Справа № 2а-48/10
Суддя: Таранкова І. М.
Дата ухвалення: 2010-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2а-48/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2010 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Таранкової І.М.

при секретарі Ісаєвій Л.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Комсомольської міської ради про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії,

встановив :

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати незаконною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконкому Комсомольської міської ради в частині нездійснення перерахунку розміру разової допомоги по народженню дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на рівні прожиткового мінімуму, що діяв на час нарахування допомоги та зобовязати відповідача провести перерахунок призначеної їй державної допомоги із здійсненням відповідної виплати за період з січня 2007р. по грудень 2008р. із одночасним зобовязанням відповідача проводити в подальшому нарахування допомоги в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявлені вимоги обґрунтовуються посиланням на порушення відповідачем вимог ст.ст.41, 43 ЗУ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням , відповідно до положень якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого Законом в даному випадку положеннями Законів України Про державний бюджет України на 2007, 2008 роки відповідно, з наведенням механізму проведеного розрахунку, згідно з яким розмір недоплаченої разової допомоги при народженні дитини становить 540 грн. та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку становить 11459 грн. 99 коп. суми, які позивач просить стягти з відповідача в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не зявилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належними чином, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених в письмовому запереченні проти позову. Через необґрунтованість позовних вимог та пропущення строку звернення до суду, в його задоволенні просить відмовити повністю.

Дослідивши представлені сторонами на обґрунтування заявлених вимог і заперечень докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що позивач має доньку Катерину, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення виконкому Комсомольської міської від 14.05.2009 р. позивач отримала одноразову допомогу по народженні дитини в сумі 2550 грн. та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 20,21).

Наводячи мотиви предявленого позову, та посилаючись на те, що зазначена допомога надається застрахованим особам і призначена їй у розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством для працездатних застрахованих осіб, позивач просить провести перерахунок призначеної допомоги відповідно до положень ЗУ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням в звязку із так званим «страховим випадком» - її перебуванням у відпустці в звязку із народженням та догляду за дитиною.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як вбачається із змісту ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд вважає, що позивач пропустила строк звернення до суду з поважної причини, в зв»язку з доглядом за дитиною.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, представник відповідача, пославшись на положення ст. 95 Конституції України, відповідно до положень якої будь-які видатки Держави на загальносуспільні потреби, розмір і їх цільове призначення визначаються виключно ЗУ «Про державний бюджет України на відповідний рік» .

Вирішуючи справу відповідно до спрямованості завдання адміністративного судочинства та специфіки предмету судового розгляду, з огляду на критерії, зазначені в ч.3 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного:

Позивач звернулась до суду за захистом порушеного права права на отримання одноразової соціальної допомоги та допомоги по догляду за дитиною в розмірі, який за її посиланням має бути розрахований в порядку та розмірі, передбаченому ст.ст.41,43 ЗУ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням .

Визначаючи характер спірних правовідносин та правову норму, яку належить до них застосувати, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого Закону з точки зору його відповідності Конституції України і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію України як акт прямої дії.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно ЗУ Про державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст.12 ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми в редакції, що діяла на момент народження дитини, допомога при народженні дитини надається у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини.

Статею 56 ЗУ України Про державний бюджет на 2007 рік встановлений інший розмір допомоги при народженні дитини, ніж зазначений у ст.12 ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми.

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 56 Закону України Про державний бюджет на 2007 рік на 2007 рік допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку встановлена у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Між тим, пунктом 14 ст. 71 ЗУ Про державний бюджет на 2007 рік було зупинено дію ст.ст.12, 15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст.66, пп.7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст.ст. 98, 101, 103, 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік ( справи про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 14 ст.71 Закону України Про державний бюджет на 2007 рік, яким зупинено дію статтей 12, 15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми, відповідно до положень яких визначалась одноразова допомога при народженні дитини та допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Цим же рішенням було визнано таким, що не відповідає Конституції України абзац третій частини другої ст.56 ЗУ Про державний бюджет на 2007 рік щодо встановлення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що визначається, як різниця між 50% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного Закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України з дати ухвалення рішення Конституційним Судом України про визнання неконституційними п.14 ст.71 ЗУ Про державний бюджет на 2007 рік діючою наряду із абзацем другим ч.2 ст.56 ЗУ Про державний бюджет на 2007 рік стала і ст.12 ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми. Отже в зазначених нормах законів по різному визначається розмір допомоги при народженні дитини, і на час виникнення у позивача права на отримання допомоги існували дві норми Закону, які встановлювали різний розмір допомоги при народженні дитини.

Приймаючи до уваги, в Державі Україна відсутній Закон, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу, а також враховуючи позицію Конституційного Суду України, яку він оприлюднив в п.3 мотивувальної частини свого рішення від 03.10.1997 року № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) стосовно того, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачене самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, та виходячи з системного аналізу ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми, ЗУ Про державний бюджет на 2007 рік , суд вважає, що до спірних правовідносин з приводу призначення одноразової допомоги підлягає застосуванню ЗУ Про державний бюджет на 2007 рік, який був прийнятий пізніше ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми в редакції, що діяла на момент виникнення у позивача права на отримання допомоги і не була визнана неконституційною.

Аналізуючи доводи, наведені позивачем на обґрунтування вимоги що протиправності дій відповідача при нарахуванні та призначенні допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд зазначає наступне:

З дати ухвалення рішення Конституційним Судом України про визнання неконституційними п.14 ст.71 ЗУ Про державний бюджет на 2007 рік Управління праці та соціального захисту населення виконкому Комсомольської міської ради Полтавської області повинно було діяти у відповідності до ст.15 ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми та призначити позивачеві допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Пунктом 1 частини 3 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи рішення про призначення позивачеві допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, зазначених в довідці (а.с. 21), відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вимога позивача про визнання такого рішення протиправним є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що відповідач повинен був призначити та виплатити позивачеві допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, тому вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення провести перерахунок та після його проведення виплатити різницю в отриманій та перерахованій допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки саме такий порядок (призначення та наступна виплата) передбачений чинним законодавством України і він не дотриманий відповідачем. Вимога позивача про стягнення недоплаченої допомоги задоволенню не підлягає, оскільки фактично не була їй призначена, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення призначення та нарахування допомоги замість органу, на який покладаються такі повноваження.

Застосовуючи до спірних правовідносин, що виникли між сторонами у 2007 році, положення ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми, а не положення ЗУ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, як на тому наполягає позивач, суд, враховуючи завдання адміністративного судочинства та приймаючи до уваги характер правовідносин, які є предметом розгляду суду, вважає що такий спосіб захисту порушеного права відповідатиме принципу диспозитивності адміністративного судочинства.

Вмотивовуючи рішення стосовно іншої частини заявлених позовних вимог, суд наголошує про наступне:

Відповідно до ст. 12 Розліду ІІ ЗУ Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн. З 01 січня 2008 року допомога надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Згідно ст.1 ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми порядок призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється КМУ.

Відповідно до Положення про Міністерство праці та соціальної політики України, затвердженого Постановою КМУ від 02.11.2006 р. № 1543, Міністерство праці та соціальної політики України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення, соціального обслуговування населення, та, згідно ст. 22 Бюджетного кодексу України головним розпорядником бюджетних коштів. Відповідно до п/п 8 п.8 зазначеного Положення міністр приймає рішення про розподіл бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Мінпраці України, з чого слід дійти висновку про те, що законодавством чітко визначено розпорядника бюджетних коштів та врегульовані правовідносини щодо виплат, передбачених ЗУ Про державну соціальну допомогу сімям з дітьми.

Призначивши позивачу допомогу в порядку та розмірі, як вони визначені ст.15 ЗУ Про державну соціальну допомогу сімям з дітьми, відповідач діяв в межах та у спосіб, що передбачені ст.ст.6, 95 Конституції України, з урахуванням цільового призначення бюджетних коштів, тобто здійснення платежів відповідно до бюджетного призначення.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.100, ст.ст.159,160 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_5 строк звернення до суду.

Позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Комсомольської міської ради Полтавської області здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_5 за період з 01.04..2007 р. по 31.12.2007 р. включно.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 - відмовити.

Судове рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в 10-денний термін з часу складення постанови у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги з надісланням її копії до суду апеляційної інстанції, або в порядку, передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Суддя: підпис ОСОБА_6

З оригіналом вірно:

Суддя: І.М.Таранкова