Справа № 805/2371/17-а
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кірієнко В.О.
Суддя-доповідач - Василенко Л.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року справа №805/2371/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів: Компанієць І.Д., Ханової Р.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року у справі № 805/2371/17-а за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (далі - ТУДСА в Донецькій області), в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність ТУДСА в Донецькій області щодо нездійснення нарахування судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Шевченко Лілії Володимирівні на підставі положень п.23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» та ч.3 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453 (в редакції Закону України від 12,02.2015 року № 192-VІІІ) з 01.01.2017 року суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу судді у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, який з 01.01.2017 року становить 32000 грн.;

зобов'язати ТУДСА в Донецькій області здійснити перерахунок та виплатити з 01.01.2017 року суддівську винагороду, дні щорічної відпустки та оплату днів тимчасової непрацездатності судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Шевченко Л.В., виходячи з посадового окладу судді з розрахунку 10 мінімальних заробітних плат, розмір якої, виходячи із Закону України «Про Державний Бюджет України на 2017 рік» станом на 01.01.2017 року становить 3200 грн., з вирахуванням виплаченої суддівської винагороди та проведенням необхідних відрахувань.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року у задоволенні зазначеного позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с.46-49).

Позивачем на постанову суду подано апеляційну скаргу, яку обґрунтовував порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позов в повному обсязі (а. с. 52-59).

Від позивача до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, в зв'язку з бажанням взяти участь у судовому засіданні ( а. с. 80), яке колегією суддів залишене без задоволення з огляду на те, що позивач не зазначив поважність причини неможливості явки в судове засідання, на дату, визначену судом; з огляду на необхідність дотримання строків розгляду справи та враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обов'язковою.

Відповідачем поданні заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове постанову суду першої інстанції без змін. Крім того, просив розглянути справу без участі свого представника (а. с. 82 - 84).

Відповідно до ст.197 ч.1 п.2 КАС України судом апеляційної інстанції справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, вивчила доводи апеляційної скарги, перевірила їх за матеріалами справи і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини.

Указом Президента України від 12.03.2012 року № 193/2012 ОСОБА_2 призначено строком на п'ять років на посаду судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області (а.с.9-11).

Наказом голови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.04.2012 р. № 10-к ОСОБА_2 наказано приступити до виконання обов'язків судді цього суду (а.с.20).

Відповідно до розрахункових листів позивача нарахування посадового окладу з 01.01.2017 року здійснювалося з застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у розмірі 1600,00 грн. (а.с.18).

25.04.2017 року судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області, в тому числі і позивач, звернулися до ТУДСА в Донецькій області з колективною заявою, №219/05-02/111/17 від 25.04.2017 про здійснення перерахунку суддівської винагороди за січень-березень 2017 року, виходячи з посадового окладу судді у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що з 01.01.2017 року становить 32 000, 00грн. і в подальшому нараховувати суддівську винагороду відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» (а. с. 14-16).

На зазначене звернення ТУДСА в Донецькій області листом від 24.05.2017 року № 05-593/17 повідомило суддів Артемівського міськрайонного суду Донецької області про відсутність підстав для здійснення перерахунку суддівської винагороди за січень-березень 2017 року та його обчислення в подальшому, виходячи з посадового окладу судді у розмірі 32 000, 00грн., оскільки відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 1 січня 2017 року розмір посадового окладу судді місцевого суду до проходження кваліфікаційного оцінювання становить 16000 грн. (а.с.17).

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача при виплаті позивачеві суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу у розмірі 16000, 00 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 130 Конституції України розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначено положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 (далі - Закон № 1402).

Згідно з ч.1 ст. 135 Закону № 1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 частини третьої статті 135 Закону № 1402 (в редакції, яка діє з 01.01.2017 року) встановлено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до п.24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, з 1 січня 2017 року для судді місцевого суду становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Водночас, абзацом 1 пункту 22 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 обумовлено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Проте, пунктом 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№18-20, ст. 132 із наступними змінами), (далі - Закон № 2453).

Отже, згідно з частиною третьою статті 133 Закону № 2453 посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства посадовий оклад судді, який не пройшов кваліфікаційного оцінювання, визначається відповідно до розміру, встановленого частиною третьою статті 133 Закону № 2453.

ОСОБА_2 призначена на посаду судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області та не проходила кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді), що у своїй сукупності є підставою обрахунку її посадового окладу з огляду на розмір, визначений частиною третьою статті 133 Закону № 2453.

Статтею 8 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що у 2017 році розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня становить 3200, 00 гривень.

Згідно ст.7 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1600, 00 грн.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774 (далі - Закон № 1774) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Вказаний пункт не змінює ч.3 ст.133 Закону №2453 у частині визначення мінімальної заробітної плати як величини, на основі якої обчислюється суддівська винагорода, оскільки цим пунктом встановлено розмір мінімальної заробітної плати, а не розмір «розрахункової величини». Розмір мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат у 2017 році у порівнянні з груднем 2016 року не змінився; втручання у розмір суддівської винагороди як гарантію незалежності суддів не відбулося.

Розмір мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для обчислення суддівської винагороди визначається не статтею 133 Закону № 2453, а законом про державний бюджет на відповідний рік, тому положення пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону про внесення змін слід вважати запровадженням змін (спеціального регулювання стосовно обчислення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат) по відношенню до загального правового регулювання розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом про бюджет 2017. Відсутність змін до бланкетної норми частини третьої статті 133 Закону № 2453 не є перешкодою для застосування пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону про внесення змін.

Згідно зі статтею 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Адміністративний суд повноважний відмовитися від застосування закону, який є аналогічним до того, що був визнаний неконституційним. Аналіз практики Конституційного Суду України засвідчує відсутність його рішень про неконституційність певного положення (яке може бути предметом регулювання виключно закону про державний бюджет) через його закріплення не у законі про державний бюджет на певний рік, а іншому законі.

На час розгляду справи положення пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774 не визнані неконституційними, також відносно них відсутнє офіційне тлумачення Конституційного Суду України, відповідно підстави для незастосування пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону про внесення змін відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції , що відповідач при виплаті ОСОБА_2 суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу у розмірі 16000,00 грн., діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України та законами України, тому позові вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Решта позовних вимог також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вищезазначених позовних вимог.

З огляду на встановлені обставини справи та норми зазначених законів, якими регулюються спірні відносини колегія суддів дійшла висновку про те, що спір за суттю вимог вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, відповідно до ч.2 ст.200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.1, ст.200, ст.205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року у справі № 805/2371/17-а за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді: І.Д. Компанієць

Р.Ф.Ханова