Справа № 803/477/17
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/6934/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника відповідача Федорчук І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельське пресове підприємство» до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про скасування податкових повідомлень-рішень та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковельське пресове підприємство» (надалі - ТзОВ «Ковельське пресове підприємство») звернулося в суд з адміністративним позовом до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (надалі - Ковельська ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області), в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02 грудня 2016 року № , № та зобов'язати відповідача збільшити реєстраційний ліміт на електронному рахунку ПДВ № 7457 на суму 32086,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є протиправними, оскільки прийнятті за результатами перевірки, яка була проведена в порушення норм податкового законодавства. Зазначає про те, що згідно п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюється виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або вимогами кримінального процесуального кодексу України.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 02 грудня 2016 року № , № . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що застосування штрафної санкції відповідачем відбулося за результатами проведення незаконної перевірки, оскільки остання проведена контролюючим органом всупереч законодавчій забороні на її проведення(в період дії мораторію). В той же час у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області збільшити реєстраційний ліміт на електронному рахунку ПДВ № 7457 на суму 32086,00 грн було відмовлено, з огляду на те, що до повноважень адміністративного суду не належить вирішення питання про внесення змін у систему електронного адміністрування ПДВ.

Не погодившись з прийнятою постановою, Ковельська ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що в п. 3 Прикінцевих положень Закону від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» визначено, що зазначене обмеження не поширюється з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість. Зазначає, що реєстрація податкової накладної є прямим обов'язком платника податків,оскільки породжує правові наслідки для покупця товарів/послуг, що є підставою для нарахування сум податку ,що відносяться до податкового кредиту. За таких обставин вважає, що податковий орган наділений повноваженнями здійснювати, в тому числі, звірки платників податків, а відтак, зобов'язаний здійснювати перевірку реєстрації податкових накладних без врахування обмежень щодо проведення перевірок встановлених п. 3 Прикінцевих положень Закону від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи». Крім того, апелянт зазначає, що позивач був наділений правом звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження дій контролюючого органу щодо проведення перевірки, однак не скористався таким, а відтак вважає, що спірні податкові повідомлення - рішення були прийняті правомірно.

Постанова в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржена, тому відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 14 листопада 2016 року Ковельською ОДПІ проведено камеральну перевірку дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ТзОВ «Ковельське пресове підприємство», за результатами якої складено акт від 14 листопада 2016 року № 1286/03-06-12-01/40157384.

В акті перевірки встановлено порушення позивачем вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в частині недотримання граничних термінів реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Актом перевірки встановлено порушення ТзОВ «Ковельське пресове підприємство» термінів реєстрації податкової накладної від 01 серпня 2016 року на суму ПДВ 16666,67 грн на 45 календарних днів, від 29 серпня 2016 року на суму ПДВ 16666,67 грн на 17 календарних днів.

Ковельською ОДПІ на підставі акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення від 02 грудня 2016 року № , яким до позивача застосовані штрафні санкції згідно з статтею 120-1 ПК України в розмірі 10% (1666,67 грн) від суми податку на додану вартість, № , яким до позивача застосовані штрафні санкції згідно з статтею 120-1 ПК України в розмірі 20% (3333,33 грн) від суми податку на додану вартість.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02 грудня 2016 року № та № .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючим органам надано право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У відповідності до статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Відповідно до пунктів 76.1, 76.2 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Разом з цим, пунктом 3 Перехідних положень Закону України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» передбачено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 01 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

З наведеного вбачається, що законодавець встановив заборону на проведення органами ДФС України будь-яких перевірок суб'єктів господарювання у 2015 та 2016 роках за попередній рік.

Обмеження стосовно здійснення перевірок (в частині їх здійснення виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України) стосуються лише підприємств з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній рік. Підприємства, у яких обсяг доходів перевищує 20 мільйонів гривень за попередній рік, не підпадають під ці обмеження. Визначальним у даному випадку є обсяг доходів за попередній рік.

Відповідачем не надано доказів належності позивача до платників податків, на яких зазначені вище обмеження щодо їх перевірки не поширюються та не надано доказів щодо наявності дозволу Кабінету Міністрів України, заявки позивача, рішенням суду або підстав, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, для проведення перевірки позивача з питань своєчасності реєстрації податкових накладних.

Згідно положень частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Враховуючи наведене, відповідачем перевірка проведена з порушенням процедури, встановленої законодавством України, а тому прийняті за результатами такої перевірки рішення також є протиправними.

Доводи апелянта про те, що позивач не оскаржував дії податкового органу щодо проведення спірної перевірки, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

З матеріалів справи слідує, що ТзОВ «Ковельське пресове підприємство» було подано скаргу до Головного управління ДФС у Волинській області (лист № 039-16 від 13 грудня 2016 року). Рішенням Головного Управління ДФС у Волинській області від 05 січня 2017 року № 54/10/03-20-10-03-06 податкові повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 02 грудня 2016 року № та № залишені без змін, а скарга - без задоволення.

ТзОВ «Ковельське пресове підприємство» подано повторну скаргу до Державної фіскальної служби України (лист № 001-17 від 17.01.2017 (вх.ДФС №1441/6 від 23 січня 2017 року). Рішенням Державної фіскальної служби України від 23 березня 2017 року № 5845/6/99-99-11-03-01-25 (вхідний №12-17 від 27 березня 2017 року) податкові повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 02 грудня 2016 року № та № та рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Як слідує зі змісту заявлених скарг, ТзОВ «Ковельське пресове підприємство», зокрема, зазначало про незаконність проведення камеральної перевірки, однак такі доводи позивача було залишено поза увагою контролюючого органу.

Таким чином тільки після проведення процедури адміністративного оскарження ТзОВ «Ковельське пресове підприємство» звернулось до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про оскарження рішення контролюючого органу з мотивів незаконності дій контролюючого органу щодо проведення перевірки.

Враховуючи вищенаведене та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову в частині скасування податкових повідомлень-рішень.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2017 року у справі № 803/477/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін