості від 30.11.2016 № 119712, що не відповідали заявленому у графі 33 МД коду товару згідно з УКТЗЕД .

Дані дії призвели до заниження ставки акцизного податку, який є складовою для основи нарахування податку на додану вартість.

Згідно зі ст.81 Митного Кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Умови та порядок застосування форм декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення митних декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів і транспортних засобів, встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Відповідно до ст. 232.1 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», встановлено, що одиницею обліку обсягів пального в системі електронного адміністрування реалізації пального є літри, приведені до температури 15 °C. При цьому відпущені літри через паливороздавальні колонки на автомобільних заправних станціях (комплексах), автомобільних газових заправних станціях для цілей цього розділу вважаються як літри, приведені до температури 15 °C. Така одиниця обліку повинна використовуватися в первинних бухгалтерських документах, акцизних накладних/розрахунках коригування до акцизних накладних, декларації з акцизного податку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 року №113 «Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального» встановлено, що товаросупровідні документи подаються суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності під час митного оформлення пального до контролюючих органів з відомостями щодо обсягів пального, що ввозиться на митну територію України, в кілограмах та літрах, які приведені до температури 15 °С.

Відповідно до ст. 82 Митного Кодексу України, передбачено, що у випадку, коли декларант з поважних причин, перелік яких визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи, не може здійснити у повному обсязі декларування товарів і транспортних засобів, які ввозяться на митну територію України, безпосередньо під час переміщення їх через митний кордон України (крім товарів, які переміщуються транзитом через територію України), такі товари можуть бути випущені у вільний обіг у спрощеному порядку після подання митному органу тимчасової чи неповної декларації та під зобов'язання про подання митної декларації, заповненої у звичайному порядку не пізніше ніж через 30 днів з дня випуску товарів у вільний обіг. Рішення про можливість випуску товарів у вільний обіг з наступним оформленням митних документів у повному обсязі приймається митним органом виходячи з обставин переміщення таких товарів через митний кордон України, характеристики підприємства, установи, організації та за умови сплати належних податків і зборів у повному обсязі

Згідно з ч.1 ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в своїй ухвалі від 03.12.2015 № К/800/35863/15, прийшла до висновку, про те, що в порушенні ст. 485 МК України передбачається наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки з наведених вище норм права вбачається, що згідно чинного законодавства України саме декларант є особою, яка несе відповідальність за достовірність зазначених у декларації даних, а також за сплату мит і податків, тому, постанова винесена начальником Енергетичної митниці ДФС від 21.04.2016 року є правомірною та відповідає вимогам чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 4, 81, 82, 257, 260, 261, 266, 293, 295, 458, 485 Митного Кодексу України, ст. 232.1 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», ст.ст. 6, 8, 11, 18 ч.1 п.2, 19, 71, 86, 159-163, 171-2 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Енергетичної митниці ДФС про скасування постанов - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя