Справа № 148/626/17
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 148/626/17

Головуючий у 1-й інстанції: Робак С.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

29 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Сапальової Т.В. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 червня 2017 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

У звязку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 29.07.2015 знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області та отримує пенсію за віком в розмірі 949,00 грн., що підтверджується копією пенсійного посвідчення серія №808087 від 12.08.2015 року (а.с.6) та листом управління ПФУ України у Тульчинському районі Вінницької області від 20.03.2017 №963/13-13/02/1 (а.с.7-8). Такий розмір пенсії позивачу обрахований з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.2008 року "ОСОБА_1 питання пенсійного забезпечення громадян".

17.09.2015 Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» збільшено прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 949 грн. до 1074 грн., а згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить з 01.01.2016 - 1074 грн., 01.05.2016 року - 1130 грн., 01.12.2016 року - 1247 грн.

Однак розмір пенсії позивача з моменту її призначення залишився незмінним, в зв'язку з чим він 16.03.2017 року звернувся до відповідача з відповідною заявою про перерахунок йому пенсії з урахуванням вказаних підвищень, передбачених Законами України «Про державний бюджет України на 2015 рік» та «Про державний бюджет України на 2016 рік».

Однак, листом від 20.03.2017 №963/13-13/02/1 (а.с.7-8) відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що він не має страхового стажу для повної пенсії (розмір його пенсії обчислюється пропорційно набутому стажу).

Вказана відмова слугувала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії порушив норми чинного законодавства України. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України включно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-12 та Закон України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» № 1058 від 9 липня 2003 року.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регулюються відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно з постановою КМУ від 26.03.2008 № 265 пенсіонерам, крім інвалідів, в якій щомісячний розмір пенсійної виплати ( з урахуванням передбачених законодавством надбавок і доплат, крім пенсії за особливі заслуги перед Україною) не досягає 949,00 гривень, надається щомісячна державна адресна допомога в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Відповідно до матеріалів справи, загальний страховий стаж роботи позивача складає 22 роки 3 місяця 9 днів.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01.01.2017 року становить 1247 гривень.

За наявності у чоловіків 420 місяців (35 років) страхового стажу пенсія встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач відпрацював 267 місяців (22 роки 03 місяця). Розмір пенсії позивача обчислений пропорційно наявному страховому стажу від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і становить 938,31 грн.

Аналогічна позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 травня 2017 року у справі № К/800/16451/17.

Щодо посилання позивача на ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням вказаних підвищень, передбачених Законами України «Про державний бюджет України на 2015 рік» та «Про державний бюджет України на 2016 рік».

Однак, відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що він не має страхового стажу для повної пенсії (розмір його пенсії обчислюється пропорційно набутому стажу).

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Однак в матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази про те, що позивач звертався з заявами про надання йому інших видів соціальних виплат та допомоги, що передбачено Конституцією України.

Таким чином, пенсія позивачу призначена та виплачується відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області діяло у спосіб та у межах, передбачених Конституцією та Законами України і права позивача в цьому випадку порушені не були, оскільки пенсію позивач отримує відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

З огляду на викладене, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 3 ч. 1 ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області задовольнити повністю.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволені позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4