Справа № 819/343/16
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/7656/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Куціль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2016 ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (далі - ПАТ) Кадирова В.В. (далі - Уповноважена особа) у якому просила:

визнати протиправним рішення Уповноваженої особи щодо визнання нікчемними договорів банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 20.01.2015 №007-19500-200115 (далі - Договір), укладених між позивачкою та ПАТ;

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення позивача до переліку вкладників ПАТ, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

зобов'язати Уповноважену особу подати Фонду інформацію щодо ОСОБА_3, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ за рахунок Фонду.

Позовні вимоги обґрунтовує, тим, що відповідачем протиправно, в порушення вимог передбачених ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI) визнано нікчемним Договір, що в подальшому призвело до не включення позивачки до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, внесених на депозит у ПАТ за рахунок Фонду.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2016 року у справі №819/343/16 заявлений позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним Договору. Зобов'язано відповідача подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_3, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ за рахунок Фонду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.79-83).

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. У поданій апеляційній скарзі зазначає, що позивач правомірно не включена до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, так як, Договір є нікчемним. Вказує на те, що відповідно до Постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 30.10.2014 №692/БТ було встановлено обмеження діяльності ПАТ, зокрема, щодо проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб. Однак, в порушення даної норми, 20.01.2015 ОСОБА_3 з ПАТ було укладено Договір. Кошти на депозитний рахунок позивачки надійшли від третьої особи - ОСОБА_4, яка одночасно є кредитором банку, та у такий спосіб прагне отримати відшкодування коштів за своїм вкладом за рахунок Фонду через відшкодування коштів ОСОБА_3 Уповноважена особа звертає увагу суду на те, що вчинення таких дій порушує заборону зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи. Тому, враховуючи вищенаведене, відповідач вважає, що такі обставини є достатніми для визнання Договору нікчемним.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року апеляційну скаргу Уповноваженої особи задоволено частково. Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2016 року скасовано та прийнято ухвалу, якою провадження у цій справі закрито (а.с.144-148).

В подальшому Вищий адміністративний суд України ухвалою від 22 червня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнив. Ухвалу суду апеляційної інстанції від 17 жовтня 2017 року скасував, а справу направив для продовження розгляду до цього ж суду (а.с.176-179).

Вищий адміністративний суд України виходив з того, що висновок суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, і відповідно скасування рішення суду першої інстанції, з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки на спори, які виникають на стадії ліквідації банку, юрисдикція адміністративних судів не поширюється, є помилковим.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не наведено підстав для визнання нікчемним Договору та не надано доказів, які б свідчили про те, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Такі висновки цього суду є вірними з огляду на таке.

Апеляційним судом, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.01.2015 між ОСОБА_3 та ПАТ було укладено Договір, за умовами якого розміщено 10000 доларів США строком до 20.04.2015 з виплатою 5,5 процентів річних. Відповідно до п.1.6 Договору ПАТ відкрив Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2. Пунктом 2.8 Договору передбачено, що всі додатки, зміни та доповнення до цього Договору мають бути викладені в письмовій формі та підписані уповноваженими на те представниками сторін (а.с.8).

Грошові кошти в сумі 10000 доларів США були перераховані на депозитний рахунок позивача платіжним дорученням №44625101 від 20.01.2015 з рахунку НОМЕР_1 вкладником ОСОБА_4 (а.с.9).

Постановою Правління НБУ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» від 02.03.2015 №150 (далі - Постанова №150) ПАТ віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с.48-49).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» від 02.03.2015 №51 (далі - Рішення №51) запроваджено з 03.03.2015 тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу. Згодом строки здійснення тимчасової адміністрації продовжено до 02.10.2015 (а.с.50-51).

На підставі постанови Правління НБУ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного Товариства «Дельта Банк» від 02.10.2015 за №664 виконавчою дирекцією Фонду 02.10.2015 прийнято рішення №181 «Про початок здійснення процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації AT «Дельта Банк» та призначено Уповноважену особу, строком на 2 роки з 05.10.2015 до 04.10.2017 включно (а.с.53-54).

Після цього, на офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку. Для отримання коштів вкладники ПАТ з 08.10.2015 до 18.11.2015 включно можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду (а.с.79).

ОСОБА_3 дізнавшись про відсутність її в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, 20.10.2015 звернулась до Уповноваженої особи Фонду із кредиторською вимогою, у якій просила визнати її кредитором ПАТ, та перераховувати кошти за наступними реквізитами на поточний рахунок НОМЕР_3 (а.с.70).

Проте, за результатами розгляду кредиторської вимоги позивача Уповноважена особа у листі від 17.11.2015 №05-3125093 повідомила, що Договір, укладений між ПАТ та ОСОБА_3 є нікчемним відповідно до п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI (а.с.12)

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача позивач звернулась до суду із цим позовом.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також врегулювання відносин між Фондом, банками, НБУ, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом №4452-VI.

Згідно з п.1 ч.6 ст.36 Закону №4452-VI під час дії тимчасової адміністрації банком виплачується кошти за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Наслідками запровадження тимчасової адміністрації є призупинення всіх повноважень органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту) з дня призначення уповноваженої особи Фонду. Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Частиною 1 ст.3 Закону №4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

За змістом ч.1 ст.26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

З матеріалів справи видно, що до часу віднесення ПАТ до категорії неплатоспроможних, запровадження тимчасової адміністрації (02.03.2015) між ПАТ та ОСОБА_3 діяв Договір на умовах якого останньою було розміщено 10000 доларів США строком до 20.04.2015 з виплатою 5,5 процентів річних, а отже позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі зазначеної статті.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.1 ст.27 цього ж Закону).

Пунктами 3-5 розділу ІІІ «Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 №14 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860; далі - Положення), передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 ч.4 ст.26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

При цьому, згідно із п.6 розділу ІІІ Положення протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Частинами 1, 2 ст.38 Закону №4452-VI визначено, що Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

Згідно з п.7 ч.3 ст.38 вищевказаного Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.38 Закону №4452-VI Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до приписів ст.75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон №2121-III) рішення НБУ про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

НБУ має право заборонити проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від проблемного банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Проблемний банк у строк до 180 днів зобов'язаний привести свою діяльність у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів НБУ. Банк зобов'язаний у строк до семи днів повідомити НБУ про заходи, які він вживатиме з метою приведення своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, та на вимогу НБУ повідомляти його про хід виконання цих заходів.

Отже, закон встановлює для банку конкретне обмеження виключно у вигляді заборони проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Згідно з ст.1067 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам та не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка, клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу.

Отже, ст. 1067 ЦК містить імперативну вказівку про те, що банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах та не має права відмовити у відкритті рахунка, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Таким чином, ПАТ при відкритті депозитного рахунку НОМЕР_2 від 20.01.2015 діяв у спосіб, передбачений законодавством України та банківськими правилами.

Доводи апелянта про те, що Договір його сторонами укладено в період дії постанови Правління НБУ від 30.10.2014 №692/БТ, якою встановлено обмеження діяльності ПАТ, зокрема щодо проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб, є безпідставними, так як, зазначена Постанова стосується встановлення вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів, а також не містить прямих заборон, право накладання яких визначені ст.75 Закону №2121-III для НБУ.

Твердження відповідача щодо нікчемності Договору, з підстав перерахування на депозитний рахунок позивача коштів від іншої особи, яка є одночасно кредитором банку, та у спосіб відшкодування ОСОБА_3 коштів за її вкладом за рахунок Фонду прагне отримати відшкодування коштів і за своїм вкладом, не можуть братися апеляційним судом до уваги, оскільки ні Законом №4452-VI або іншими нормативно-правовими актами не передбачена заборона вчинення вищевказаних дій. До цього ж, вірними є і висновки суду першої інстанції стосовно того, що чинне законодавство України вирізняє договір банківського вкладу, умовою якого є можливість зарахування на рахунок за банківським вкладом грошових коштів, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи (статті 1058, 1062 ЦК), що і мало місце в даному випадку, так і договір банківського вкладу, який фізична та/або юридична особи можуть укласти на користь третьої особи (вкладника) (ст.1063 ЦК).

Варто зазначити і те, що відповідачем не визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені у ч.3 ст.38 Закону №4452, та не наведено, з яких підстав вбачається, що Договір, який укладений з позивачем, має ознаки нікчемного правочину.

Частина 1 ст.203 ЦК встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст.228 ЦК правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з ч.2 ст.228 ЦК правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Однак, відповідачем не наведено підстав для визнання нікчемним Договору.

Крім того, судом першої інстанції встановлено та підтверджено відповідачем, що з підстав визнання Договору нікчемним позивач не була включена Уповноваженою особою до переліку вкладників ПАТ, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

З огляду на це, є вірними висновки цього суду про протиправність застосування Уповноваженою особою наслідків нікчемності до Договору та поновлення порушеного права позивача шляхом зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_3, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за Договором.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повний текст виготовлений 4 вересня 2017 року.