Справа № 0430/293/2012
Суддя: Бондарьова Г. М.
Дата ухвалення: 2012-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 0430/293/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2012 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Бондарьової Г.М.

при секретарі Кобкі Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську суду Дніпропетровської області у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Першотравенську Дніпропетровської області про визнання дій щодо виплати пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи неправомірними ,зобовязання перерахунку та виплати їй пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом,посилаючись на те,що вона є особою,яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії та має 3 групу інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи з 15 липня 2011 року,перебуває на обліку у відповідача ,де отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи та додаткову пенсію за шкоду,заподіяну її здоровю як особі,яка постраждала від Чорнобильської катастрофи першої категорії в розмірах значно менших ніж це передбачено діючим законодавством.

Позивачка просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача перерахувати та виплатити на її користь заборгованість держави за ядерну шкоду здоровю,яка привела до втрати працездатності виходячи з положень п.1 ГУ .ст.5/В/ Віденської конвенції за цивільну відповідальність за ядерну шкоду, ст..ст.1,13,50,51 ,67 ,71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,ст..ст.15,19 Закону України Про пенсійне забезпечення,ст.ст.3,4 Закону України Про мінімальний споживчий бюджети,Закон України Про прожитковий мінімум,постанови Кабінету Міністрів України № 244 від 03 жовтня 1991 року з додатками,починаючи з 15 липня 2011 року з урахуванням уже виплачених сум та на майбутнє в розмірі не меншому ніж 6,5 мінімальних пенсій за віком для інваліда 111 групи,при цьому розмір мінімальної пенсії за віком повинен бути не менше ніж розмір мінімального споживчого бюджету або прожиткового мінімуму,в залежності від діючого на час виплати пенсійного розміру встановленому Державним бюджетом на відповідний рік.

Позивачка подала суду заяву про слухання справи у її відсутність,позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у справі Управління Пенсійного фонду України у місті Першотравенську Дніпропетровської області позов не визнало,надало суду заперечення, зі змісту яких вбачається,що вони позов ОСОБА_1 вважають безпідставним, посилаючись на те,що ОСОБА_1 знаходиться у них на обліку та отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ч.1 ст.50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як особі, яка відноситься до першої категорії.

Щодо розміру пенсії по інвалідності позивачки внаслідок Чорнобильської катастрофи та щодо виплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну позивачці як особі віднесеної до категорії 1 зазначають ,що ними зазначені виплати здійснюються в розмірах встановлених Законом України Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофита відповідними нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України,що відповідає рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року та № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року.

Вважають,що управління Пенсійного фонду України в м.Першотравеську діяло в межах чинного законодавства та права Позивача щодо призначення пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи порушені не були.

Просять позов ОСОБА_1залишити без задоволення,справу слухати у відсутність їх представника..

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до ч.4 ст.122 КАС України.

Дослідивши матеріали справи суд вважає,що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав:

Матеріалами справи підтверджено,що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Першотравенську та отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ч.1 ст.50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як особі, яка відноситься до першої категорії.

Щодо розміру пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено, що в усіх випадках розміри пенсій по інвалідності, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 111 групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком.

Частиною 5 ст. 54 зазначеного Закону встановлено, що Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання визначається Кабінетом Міністрів України.

Законом України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року № 107-VІ внесені зміни до ч.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до яких у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по III групі інвалідності - 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зміни, внесені підпунктом 15 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008).

Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 530 від 28.05.08. Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, пунктом 4 якої встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижче по ІІІ групі інвалідності 600,00 грн.

Ця Постанова, відповідно до пункту 15, набрала чинності 22 травня 2008 року.

Крім того, фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон №796) здійснюється за рахунок Державного бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654 встановлено, що з 01.07.2008 р. розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою відповідно до Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи- інвалідам IІI групи не можуть бути нижчими 600,00 грн.

Пунктом 7 Закону України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік від 14.06.2011 № 3491-VI встановлено, що у 2011 році норми і положення статтей 39,50,51,52,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, втсановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З 23 липня 2011 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року №745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету відповідно до якої розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою відповідно до Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи- інвалідам IІI групи не можуть бути нижчими 600,00 грн.

Тому, Позивач за період з 15 липня 2011 року по 22 липня 2011 року отримувала пенсію по інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654, а з 23 липня 2011 року по 31 грудня 2011 року відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745.

З 01 січня 2012 року відповідно до абз.4 пп 2 п.11 постанови Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 23.11.2011 року № 1210, мінімальний розмір пенсії по III групі інвалідності встановлюється у розмірі 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Щодо виплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю як особі віднесеної до категорії 1 відповідно до ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю,особам віднесеним до категорії 1 призначається щомісячно для інвалідів 111 групи 50 процентів мінімальної пенсії за віком

01січня 2008 року Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України було внесено зміни до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема в ст.50 було викладено в наступній редакції:

Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю інвалідам III групи - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.08 № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення пункту Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким було внесено зміни до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 530 від 28.05.08. Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян.п.4 Постанови № 530 встановлює, що особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується у таких розмірі 15 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Ця Постанова, відповідно до пункту 15, чинна з 22 травня 2008 року.

Крім того, як вже було зазначено фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон №796) здійснюється за рахунок Державного бюджету. Але, на рахунки управління Пенсійного фонду України в м.Першотравенську не були перераховані бюджетні кошти для виплати їх особам, потерпілим унаслідок Чорнобильської катастрофи з розрахунку прожиткового мінімуму.

Пунктом 7 Закону України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік від 14.06.2011 № 3491-VI встановлено, що у 2011 році норми і положення статтей 39,50,51,52,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, втсановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З 23 липня 2011 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету відповідно до якої додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується Позивачу у розмірі 15 відсотків до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Тому, Позивач за період з 15 липня 2011 року по 22 липня 2011 року отримувала пенсію по інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654, а з 23 липня 2011 року по 31 грудня 2011 року відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745.

З 01 січня 2012 року відповідно до пп 1 п.13 постанови Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 23.11.2011 року № 1210, особам, що належать до категорії 1 щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується інвалідам 111 групи у розмірі 15 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність:

Крім того, рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95,частини другої статті 96, пунктів 2,3,6статті116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному звязку з окремими положеннями Конституції України та рішенням Конституційного суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95,

частини другої статті 96, пунктів 2,3,6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному звязку з окремими положеннями Конституції України було встановлено, що Згідно з Конституцією України держава забезпечує соціальну спрямованість економіки (частина четверта статті 13), що є основою для реалізації соціальних прав громадян, зокрема на соціальний захист та достатній життєвий рівень. Відповідно до Основного Закону України „кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48), „пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46). Положення цих статей Основного Закону України конкретизують конституційне визначення України як соціальної держави, що передбачає участь суспільства в утриманні тих осіб, які через непрацездатність або з інших незалежних від них причин не мають достатніх засобів для існування. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей

У Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Частиною другою статті 46 Конституції України передбачено, що право на соціальний захист гарантується, у тому числі, загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Конституційний Суд України виходить з того, що за рахунок бюджетних джерел забезпечується соціальний захист широких верств населення країни, серед яких особи, що отримують пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги. Це зобовязує державу дотримуватися частин першої, третьої статті 95 Основного Закону України, згідно з якими бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами; держава прагне до збалансованості бюджету України.

Таким чином, державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною ОСОБА_2 України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, повязується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону повязані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України та підконтрольний і підзвітний ОСОБА_2 України у межах, передбачених статтями 85, 87 Конституції України, у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України, в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обовязковими до виконання (частини друга, третя статті 113, частина перша статті 117 Основного Закону України). Отже, Кабінет Міністрів України видає нормативно-правові акти у сфері соціального захисту, керуючись, зокрема, законами України, якими він на це уповноважується.

Конституційний суд в рішенні від 25.01.2012 року зазначив, що положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону повязані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України, а також, що положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному звязку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Аналізуючи вищезазначене суд вважає,що управління Пенсійного фонду України в м.Першотравенську діяло в межах чинного законодавства та права Позивача щодо призначення пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи порушені не були.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,6,8,9,69,94,104,159,160,163,ч.4 122 КАС України, керуючись ст. ст. 51, 99, 100 КАС України, ч.1 ст.50, ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік від 14.06.2011 № 3491-VI постановою КМУ № 530 від 28.05.08 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654, постановою Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, постановою Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 23.11.2011 року № 1210,суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Першотравенську Дніпропетровської області про визнання дій щодо виплати пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи неправомірними ,зобовязання перерахунку та виплати їй пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи,

- в і д м о в и т и.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,яка її подає,до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу,а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субекта владних повноважень у випадках та порядку,передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу,було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді,то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субектом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Г. М. Бондарьова