Справа № 333/111/17(2-а/333/58/17)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
28 серпня 2017 рокусправа № 333/111/17(2-а/333/58/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.
суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.
секретар судового засідання: Лащенко Р.В.
за участі представника відповідача Леонова В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2017 р. в справі № 333/111/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі МО) про визнання протиправними дій щодо не призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності 2 групи внаслідок поранення, контузії, захворювань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків в країнах, де велись бойові дії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; стягнення одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності 2 групи внаслідок поранення, контузії, захворювань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 в розмірі 243600 грн.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2017 р. позов задоволено частково, визнані неправомірними дії Міністерства оборони щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт зазначає про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права. На думку апелянта, судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення на його користь одноразової грошової допомоги.

До судового засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи на відсутності позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач в період з 09.08.1983 р. по 19.11.1984 р., з 30.05.1985 р. по 30.05.1987 р. проходив військову службу на території Афганістану. Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 0283330 позивачу вторинно призначено інвалідність ІІ групи, дата огляду 27.08.2014 р., причина інвалідності: поранення (контузія) та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

02.09.2014 р. ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_1 про те, що він є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Згідно з витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 1102 від 30.04.2013 р. у колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1964 року народження, наявні множинні вогнепальні осколкові поранення голови, грудей, живота, лівої нижньої кінцівки (контузія), наслідком яких стали рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського бюро СМЕ № 650/Ж від 20.04.2013 року, що в подальшому призвело до розвитку «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ (1986 року контузія головного мозку) у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ст., з вираженим церебростенічним синдромом, розсіяною пірамідною симптоматикою, вегето- судинною дисфункцією, емоційно-вольовою нестійкістю, післятравматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, центральною вестибулярною дисфункції ІІ-ІІІ ст., стійким вираженим цефалгічним синдромом, що підтверджено медичними документами, поранення (контузія) і захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою та надав ксерокопії документів для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням ІІ групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби.

Протоколом засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 100 відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги позивачу, який звільнений зі Збройних Сил Російської Федерації 31.12.1996 р., а з 31.05.2011 р. був визнаний в Україні інвалідом 3 групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, оскільки законодавство України не передбачає здійснення виплат військовослужбовцям інших країн.

Зважаючи на те, що позивачу як громадянину України інвалідність була встановлена 27.08.2014 р. внаслідок поранення, контузії, захворювань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків в країнах, де велися бойові дії, та наданий статус ветерана війни, а з протоколу № 1102 від 30.04.2013 р. засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв вбачається, що поранення у позивача виникли в 1986 р., тобто під час несення служби в лавах Збройних Сил Радянського Союзу, а не під час несення служби в Російській Федерації, тобто позивач є військовозобов`язаним запасу України, суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість вважати позивача військовослужбовцем іншої країни, у зв`язку з чим вважав необґрунтованою відмову у призначенні одноразової грошової допомоги з цих підстав.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав передчасними позовні вимоги в частині стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги.

Предметом апеляційного перегляду є постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову частково необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, приймав участь у бойових діях у Демократичній Республіці Афганістан з 09.08.1983 р. по 19.11.1984 р., з 30.05.1985 р. по 30.05.1987 р., що підтверджено довідкою Комунарського районного військового комісаріату м. Запоріжжя (а.с. 10).

Позивач звільнений з військової служби 31.12.1996 р., що підтверджується довідкою замість військового квитка, виданою військовозобов`язаному запасу (а.с. 7).

Витягом із протоколу № 1102 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 30.04.2013 р. встановлено, що поранення позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 12).

З 27.08..2014 р. позивача визнано інвалідом 2 групи. Причина інвалідності - пораненням та контузія, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 6).

Після встановлення 2 групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з питання виплати одноразової грошової допомоги, яким документи щодо отримання позивачем одноразової грошової допомоги направлені до Міністерства оборони України.

Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення, оформлене протоколом № 100 від листопада 2016 р. (без зазначення дня), про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як особі, що звільнена зі Збройних Сил Російської Федерації 31.12.1996 р. та визнана інвалідом 3 групи в Україні 31.05.2011 р. внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, оскільки законодавством України не передбачено здійснення виплат військовослужбовцям інших країн (а.с. 14).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, відповідно до ч. 1 ст. 3 якого дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

За приписами п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Як встановлено ч. 6 ст. 16-3 Закону № 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок № 975), пунктом 6 якого передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.

Відповідно до п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку № 975 встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з п. 14 цього Порядку одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Відтак, Порядком № 975 встановлено, що заява про призначення одноразової грошової допомоги подається до уповноваженого органу (військовий комісаріат), який направляє у 15-денний строк документи розпоряднику бюджетних коштів (Міністерство оборони) для прийняття рішення про призначення або відмови у призначенні допомоги.

В даному випадку Запорізьким обласним військовим комісаріатом як уповноваженим органом направлено 13.12.2016 р. розпоряднику бюджетних коштів (Міністерству оборони) документи для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, а Міністерством оборони прийнято рішення про відмову у призначенні такої допомоги.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що інвалідність 2 групи позивачу як громадянину України встановлена 27.08.2014 р. внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в країні, де велися бойові дії, йому надано статус ветерана війни, поранення отримане позивачем під час несення служби в лавах Збройних Сил Радянського Союзу, а не під час проходження військової служби в Російській Федерації, позивач є військовозобов`язаним запасу України, відповідно, є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність дій відповідача з відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.

Також є правильним висновок суду першої інстанції про передчасність позовних вимог про стягнення одноразової грошової допомоги, оскільки така допомога ще не призначена.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в порушення приписів частини 1 статті 2 КАС України не прийнято рішення про захист порушених прав позивача.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції мав підстави для застосування до даних правовідносин приписів ч. 2 ст. 11 КАС України, відповідно до якої суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Визнавши протиправними дії відповідача з відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, суд фактично не захистив право позивача на отримання такої допомоги, що суперечить основним принципам адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає, що єдиним способом захисту порушеного права позивача в контексті спірних правовідносин є зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до приписів Закону № 2011.

Оскільки до компетенції суду апеляційної інстанції не належить скасування судового рішення суду першої інстанції в певній частині, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в повному обсязі із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставин справи, судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2017 р. в справі № 333/111/17 задовольнити частково.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2017 р. в справі № 333/111/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти в справі № 333/111/17 нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням службових обов`язків в країнах, де велись бойові дії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням службових обов`язків в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 28.08.2017 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко