Справа № 335/3965/17 (2-а/335/180/2017)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2017 року справа № 335/3965/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Кривоноса Руслана Сергійовича на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2017 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Кривоноса Руслана Сергійовича

третя особа Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 у березні 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії АР № 158944 по справі про адміністративне правопорушення від 16.03.2017 та закрити провадження по адміністративній справі за відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що інспектором патрульної поліції роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Кривоносом Р.С. 16 березня 2017 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 158944, якою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. у зв'язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваної постанови, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 15.9. «и» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 16 березня 2017 року, керуючи транспортним засобом, здійснив стоянку на виїзді із прилеглої території, створивши перешкоді в русі іншим транспортним засобам.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, відсутні такі докази й в матеріалах справи.

Також відповідачем не доведено факту порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху та не спростовано доводи позивача щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, адже, як встановлено з відеозапису камер спостереження, ОСОБА_2 зупинився з метою в'їзду на прилеглу територію перед автоматичними воротами та чекав на їх відкриття. При цьому жодних перешкод для в'їзду/виїзду на прилеглу територію іншим транспортним засобам останній не вчиняв.

Доводи апелянта щодо порушення позивачем пункту 15.10. «а» Правил дорожнього руху України суд також знаходить необґрунтованими, адже оскаржувана постанова містить посилання на порушення ОСОБА_2 саме п. 15.9. «и» ПДР.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 158944 від 16 березня 2017 року.

Разом з тим, закриваючи провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції вийшов за межі процесуальних повноважень, адже відкриття та вчинення адміністративного провадження у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належить до дискреційних повноважень поліції, а тому норма статті 293 КУпАП може бути застосована виключно у випадку адміністративного оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР.

Достатнім способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, у зв'язку з чим постанова суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Кривоноса Руслана Сергійовича задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2017 року в адміністративній справі № 335/3965/17 в частині закриття провадження в адміністративній справі скасувати.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова