Справа № 196/732/15-а(2-а/196/20/2015)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"23" серпня 2017 р. справа № 196/732/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Марчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року у справі №196/732/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Царичанської селищної ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Царичанської селищної ради щодо невиділення ОСОБА_1 згідно рішення сесії Царичанської селищної ради за №1138-а-46/V від 18 травня 2010 року (яке є чинним), земельної ділянки сільськогосподарського призначення в розмірі 4000 кв.м. для обслуговування нежилих будівельно-столярної майстерні та пилорами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

- визнати акти від 04.09.2013 року та 04.11.2014 року Царичанської селищної ради незаконними, так як є надуманими, не відповідають дійсності та грубо порушують право позивача на користування земельною ділянкою і відповідно скасувати їх;

- зобов'язати відповідача - Царичанську селищну раду Царичанського району Дніпропетровської області, виділити в натурі (на місцевості) позивачу згідно рішення сесії Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області № 1138-а-46/V від 18 травня 2010 року, земельну ділянку сільськогосподарського призначення в розмірі 4000 кв.м. для довгострокової оренди на 49 років, для обслуговування нежилих будівель - столярної майстерні та пилорами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки сільськогосподарського призначення для довгострокової оренди на площу 4000 кв. м. для обслуговування нежилих будівель-столярної майстерні та пилорами за

адресою: АДРЕСА_2.

Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року у справі №196/732/15-а адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області щодо невиконання рішення Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області № 1138-а-46/V від 18 травня 2010 року зі змінами, внесеними відповідно до постанови Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2013 року в адміністративній справі №443/1131/2012 року за позовом ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області про визнання нечинним, скасування рішення Царичанської селищної ради Дніпропетровської області та зобов'язання вчинити певні дії.

Визнано нечинними акти Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області від 4 вересня 2013 року та 04 листопада 2014 року.

В іншій частині пред'явленого адміністративного позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що дії членів постійної комісії Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області по складанню оспорюваних актів обстеження земельної ділянки від 04.09.2013 та 04.11.2014 року за своєю формою і змістом не є висновками і рекомендаціями у розумінні частини десятої статі 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і не відповідають формі та способу організації роботи постійної комісії у розумінні частини дев'ятої вказаної статті цього Закону. Вирішуючи питання про визнання протиправною бездіяльності відповідача, пов'язаної з невиконанням рішення № 1138-а-46/V від 18 травня 2010 року зі змінами, внесеними відповідно до судових рішень, суд першої інстанції виходив з того, що згідно приписів частини першої статті 144 Конституції Україну, які в силу статті 8 цієї Конституції є нормами прямої дії, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, в тому числі є обов'язковими і для самого суб'єкта владних повноважень. Відмовляючи позивачу в задоволенні вимог про зобов'язання відповідача виділити в натурі (на місцевості) згідно рішення сесії Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області № 1138-а-46/V від 18 травня 2010 року земельну ділянку сільськогосподарського призначення в розмірі 4000 кв.м. для довгострокової оренди на 49 років, для обслуговування нежилих будівель - столярної майстерні та пилорами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки сільськогосподарського призначення для довгострокової оренди на площу 4000 кв.м для обслуговування нежилих будівель-столярної майстерні та пилорами за адресою: АДРЕСА_2, суд першої інстанції виходив з того, що реалізація таких вимог можлива лише як наслідок укладення договору оренди між позивачем і відповідачем на засадах цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, оскільки відповідне рішення органом місцевого самоврядування прийнято ще 18 травня 2010 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, неповноту з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити всі заявлені позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що достовірність документації, долученої відповідачем до заперечень на позов, є сумнівною. Виділення ОСОБА_3 земельної ділянки на території земель столярної майстерні та пилорами є незаконним, так як зазначене не відповідає рішенню Царичанської селищної ради №180-9/У від 13 грудня 2006 року. При розгляді справи суд першої інстанції не був безстороннім, об'єктивним та справедливим.

Позивач у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване судове рішення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до матеріалів справи, 22 грудня 2006 року між позивачем (покупець) та ОСОБА_4 (продавець) було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, столярної майстерні та пилорами за адресою: АДРЕСА_1, який посвідчено нотаріально (а.с.12).

20 квітня 2010 року позивач звернувся до відповідача із заявою від 15 квітня 2010 року про:

- надання йому у користування на умовах довгострокової оренди (строком на 49 років) земельної ділянки в розмірі 4000 кв. м., на якій розташовані столярна майстерня та пилорама, для їх обслуговування;

- надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою для складання договору довгострокової оренди (на 49 років) на земельну ділянку площею 4000 кв.м. для обслуговування нежитлових будівель столярної майстерні та пилорами по АДРЕСА_1 в с. Царичанка Дніпропетровської області, на якій вони (будівлі) знаходяться;

- доручення Царичанському селищному голові укласти договір довгострокової оренди (на 49 років) на земельну ділянку для обслуговування нежитлових будівель столярної майстерні та пилорами, площею 4000 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та забезпечити державну реєстрацію цього договору (а.с.13).

Рішенням №1138-а-46/V від 18 травня 2010 року відповідач, розглянувши вищезазначену заяву, надав позивачу відповідний дозвіл на виготовлення технічної документації по відведенню земельної ділянки сільськогосподарського призначення для довгострокової оренди (а.с.14). Із матеріалів справи вбачається, що дане рішення суб'єкта владних повноважень є чинним та скасоване не було.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що рішенням відповідача №718-32/V від 17 квітня 2013 року, прийнятим на підставі постанови Царичанського районного суду від 11.03.2013 року по справі №2-а/196/2/2013 та заяви ОСОБА_1, внесено зміни до рішення Царичанської селищної ради №1138-а-46/V від 18 травня 2010 року, а саме: у тексті рішення словосполучення «технічна документація» змінено на «проект землеустрою» (а.с.31).

14 липня 2010 року між позивачем та ВАТ «НВП «Орбіта» було укладеного договір № 33023/201-10 на виготовлення технічної документації із землеустрою та відведення земельної ділянки для довгострокової оренди (строком 49 років) під обслуговування нежитлових будівель столярної майстерні та пилорами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15). Сторонами договору визначено термін здачі робіт - 10 місяців.

11 квітня 2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій зазначив про те, що на ділянці землі площею 4000 кв.м., необхідної для обслуговування столярної майстерні та пилорами, проводяться будівельні роботи ОСОБА_3 (а.с.28).

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 08 травня 2013 року, складеного утвореною відповідачем комісією, обстеженням (без застосування вимірювальної техніки) встановлено, що ОСОБА_3 будівництво проводиться відповідно до наданих рішень (а.с.30).

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 04 вересня 2013 року комісією встановлено що гр. ОСОБА_3 будівництво проводить відповідно наданих йому рішень. При цьому у вказаному акті зазначено, що до моменту встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), їх остаточного сформування за проектами землеустрою та присвоєння кадастрових номерів, вирішити питання про самовільне захоплення або обмеження прав на землю як з боку гр. ОСОБА_5, так і з боку ОСОБА_1, немає можливості (а.с.32).

Також згідно акту обстеження земельної ділянки від 04 листопада 2014 року площа земельної ділянки, яка є незайнятою іншими землекористувачами (заявники, які отримали рішення про виділення землі до травня 2010 року) на території, що обстежена комісією, та фактично використовується для обслуговування будівель майстерні становить близько 1680 кв.м. Площа об'єкту нерухомості становить 284 кв.м. В акті вказано, що виділити ОСОБА_1 земельну ділянку для обслуговування будівлі пилорами площею 4000 кв.м. можна лише за умови вилучення земельних ділянок у інших землекористувачів: ОСОБА_6 (рішення від 09.04.2008 року), ОСОБА_7 (рішення від 12.09.2007 року), ОСОБА_8 (рішення від 15.05.2009 року), ОСОБА_5 (рішення від 13.12.2006 року), ОСОБА_1 (рішення від 21.03.2007 року), що являється порушенням земельного законодавства (а.с.33).

Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позивачем вимог щодо скасування вищезазначених актів обстеження земельної ділянки від 04 вересня 2013 року та від 04 листопада 2014 року колегія суддів керується наступним.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

Таким чином обов'язковою ознакою дій, бездіяльності або рішень суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. При цьому висновки, викладені в оскаржуваних актах, не породжують обов'язкових юридичних наслідків. В той же час зміст актів може бути підтверджений або спростований судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки актів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувані акти обстеження земельної ділянки від 04 вересня 2013 року та від 04 листопада 2014 року не є рішеннями суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України та не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, з огляду на що позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Стосовно решти заявлених позивачем вимог в даній адміністративній справі необхідно зазначити наступне.

Статтею 123 Земельного кодексу України встановлено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

У відповідності до частин 2,3,4,6 статті 123 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент прийняття відповідачем рішення №1138-а-46/V від 18 травня 2010 року, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Умови і строки проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою.

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проекту він повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Із вищезазначених правових норм вбачається, що надання земельної ділянки у користування є послідовною процедурою, що передбачає певні етапи взаємодії особи, зацікавленої в одержанні у користування земельної ділянки, та відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

У спірних правовідносинах позивачем не надано належних та допустимих доказів розроблення проекту землеустрою після отримання дозволу відповідача, оформленого рішенням №1138-а-46/V від 18 травня 2010 року зі змінами, внесеними рішенням № 718-32/V від 17 квітня 2013 року, та подання даного проекту на розгляд відповідного органу із метою виконання встановленої законодавством України процедури одержання у користування земельної ділянки. Таким чином, позивачем не було вчинено передбачених вимогами нормативно-правового акту активних дій, що мають на меті реалізацію його права, передбаченого, зокрема, статтею 123 Земельного кодексу України.

Отже, виділення земельної ділянки в натурі є неможливим без надання позивачем до органу місцевого самоврядування розробленого та належно погодженого відповідними органами проекту землеустрою, тому така позовна вимога позивача є передчасною.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність порушення прав або інтересів позивача у спірних правовідносинах, оскільки із змісту адміністративного позову у сукупності із доказами, наявними у матеріалах справи, не вбачається обставин протиправної бездіяльності суб'єкта владних повноважень, що унеможливлює відповідний судовий захист особи. Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги, зокрема, щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки сільськогосподарського призначення для довгострокової оренди на площу 4000 кв. м. для обслуговування нежилих будівель-столярної майстерні та пилорами за адресою: АДРЕСА_2, що за своїм змістом вже було здійснено шляхом прийняття відповідачем рішення №1138-а-46/V від 18 травня 2010 року із змінами, внесеними рішенням № 718-32/V від 17 квітня 2013 року, яке не скасоване та є чинним.

Таким чином суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову, а заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають цим обставинам справи, що відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року у справі №196/732/15-а скасувати.

В позові відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко