Справа № 1522/18858/12
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2012-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1522/1580/2012
Провадження №2а/1522/797/12
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.12.2012 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси як адміністративний суд в складі:
Головуючого судді Бондар В.Я.
за секретаря Іщик О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату одноразової грошової допомоги,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що в травня 2012 році він звернувся до Одеського обласного військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності І групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, передбаченої ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а такожПостановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб»(далі - Порядок, затверджений Постановою КМУ №499).
Однак відповідач відмовив позивачеві у виплаті зазначеної грошової допомоги, не визнає право відповідача на її отримання, посилаючись, зокрема, на не те що позивач був звільнений з військової служби до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Позивач просить суд стягнути з Одеського обласного військового комісаріату одноразову грошову допомогу по першій групі інвалідності, яка настала внаслідок виконання обов`язків військової служби, у розмірі 33- місячного грошового забезпечення у зв`язку з звільненням з військової служби у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку, затвердженому Постановою КМУ №499.
Судом встановлено, що позивач підполковник запасу Збройних сил України, звільнений у запас (по відставці), наказом Міністра оборони України № 0212 від 08.03.1996 року та внутрішнім наказом по частині № 54 від 25.03.1991 року..
23 березня 2010 р. позивачу було встановлено інвалідність І групи у зв`язку з виконанням військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК 2-18 ОД № 024889.
В травні 2012 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю першої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, передбаченої ст. 41 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у порядку, затвердженому Постановою КМУ №499.
Відповідно до ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначено Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб»№499 від 28.05.2008 року.
Оскільки позивач є особою, звільненою з військовою служби, якій встановлена інвалідність І групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, він має право на виплату йому одноразової грошової допомоги у порядку, встановленому Постановою КМУ №499.
Відповідач, не визнаючи позов, виходить з того, що викладена правова норма ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей » набула чинності 01 січня 2007 р. (у зв`язку із набранням чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб`від 3 листопада 2006 року, яким було внесено зміни до статті 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). На думку відповідача, ця правова норма не має зворотної дії у часі, не поширюється на правовідносини, що виникли до набуття нею чинності. Таким чином, на думку відповідача, норма вказаного закону щодо виплати одноразової грошової допомоги особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, поширюється лише на тих осіб, які звільнені з військової служби та стали інвалідами після 01 січня 2007 року. Оскільки ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у 1996 році, відповідач вважає, що він не має права на зазначену грошову допомогу.
Суд не погоджується з такою позицією відповідача. Ст. 41 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції, яка набула чинності 10 травня 2006 р., дійсно не має зворотної дії у часі і не поширюється на правовідносини, що виникли до набуття нею чинності. Однак відповідач неправильно визначає момент виникнення правовідносин між ним і позивачем щодо права позивача на виплату передбаченої цією нормою одноразової грошової допомоги -такі правовідносини виникли в листопаді 2011 р., коли позивачу було встановлено інвалідність ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, тобто після набуття чинності зазначеною нормою. Відповідач пов`язує 2 юридичні факти -факт звільнення з військової служби і факт встановлення інвалідності після закінчення 3-місячного строку після звільнення внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби. При цьому відповідач вважає, що обидві факти повинні мати місце або в період дії старого порядку з виплати страхових сум, або в період дії нової редакції вказаних законів, коли такий порядок був замінений виплатою одноразової грошової допомоги. Відповідач не звертає уваги, що настання двох вказаних юридичних фактів може суттєво різнитися у часі, тобто звільнення може мати місце в період дії старого порядку виплат (за системою державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців, що діяла до набрання 1 січня 2007 року чинності змін до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), а настання інвалідності -в період дії нового порядку з виплати одноразової допомоги. При цьому юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення в особи, звільненої з військової служби, права на отримання виплат у зв`язку з настанням інвалідності (страхових сум чи одноразової допомоги), є саме факт настання інвалідності, адже до її настання особа не має права на такі виплати.
У листі про відмову у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги відповідач зазначає, що оскільки позивача звільнено у 2004 році, на нього поширюється ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»у редакції, яка діяла до 1 січня 2007 року, відповідно до якої військовослужбовці за страховими випадками, що відбулися під час проходження ними військової служби, мали право на виплату страхової суми за державним обов`язковим особистим страхуванням військовослужбовців. Проте це твердження відповідача є необґрунтованим, оскільки в період дії вказаної норми страховий випадок, а саме настання інвалідності позивача, місця не мав. Таким чином, позивач не має права на виплату страхових сум відповідно до порядку, що діяв до 1 січня 2007 року.
Відповідно до ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Таким чином позбавлення позивача права на виплати відповідно до нових редакцій вказаних законів є порушенням зазначеної конституційної норми.
Крім того, п. 2 Постанови КМУ №499 від 28.05.2008 р., відповідно до якої призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 р., здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою. Відповідач робить неправильний висновок з процитованої норми, зазначаючи у запереченні на позов, що вимоги Постанови не поширюються на осіб, які звільнилися та одержали інвалідність до 1 січня 2007 року. Процитована норма вказує лише на значення моменту настання інвалідності звільнених з військової служби осіб (а також моменту загибелі, смерті, поранення, контузії, травми або каліцтва військовослужбовців), яка повинна бути встановлена після 1 січня 2007 року. Дата звільнення з військової служби значення не має.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є особою, звільненою з військовою служби, а інвалідність І групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, йому встановлено у 2010 році (тобто після 1 січня 2007), він має право на виплату одноразової грошової допомоги у порядку, встановленому Постановою КМУ №499.
Згідно з ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акту закону України або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Оскільки вказаний Закон України та Постанова Кабінету Міністрів України мають вищу юридичну силу у порівнянні з телеграмою Міністра оборони України і Методичними рекомендаціями Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 01.07.2008 р., останні два правові акти у частині, що суперечить Закону і Постанові, застосуванню при розгляді зазначеної справи, не підлягають.
Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю першої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, є протиправним, а тому суд вважає законним стягнути з відповідача зазначену грошову допомогу відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку, затвердженому Постановою КМУ №499.
Відповідно до п. 2 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 499 від 28 травня 2008 року, особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності І групи у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 33-місячного грошового забезпечення. Відповідно до цього ж пункту Порядку, затвердженого Постановою КМУ №499 від 28 травня 2008 року, грошове забезпечення при цьому визначається для осіб, звільнених з військової служби, - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
На підставі ст. 41 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року, п. 2 Порядку, затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року, керуючись ст. ст. 9, 11, 12, 91, 158, 159, 160, 163, 183-2 КАС України, - суддя
ПОСТАНОВИВ:
Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним, визнання права і стягнення грошових коштів - задовольнити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з інвалідністю першої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 33-місячного грошового забезпечення.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її отримання.
СУДДЯ: