Справа № 332/1963/17
Суддя: Яцун О. С.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1963/17
Провадження № 2-а/332/81/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2017 м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Яцуна О.С., при секретарі Івановій Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, в якому просить визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1з урахуванням положень ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 8 %, починаючи з 03.08.2016 року; стягнути на його користь понесені судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, письмові заперечення проти позову, де зазначено, що позивач до 2016 року перебував на обліку в ЦО УПФУ м.Запоріжжя та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 03.08.2016 року позивача було переведено на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Оскільки до досягнення пенсійного віку ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років, тому з 03.08.2016 року пенсія не призначалась, а перераховувалась за нормами іншого Закону та іншого виду, тому права на підвищення пенсії, яке встановлює ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач не має.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач народився 13 березня 1955 року, з 09.07.2001 року перебував на обліку в УПФУ в Заводському районі м.Запоріжжя та отримував пільгову пенсію зі зниженням пенсійного віку згідно ст.14 «Про пенсійне забезпечення». 03.08.2016 року звернувся до ЦО УПФУ м.Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивачу було відмовлено, не погодившись з діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду. Постановою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 07.09.2016 року по справі № 332/2788/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобовязано УПФУ в Заводському районі м.Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 03.08.2016 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (2013-2015 р.р.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією (а.с.10-11).

22 червня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком з урахуванням положень ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію (а.с. 8).

10 серпня 2017 року ЦО УПФУ м. Запоріжжя листом № 207/Ж-9 від 10.07.2017 року відмовили в перерахунку пенсії з посиланням на те, що основна умова призначення підвищення пенсії відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - досягнення 60-річного віку і продовження працювати не виконана, оскільки відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 припинив трудову діяльність 16 березня 2013 року у віці 58 років і ніде більше не працював.

Відповідно до положень ч.1 ст. 29 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців.

Факт працевлаштування є обов'язковою умовою призначення підвищення пенсії відповідно до п. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», проте, позивачем доказів його працевлаштування в період з 13.03.2015 року по 03.08.2016 року не надано.

Відповідно до листа ЦО УПФУ м.Запоріжжя № 207/Ж-9 від 10.07.2017 року, згідно трудової книжки ОСОБА_1 припинив трудову діяльність 16 березня 2013 року у віці 58 років.

Таким чином, оскільки позивач після досягнення пенсійного віку не був працевлаштований, страхові внески не сплачував, право на підвищення розміру пенсії відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у нього відсутнє.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що під час відмови позивачу у перерахунку пенсії за віком з урахуванням положень ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію за його заявою від 22.06.2017 року відповідач діяв в межах своїх повноважень, і така відмова є обґрунтованою та правомірною, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. 4, 18, 71, 86, 159-163 КАС України, ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування»,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 доЦентрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлений 30.08.2017 року.

Суддя О.С. Яцун