Справа № 760/7139/17
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/760/1459/17
В справі № 760/7139/17а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Шереметьєвої Л.А
за участю секретаря- Хілюк І.Л.
представника позивача- Краєвого Т.О.
представника відповідача - Топольніцького В.В.
представника 3-ї особи- Щегеля Б.В.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, 3-я особа: Адміністрація державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, суд
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму відповідно до Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призначені на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» №975 від 25 грудня 2013 року.
Крім того, просить зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошової допомоги у в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму відповідно до даних нормативних актів.
Посилається в позові на те, що з 19 травня 1982 року по 25 червня 1984 року проходив військову службу в лавах Збройних Сил СРСР.
З 09 листопада 1982 року по 18 червня 1984 року був учасником бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан.
21 червня 2016 року йому було встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з ураженням опорно рухового апарату, травма отримана при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 22 червня 2016 року.
В кінці червня він звернувся до Адміністрації державної прикордонної служби України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, до якої були надані документи, необхідні для нарахування та виплати цієї допомоги.
Листом №11/В-4400 від 12 липня 2016 року йому було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з тих підстав, що прикордонні війська КДБ СРСР відповідно до 21 березня 1989 року були складовою частиною Збройних Сил СРСР.
Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 січня 1992 року №3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону України» Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР.
Будь-яким інших нормативно-правовим актом не встановлено, що Прикордонні війська України або Державна служба України є правонаступником військових частин та підрозділів Прикордонних військ КДБ СРСР, дислокованих за межами території України.
Крім того, відсутні нормативні приписи, які зобов`язують або надають повноваження Адміністрації Держприкордонслужби України виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям колишніх Прикордонних військ КДБ СРСР.
Не погоджуючись з вказаною відповіддю, був змушений звернутися до уповноваженого органу Київського міського військового комісаріату та надав всі необхідні документи, які були направленні останнім до Міністерства оборони України.
З відповіді, наданої Департаментом фінансів Міністерства оборони України від 21 жовтня 2016 року вбачається, що призначення та виплату одноразової грошової допомоги має здійснювати Адміністрація Держприкордонслужби України.
Вважає дану відмову Міністерства оборони України незаконною та такою, що порушує його права, оскільки йому встановлено інвалідність другої групи після звільнення з військової служби та набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04 липня 2012 року та постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року, що визначають розмір та порядок виплати одноразової грошової допомоги, інвалідність настала внаслідок травми отриманої під час виконання обов`язків військової служби.
Зазначає також, що соціальний захист військовослужбовців Радянської армії прирівнюється до соціального захисту військовослужбовців Збройних Сил України.
Виходячи з цього, вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Виходячи з цих обставин, вважає дії відповідача незаконними і просить задовольнити позов.
Представник позивача вимог останнього в судовому засіданні підтримав.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.
Посилається на те, що позивач проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що входила до складу Прикордонних військ КДБ СРСР, правонаступником якої є Адміністрація Державної прикордонної служби України.
За таких обставин вважає, що Міністерство оборони України є неналежним відповідачем у справі.
Крім того, Адміністрація Державної прикордонної служби України є головним розпорядником, що передбачається в Державному бюджеті України на відповідний рік для Державної прикордонної служби України та за рахунок яких виплачується одноразова грошова допомога.
Виходячи з цього, вважає, що питання виплати позивачу одноразової грошової допомоги має вирішувати Адміністрація Державної прикордонної служби України, а тому просить у позові відмовити.
Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав.
Зазначає, що позивач військову службу в Адміністрації Держприкордонслужби чи органах Державної прикордонної служби України ніколи не проходив, жодних розрахунків під час його звільнення з військової служби органами Державної прикордонної служби не здійснювалось, в зв`язку з чим він позбавлений права на отримання одноразової грошової допомоги.
Зазначив, що позивач дійсно в 1982 - 1984 роках проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що входила до складу прикордонних військ КДБ СРСР та був звільнений з цієї військової частини в запас.
Жодним нормативно-правовим актом України не визначено, що Державна прикордонна служба України є правонаступником Прикордонних військ КДБ СРСР, а тому у Адміністрації Державної прикордонної служби відстуній обов`язок виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям колишніх Прикордонних військ КДБ СРСР.
Прикордонні війська КДБ СРСР структурно входили до складу Комітету державної безпеки СРСР (КДБ СРСР, до 1978 року - КДБ при Раді Міністрів СРСР).
Прикордонні війська КДБ СРСР відповідно до статті 4 «Закона Союза Советских Социалистических Республик «О всеобщей воинской обязаносги» від 12 жовтня 1967 року вважалися складовою частиною Збройних Сил СРСР в період з 1 вересня 1939 року до 21 березня 1989 року.
Після розпаду СРСР прикордонні загони і частини Середньоазіатського прикордонного округу на території Узбекистану і Туркменії відійшли під їх юрисдикцію відповідно в березні і в серпні 1992 року.
Указом Президента Російської Федерації від 8 листопада 1992 року, був розформований Середньоазіатський прикордонний округ. Прикордонні загони колишнього Середньоазіатського прикордонного округу знаходилися на території Республіки Таджикистан, через Громадянську війну тривалий період перебували під юрисдикцією Росії.
У листопаді 2004 року всі прикордонні загони колишнього Середньоазіатського округу були передані до складу Збройних сил Республіки Таджикистан.
Згідно з пунктом 1 Указу Президії Верховної Ради України від 30 серпня 1991 року всі дислоковані на території республіки (УРСР) військові частини прикордонних військ СРСР та їх органи управління з озброєнням і матеріально-технічною базою переведені у відання України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 2 січня 1992 року №3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордон України» встановлено, що Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником лише колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР.
Отже, Державна прикордонна служба України жодного відношення до військової частини НОМЕР_1 Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР ніколи не мала.
Крім того, зазначає, що позивач перебуває на військовому обліку у відповідному військовому комісаріаті Міністерства оборони України, його поранення під час виконання обов`язків військової служби на території Афганістану встановлено протоколом Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України віл 06 липня 2016 року № 2946, що підтверджує відсутність будь-яких взаємних прав та обов`язків між позивачем та Державною прикордонною службою України.
Виходячи з цього, вважає обов`язком відповідача прийняти рішення за заявою позивача та обгрунтованими його вимоги.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач з 19 травня 1982 до 25 червня 1984 року проходив строкову військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , що входила до складу Прикордонних військ КДБ СРСР.
З 09 листопада 1982 року по 18 червня 1984 року проходив військову службу в Демократичній республіці Афганістан.
З витягу з Протоколу №2946 від 06 липня 2016 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв вбачається, що захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Відповідно до довідки МСЕК № 0636237 від 22 червня 2016 року позивачу встановлена 2 група інвалідності в зв`язку з ураженням опорно-рухового апарату внаслідок отримання травми при виконанні обов`язків військової служби.
/ а.с. 35 -36 /
Відповідно до п.1 Указу Президії Верховної Ради України від 30 серпня 1991 року № 1464-ХІІ всі дислоковані на території республіки (УРСР) військові частини прикордонних військ СРСР та їх органи управління з озброєнням і матеріально-технічною базою переведені у відання України.
Прикордонні війська КДБ СРСР структурно входили до складу Комітету державної безпеки СРСР .
Прикордонні війська КДБ СРСР, відповідно до статті 4 Закону СРСР «О всеобщей воинской обязаности» від 12 жовтня 1967 року, в період з 1 вересня 1939 року по 21 березня 1989року вважалися складовою частиною Збройних Сил СРСР.
Відповідно до п. 6, 7 постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», призначення і виплата одноразової допомоги здійснюється на підставі документів.
Порядок призначення та виплати допомоги: особи, які мають право на одноразову допомогу звертаються з документами у обласний військовий комісаріат; комплект документів перевіряється та надсилається за належністю в Департамент фінансів Міністерства оборони України для розгляду їх Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги; перевірені фахівцями документи розглядаються Комісією та подаються Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової допомоги; після прийняття рішення Міністром оборони України кошти надсилаються у обласний військовий комісаріат (військову частину), до якого були подані документи, для виплати одноразової допомоги отримувачам.
Виплата одноразової допомоги провадиться в порядку черговості відповідно до дати подання документів після отримання Міністерством оборони коштів, передбачених на ці цілі.
Тобто, приведеними нормативними актами встановлено, що зобов`язання перед військовослужбовцями, які проходили строкову військову службу в прикордонних військ Збройних Силах СРСР, які були передані в зв`язку з її розформуванням до Міністерства оборони України, в тому числі щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», має нести саме відповідач.
Виходячи з викладеного вище, суд вважає висновки, викладені в листі Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/3/6/40690 від 21 жовтня 2016 року такими, що суперечать вимогам закону, а тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими виходячи з наступного.
Відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 26 грудня 2013 року, для осіб, звільнених з військової служби, вирішення питань, пов`язаних з отриманням одноразової грошової допомоги покладено на уповноважений орган, яким є у випадку з позивачем, Київський міський військовий комісаріат.
26 липня 2016 року Київським міським військовим комісаріатом на підставі заяви позивача до Департаменту фінансів Міністерства оборони України були направлені документи з висновком про те, що позивач не має права на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги.
Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/3/6/40690 від 21 жовтня 2016 року позивачу було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до п.17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 26 грудня 2013 року.
На думку Міністерства оборони України така допомога позивачу має призначатися та виплачуватися Адміністрацією Державної прикордонної служби України.
Відповідно до п.4 ст.2 ст.16 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;
Згідно з п.6 вище приведеного Порядку, військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у разі встановлення інвалідності П групи виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Як зазначено вище, ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу Міністерства оборони України були направлені всі документи, визначені п.11 Порядку, необхідні для їх розгляду.
В свою чергу, надані документи Міністерством оборони України розглянуті по суті не були і рішення щодо наявності чи відсутності у позивача підстав для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» прийнято не було.
Звертаючись до суду, позивач просить визнати дії Міністерства оборони України протиправними та зобов`язати призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу в зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності відповідно до ст.16 Закону.
Судом встановлено та не спростовується сторонами, Міністерство оборони України за наслідками розгляду документів позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідного рішення про виплату коштів або ж про відмову у виплаті коштів не приймало, тобто фактично рішення прийнято не було.
За таких обставин належним способом захисту позивача у даному випадку має бути розгляд звернення позивача відповідно до вимог закону.
Верховний Суд України в постановах від 18 березня 2014 року (справа № 21-11а14) та від 22 квітня 2014 року (справа № 21-484а13) сформулював правову позицію у подібних правовідносинах, згідно з якою підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання.
Оскільки відповідач відповідного рішення не приймав, то суд повинен зобов`язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.
Згідно ч. 2, 3 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Суд може вийти за межі вимог у випадку, якщо спосіб захисту, який пропонує позивач, є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів.
Виходячи з цього, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог для повного захисту прав та інтересів позивача, необхідних для поновлення порушених прав та зобов`язати відповідача розглянути питання щодо призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням 2 групи інвалідності відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.
Керуючись ст. ст.9, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 26 грудня 2013 року, ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 94, 97, 100, 102, 128, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Міністерства оборони України в частині нерозгляду документів, направлених 25 липня 2017 року Київським міським військом комісаріатом, щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі /смерті/, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на навчальні /або перевірочні / та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.
Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 , подану з висновком Київського міського військового комісаріату 25 липня 2017 року, відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі /смерті/, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на навчальні /або перевірочні / та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.
В решті позову відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
У разі застосування судоми частини 3 статті 160 цього кодексу, а також прийняття постанови в письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя: