Справа № 474/635/17
Суддя: Сокол Ф. Г.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №474/635/17
Провадження №2-а/474/15/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.08.17 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Врадіївського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області, інспектора з нагляду за дорожнім рухом Врадіївського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

встановив:

22.08.2017р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БР №262579, винесену 13 серпня 2017 року інспектором з нагляду за дорожнім рухом Врадіївського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 (далі - відповідач) про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., яка не відповідає вимогам чинного адміністративного законодавства України, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити, за відсутністю у його діях складу такого правопорушення.

Так, позивач обґрунтовуючи вимоги позову вказує на те, що постанова не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства з огляду на наступне.

13.08.2017 біля 00 год. 05 хв. позивач перебував біля власного домоволодіння в смт. Врадіївка, вул. Української Армії, 73, біля воріт якого був припаркований належний йому транспортний засіб Citroen Berlingo номерний знак CLAТ 172 (республіка Молдова). Достовірно знаючи, що його, відповідно до постанови суду, позбавлено права керувати транспортними засобами, позивач навіть і не мав наміру здійснювати рух на вказаному транспортному засобові, а просто стояв біля воріт та чекав на власну дружину. Вказане підтверджується ще й тим, що у момент, коли до нього підїхали співробітники поліції позивач був одягнений лише у спідню білизну.

Про вищевказані обставини позивач повідомив співробітникам Врадіївського відділу поліції, зокрема і інспектору з нагляду за дорожнім рухом ОСОБА_3, однак останній разом з іншими співробітниками Врадіївського відділу поліції, безпідставно доставили його до Врадіївського відділу поліції, де була винесена оскаржувана постанова.

Позивач стверджує, що відповідач не надав жодних доказів його порушення, в постанові відповідач не зазначив будь-яких доказів. Як вбачається з матеріалів справи відсутні пояснення свідків, також нема фото - і кінозйомки, відеозапису, що доказує скоєння адміністративного правопорушення мною, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУАП.

Постанова складена не за місцем вчинення адміністративного правопорушення, в супереч п. 2 розділу III Інструкції.

Також позивач зазначає, що відповідач не маючи законних доказів його провини, при винесенні постанови скористався так званим спрощеним підходом, бездоказовим, що суперечить п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року.

Відповідач порушив вимоги положення ст. 280 КУпАП, адже відповідачем достеменно не встановлено, чи був винен у правопорушенні позивач, враховуючи відсутність будь-яких доказів відносно його провини.

Відповідач порушив вимоги ст. 279 КУпАП не представившись як посадова особа, не дослідивши докази та не вирішив по суті клопотання, тим самим звузив права позивача на надання доказів.

Надавши позивачу на підпис постанову, відповідач відверто порушив громадянські права, порушивши вимоги ст. 268 КУпАП, а саме: позивач не був ознайомлений з матеріалами справи.

В порушення приписів ч. 3 ст. 283 КУпАП в постанові не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, не вказано конкретне місце вчинення адміністративного правопорушення (місто, номер будинку), не вказано пункт ПДР, який був порушений.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Причому позивач пояснив, що під час складення протоколів був присутній адвокат, та що йому роз'яснювали права, однак він нікого не слухав і не сприймав, однак пізніше позивач заявив протилежне стверджуючи, що йому права не роз'яснювалися.

Відповідач вимоги позивача не визнав та просив у позові відмовити, вказуючи на те, що під час чергування він з напарником помітили автомобіль, який здійснював розворот з узбіччя та в подальшому заїхав в провулок. Після того, як він через 20-40 с. заїхав у провулок на службовому автомобілі, то побачив автомобіль з увімкненими задніми габаритними вогнями біля якого стояв позивач, при цьому відповідач зазначив, що не може з певненістю сказати чи був це той самий автомобіль, який рухався. Представившись відповідач запропонував надати документи на автомобіль, а оскільки позивач почав опиратися та втікати, останнього було затримано та доставлено до Врадіївського РВ ГУНП в Миколаївській області, де був складений протокол про адміністративне затримання. Пізніше позивача доставлено до Врадіївської центральної районної лікарні для проходження огляду на стан сп'яніння, а після повернення до Врадіївського РВ ГУНП в Миколаївській області на позивача були складені протоколи за ст. 185, ч. 3 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП. Відповідач також зазначив, що при складенні протоколів, він особисто та адвокат ОСОБА_4, який був присутній, роз'яснювали позивачу права передбачені ст. 268 КУпАП. При цьому на запитання суду щодо надання доказів на підтвердження вказаних обставин відповідач повідомив, що відеофіксація не велася, а інші докази він не може надати через відсутність їх унього.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно до постанови серії БР № 262579 від 13.08.2017р., ОСОБА_1 00. год. 10 хв. по вул. Української Армії в смт. Врадіївка Миколаївської області, керував транспортним засобом марки Citroen номерний знак CLAТ 172, будучи позбавленим права керування транспортними засобом Врадіївським районним судом чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП, та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Як вбачається з постанови Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

З показань свідка ОСОБА_5 слідує, що в ніч з 12 на 13 серпня 2017р. він разом з позивачем перебував у нього на території домоволодіння. В той час коли позивач пішов до автомобіля взяти цигарки, до останнього під'їхав патрульний автомобіль поліції після чого між позивачем та працівниками поліції розпочалася сварка. Оскільки злякавшись свідок залишив територію домоволодіння позивача, а тому не знає, що відбувалося далі. Крім того зазначив, що коли позивач брав цигарки він увімкнув в автомобілі світло та в цей час інші автомобілів по вулиці не проїжджали.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

В судовому засіданні відповідач заперечив щодо позовних вимог, при чому не надав жодних доказів на підтвердження своїх заперечень, а також пояснив, що докази у нього відсутні.

Так під час судового розгляду судом встановлено наступне.

Щодо тверджень позивача про відсутність будь-яких доказів на підтвердження його провини у вчиненні адміністративного правопорушення слід зазначити, що матеріали справи містять тільки постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, при чому постанова не містить посилання на будь-які докази.

Водночас, відповідно до ст.ст. 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 ст. 279 КУпАП визначено, що головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак як вбачається з матеріалів справи відповідач виносячи постанову не взяв до уваги приписи ст.ст. 251, 252, 279 та280 КУпАП, оскільки в судовому засіданні останній заявив, що не впевнений, що саме автомобіль позивача рухався, однак не маючи доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення притягнув останнього до адміністративної відповідальності.

Крім того, в контексті встановленого слід зазначити, що в постанові відсутнє будь-яке посилання на роз'яснення позивачу його прав та обов'язків визначених ст. 268 КУпАП як особи, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, в той час коли відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження роз'яснення позивачу прав та обов'язків, а останній стверджує, що йому права та обов'язки не роз'яснено.

Вищевикладене є суттєвим порушенням оскільки обмежує права позивача на всебічний та об'єктивний судовий розгляд.

Твердження позивача про складення постанови не за місцем вчинення адміністративного правопорушення суд оцінює критично та не бере до уваги з огляду на те, що оскаржувана постанова була складена в приміщенні Врадіївського РВ ГУПН в Миколаївській області, а відповідно до ст. 276 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, словосполучення за місцем його вчинення, означає Місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу. Тобто, розглядатися справа про порушення ПДР може тільки в будівлі відповідного управління патрульної поліції. КСУ роз'яснив, що словосполучення на місці вчинення правопорушення і за місцем його вчинення мають різне значення. Перше означає - на місці де було скоєно порушення ПДР, а друге - місце де розташоване Управління патрульної поліції того населеного пункту, де було скоєно порушення ПДР.

Щодо тверджень позивача про невідповідність оскаржуваної постанови приписам ч. 3 ст. 283 КУпАП, а саме в постанові не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, не вказано конкретне місце вчинення адміністративного правопорушення (місто, номер будинку), не вказано пункт ПДР, який був порушений.

Відповідно до приписів ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, пос відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином суд вважає, що твердження позивача щодо не зазначення, в порушення приписів ч. 3 ст. 283 КУпАП, в постанові конкретного місця вчинення адміністративного правопорушення (місто, номер будинку) та пункту ПДР, який був порушений знайшли своє підтвердження.

Щодо не зазначення в постанові відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис слід зазначити, що суд вважає, що дано інформація має бути зазначена в тому випадку якщо така фото або відеофіксація ведуться, однак як пояснив відповідач ні фото, ні відеофіксація не велися, а як вбачається з оскаржуваної постанови остання складена за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Таким чином, в сукупності вищевикладеного вбачається, що в загальному вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, є обґрунтованими, законними, а відтак такими щодо підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення слід зазначити наступне, оскільки виходячи з п. 3 ч. 3 ст. 17 КАС України, яка передбачає, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, суд переглядаючи постанову вказаного інспектора, в порядку кас України, не вправі, скасовуючи постанову, закривати провадження по справі, зокрема у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7-9, 11, 69-71, 94, 99, 158-163, 185 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Врадіївського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області, інспектора з нагляду за дорожнім рухом Врадіївського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БР № 262579, винесену 13 серпня 2017 року інспектором з нагляду за дорожнім рухом Врадіївського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ф.Г. Сокол