Справа № 803/963/17
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року Справа № 803/963/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації за неотримане речове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - Військова частина НОМЕР_1 , відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 07.07.2017 позивача виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення. В період проходження служби позивач звернувся з рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, однак, відповідачем відмовлено позивачу у проведенні розрахунку неотриманого речового майна, у зв`язку із втратою чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 28.04.2004 року № 1444. Вважає, що бездіяльність відповідача щодо невиплати компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно є протиправною.

Позивач вважає, що має право на грошову компенсацію за неотримане речове майно, оскільки це відповідає вимогам, встановленим пунктами 2, 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178, та подав за місцем військової служби відповідну заяву, передбачену пунктом 4 вказаного Порядку.

У письмовому запереченні на адміністративний позов, відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що станом на 27.06.2017 року (на момент звернення позивача із рапортом про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно) був відсутній будь-який нормативно-правовий акт, що регулює здійснення розрахунку вартості за неотримане речове майно військовослужбовцям, так як постанова Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року № 1444 Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час 04.03.2016 року втратила чинність. Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

До судового засідання, призначеного на 12:00 год. 23.08.2017 від представників сторін надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі.

З врахуванням вимог частини першої статті 41, частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи здійснено судом в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира частини, у військовому званні майор.

Наказом командувача Національної гвардії України від 19.06.2017 № 73 о/с відповідно до підпункту б пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу позивача звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.

27.06.2017 позивач звернувся до командира Військової частині НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив виплатити йому грошову компенсацію вартості за неортимане речове майно. у зв`язку із звільненням з військової служби у запас Збройних Сил України. Водночас, як вбачається з вказаного рапорту, відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у виплаті грошової компенсації вартості за неортимане речове майно, у зв`язку з втратою чинності 04.03.2016 постанови Кабінету Міністрів України Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час від 28.10.2004 № 1444 (а.с. 11).

Згідно з наказом командира Військової частині НОМЕР_1 від 07.07.2017 № 161, майора ОСОБА_1 , заступника командира частини, 07.07.2017 виключено зі списів особового складу військової частини та всіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Луцького ОМВК Волинської області (а.с. 10).

Одночасно з виключенням із списків особового складу військової частини, з майором ОСОБА_1 проведено остаточний розрахунок, що включає премію, одноразову грошову допомогу при звільненні.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати в день виключення зі списків особового складу частини компенсації за неотримане під час проходження військової служби речового майна протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої, сьомої статті 21 Закону України Про Навціональну гвардію України держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їхніх сімей, працівників, резервістів Національної гвардії України, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової служби (виконання обов`язків служби у військовому резерві) або постраждали в полоні у ході бойових дій (війни), в умовах правового режиму надзвичайного стану, під час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, цього Закону, інших актів законодавства.

Порядок продовольчого та речового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України, а також грошової компенсації вартості за неотримані продукти харчування та речове майно визначаються відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (статті 2 цього Закону).

Згідно з статтею 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей Кабінет Міністрів України, постановою від 16.03.2016 року №178, затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі Порядок №178).

Пунктами 2, 3 Порядку №178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби. Зазначені гарантії реалізуються відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, в тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що отримання грошової компенсації речового майна у зв`язку із звільненням з військової служби в повні мірі відповідає вимогам статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та пункту 3 Порядку № 178.

У відповідності до абзацу першого пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини (абзац третій пункту 242 Положення).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 при звільненні з військової служби у запас не було виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Відтак, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у невиплаті позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що станом на момент звернення позивача із рапортом (27.06.2017) про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно був відсутній будь-який нормативно-правовий акт, що регулює здійснення розрахунку вартості за неотримане речове майно військовослужбовцям, так як постанова Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року № 1444 Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час 04.03.2016 року втратила чинність, оскільки відсутність нормативно-правового акту, який регулює здійснення розрахунку вартості за неотримане речове майно військовослужбовцям не може бути підставою для позбавлення особи права на отримання такої компенсації, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Крім того, згідно з Порядком № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Судом встановлено, що позивачу на день виключення його зі списків особового складу військової частини не було видано довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, передбачену пунктом 4 Порядку №178, в якій зазначається сума такої грошової компенсації.

Відтак, виходячи з наданих статтею 162 КАС України повноважень, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу в день виключення із списків особового складу частини грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно, зобов`язання відповідача провести розрахунок неотриманого речового майна та виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 41, 122, 158, 160, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 в день виключення із списків особового складу частини грошової компенсації вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести розрахунок неотриманого речового майна та виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк