Справа № 816/1381/17
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1381/17

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (далі - ТУДСА України в Полтавській області, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про:

- визнання протиправною бездіяльності ТУДСА України в Полтавській області в частині не нарахування та не виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди у розмірі, встановленому частиною першою статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VIII, тобто 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року №1801-VIII, за період з 01 січня 2017 року по день винесення рішення судом;

- зобов'язання ТУДСА України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01 січня 2017 року по день винесення рішення судом, за період фактичної роботи, допомогу на оздоровлення у розмірі, встановленому частинами другою, третьою, п'ятою статті 133, статтею 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI, тобто виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року №1801-VIII, в розмірі 3200 грн., з виплатою доплати за вислугу років - з 01 січня 2017 року в розмірі 15% від посадового окладу, щомісячну доплату у розмірі 10 % посадового окладу судді, за виконання обов'язків голови Новосанжарського районного суду Полтавської області з 03 липня 2017 року по 31 липня 2017 року, з урахуванням проведених виплат у вказаному періоді.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що з 01.01.2017 вона, як суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області, в тому числі у період з 03.07.2017 по 31.07.2017 як виконуючий обов'язки голови вказаного суду, повинна була одержувати суддівську винагороду, а також допомогу на оздоровлення виходячи із розрахунку мінімальної заробітної плати на рівні 3200 грн., у відповідності до статей 133, 134 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", а не із розміру 1600 грн., як це здійснює відповідач.

В судове засідання позивач не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, направила до суду заяву, у якій просила суд розглянути дану справу без її участі (а.с. 56а).

Представник ТУДСА України в Полтавській області надала суду заяву про те, що вона не заперечує проти розгляду справи у письмовому провадженні (а.с. 58).

У письмових запереченнях проти позову ТУДСА України в Полтавській області просило відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за безпідставністю (а.с. 28-32). Вказувало, що ОСОБА_1 отримувала суддівську винагороду у спірному періоді у відповідності до норм діючого законодавства як суддя, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання.

Третя особа - Головне управління Державної казначейської служби в Полтавській області в судове засідання не забезпечило явку уповноваженого представника, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином, направило до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника управління (а.с. 46).

Згідно частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на зазначене, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що Указом Президента від 07.11.2013 №620/2013 "Про призначення суддів" ОСОБА_1 призначено на посаду судді Новосанжарського районного суду Полтавської області строком на п'ять років (а.с. 19-21).

Наказом Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.11.2013 №7ос ОСОБА_1 зарахована на посаду судді Новосанжарського районного суду Полтавської області з 25.11.2013 з окладом згідно штатного розпису, останній встановлено з 25.11.2013 щомісячну надбавку за вислугу років у розмірі 15 відсотків від посадового окладу, стаж роботи якої станом на 25.11.2013 становить 00 років 00 місяців 00 днів (а.с. 18).

17.11.2016 головою Новосанжарського районного суду Полтавської області видано наказ №24ос, яким ОСОБА_1, судді Новосанжарського районного суду Полтавської області, встановлено з 25.11.2013 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків від посадового окладу, стаж роботи якої станом на 25.11.2016 становить 03 роки 00 місяці 00 днів (а.с. 15).

ОСОБА_1 не проходила кваліфікаційного оцінювання у відповідності до вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VІІІ, що не заперечується останньою у позовній заяві.

Згідно штатного розпису Новосанжарського районного суду Полтавської області на 2017 рік, затвердженого начальником ТУДСА України в Полтавській області Клочком І.О. 24.01.2017, посадові оклади суддів затверджені на рівні 16000 грн. (а.с. 60).

Наказом Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.06.2017 №6в у зв'язку з відбуттям судді Новосанжарського районного суду Полтавської області Стрельченко Т.Г. у відпустку, на суддю Новосанжарського районного суду Полтавської області Гавриленко Т.Г. покладено виконання обов'язків в.о. голови Новосанжарського районного суду Поотавської області на період з 03.07.2017 по 31.07.2017 включно (а.с. 16).

Відповідно до наказу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03.07.2017 №6ос суддя Гавриленко Т.Г. приступила до виконання обов'язків голови Новосанжарського районного суду Полтавської області з 03.07.2017 по 31.07.2017 включно, на період основної відпустки судді Стрельченко Т.Г. (а.с. 14). При цьому, зазначеним наказом ОСОБА_1 з 03.07.20417 по 31.07.2017 включно встановлено щомісячну доплату у розмірі 10 відсотків посадового окладу судді за виконання обов'язків голови Новосанжарського районного суду Полтавської області.

Наказом Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27.07.2017 №7ос судді Гавриленко Т.Г. надано матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі посадового окладу (а.с. 17).

Зі змісту наявних в матеріалах справи розрахункових листів (а.с. 10-13, 74), суддівська винагорода позивачу у період з 01.01.2017 по 31.08.2017 нараховувалася виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат у розмірі 1600 грн., визначених згідно пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (у загальному розмірі 16000 грн).

Доплата за вислугу років у розмірі 15 % посадового окладу судді за період з 01.01.2017 по 31.08.2017, а також доплата за виконання обов'язків голови Новосанжарського районного суду Полтавської області у розмірі 10 % посадового окладу судді за період з 03.07.2017 по 31.07.2017, ОСОБА_1 нараховувалися виходячи із окладу 16000 грн.

Також за період з 01.01.2017 по 31.08.2017 позивачу надавалися відпустки, а саме:

- у лютому 2017 року згідно наказу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30.01.2017 №1в - основна оплачувана відпустка з 13 лютого 2017 року по 17 лютого 2017 року включно (а.с. 65);

- у квітні 2017 року згідно наказу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13.04.2017 №2в - основна оплачувана відпустка з 03 травня 2017 року по 05 травня 2017 року включно (а.с. 66);

- у червні 2017 року згідно наказу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31.05.2017 №5в - основна оплачувана відпустка з 12 червня 2017 року по 23 червня 2017 року включно (а.с. 67);

- у липні та серпні 2017 року згідно наказу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27.07.2017 №8в - основна оплачувана відпустка з 31 липня 2017 року по 18 серпня 2017 року включно (а.с. 68).

Вищевказані відпустки оплачувалися позивачу із розрахунку окладу в розмірі 16000 грн.

Поряд з цим, надана судді Гавриленко Т.Г. наказом Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27.07.2017 №7ос матеріальна допомога на оздоровлення також була оплачена останній із розрахунку окладу в розмірі 16000 грн (а.с. 17).

ОСОБА_1 не погодилася із такими нарахуваннями, оскільки у спірних правовідносинах підлягає застосуванню Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ, частиною першою статті 133 якого встановлено, що суддівська винагорода регулюються цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Згідно з частиною третьою статті 133 цього ж Закону посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати відповідно до статті 8 Закону України від 21.12.2016 №1801-VІІ "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 01.01.2017 встановлено у розмірі 3200 грн.

У свою чергу ТУДСА України в Полтавській області у письмових запереченнях проти позову (а.с. 28-32) вважає позовні вимоги безпідставними та не обґрунтованими, оскільки остання діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, як це визначено статтею 19 Конституції України.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує, що він діяв, зокрема, у відповідності до роз'яснень ДСА України, структурним підрозділом якого він являється, викладених у листі від 20.03.2017 №11-2306/17 "Про оплату праці" (а.с. 33). ДСА у цьому листі роз'яснено, що на поточний рік фонд оплати праці судам доведено в розмірі, розрахованому відповідно до умов нарахування суддівської винагороди суддям, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання. При цьому, з 01.01.2017 в штатному розписі чисельність суддів слід розподіляти на три категорії:

- судді, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання з посадовим окладом 16000 грн. для місцевих судів та 17600 грн. для апеляційних судів;

- судді, які станом на 01.01.2017 пройшли кваліфікаційне оцінювання та здійснюють правосуддя в суді з розміром нового базового посадового окладу (для місцевих судів - 24 000 грн., для апеляційних судів - 40 000 грн.) збільшеного на відповідний регіональний коефіцієнт;

- судді, які станом на 01.01.2017 пройшли кваліфікаційне оцінювання та не здійснюють правосуддя в суді з розміром нового базового посадового окладу (для місцевих судів - 24 000 грн., для апеляційних судів - 40 000 грн.) без застосування відповідного регіонального коефіцієнту.

Відповідач зазначає, що оскільки ОСОБА_1 належить до першої категорії вищевказаної класифікації (як суддя, яка не пройшла кваліфікаційне оцінювання), то суддівська винагорода їй у спірний період нараховувалася виходячи із посадового окладу у розмірі 16000 грн. відповідно до пункту 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІІ, згідно якого до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ (стаття 133 - у розмірі 10 мінімальних заробітних плат).

Проте, одночасно пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Відповідач не погоджується із доводами позивача про те, що норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ не підлягають застосуванню при визначенні розміру суддівської винагороди, оскільки не є законом про судоустрій, адже вищевказаний Закон не змінює розмір суддівської винагороди, визначений статтею 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ, а лише визначає розмір мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат до приведення законодавчих актів у відповідність із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

ТУДСА України в Полтавській області посилається на лист Міністерства соціальної політики України від 05.05.2017 №9567/0/2-17/28 (а.с. 34), в якому також наголошується на тому, що пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2017, визначено, що мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до Законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, вона застосовується в розмірі 1600 грн.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

30.09.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 №1401-VІІІ, який спрямований на проведення судової реформи в Україні та забезпечення незалежної судової влади.

Частиною другою статті 130 Конституції України (в редакції вищевказаного Закону) визначено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У зв'язку із набранням чинності змін до Конституції України, внесених вищезазначеним Законом (щодо правосуддя), одночасно 30.09.2016 набрав чинності і Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІІ, пунктом 2 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Пунктом 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІІ встановлено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ (надалі - Закон №2453).

Відповідно до статті 133 Закону №2453 суддівська винагорода регулюється цим законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (частина друга статті 133 Закону №2453).

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат (частина третя статті 133 Закону №2453).

За змістом частини п'ятої статті 133 цього ж Закону суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі, зокрема, за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

У відповідності до статті 134 Закону №2453 суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Таким чином, у спірному періоді суддівська винагорода визначалася статтею 133 Закону №2453 виходячи із розміру посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, а відпустка оплачувалася згідно норм статті 134 цього ж Закону виходячи із сум суддівської винагороди, яка включає в себе посадовий оклад і належні судді доплати, та допомоги на оздоровлення у розмірі додаткового посадового окладу.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VІІІ, що набрав чинності 01.01.2017, у 2017 році установлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01 січня - 3200 грн.

Отже, виходячи із вищевикладених норм суддівська винагорода з 01.01.2017 повинна обчислюватися із розміру посадового окладу в сумі 32000 грн. (3200 грн. х 10).

Далі судом встановлено, що Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2017, законодавцем змінено підходи до визначення мінімальної заробітної плати, зокрема шляхом:

- запровадження нової методології визначення мінімальної заробітної плати (як нижньої межі оплати праці, що гарантується державою);

- встановлення мінімального посадового окладу у розмірі, не меншому від прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року;

- незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини при побудові схем посадових окладів, визначенні плати за надання адміністративних послуг, судового збору, суми податків тощо.

При цьому, з метою приведення у відповідність системи оплати праці, зокрема, працівників, які отримують заробітну плату з Державного бюджету України, даним Законом внесені зміни до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, Закону України "Про прокуратуру", Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIIІ та інших в частині визначення порядку оплати праці працівників публічної служби з прив'язкою їх посадових окладів до прожиткового мінімуму, а не до мінімальної заробітної плати як це було до внесених змін.

Однак, цим Законом не внесено змін до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІІІ, а згідно статті 133 Закону №2453 (в редакції станом на момент розгляду даної справи судом) посадовий оклад для цілей визначення суддівської винагороди залишився в залежності від 10 мінімальних заробітних плат.

Пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Другим реченням пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" вищевказаного Закону встановлено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

При цьому, за змістом письмових заперечень та пояснень до бухгалтерського розрахунку заробітної плати позивача (а.с. 70-73) ТУДСА України в Полтавській області пояснює, що відповідачем застосовується для обрахунку суддівської винагороди суддям, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, із посадового окладу згідно статті 133 Закону №2353 (тобто 10 мінімальних заробітних плат), однак застосовуючи розмір мінімальної заробітної як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат до приведення законодавчих актів у відповідність із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-V, встановленого другим реченням пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" - 1600 грн., що у підсумку складає 16000 (10 мінімальних заробітних плат х 1600 грн.).

Тож за логікою ТУДСА України в Полтавській області існує правовий конфлікт (конкуренція норм закону) щодо застосування розміру мінімальної заробітної плати (3200 грн. чи 1600 грн., визначених відповідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік" та пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ).

Вирішуючи дане питання суд виходить із такого.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95 - ВР (в редакції Закону №1774-VIII від 06.12.2016) мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.

Згідно частини першої статті 10 Закону України "Про оплату праці" розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України з урахуванням вироблених шляхом переговорів пропозицій спільного представницького органу об'єднань профспілок і спільного представницького органу об'єднань організацій роботодавців на національному рівні.

Зміни розміру мінімальної заробітної плати іншими законами України та нормативно-правовими актами є чинними виключно після внесення змін до закону про Державний бюджет України на відповідний рік (частина третя статті 10 Закону України "Про оплату праці").

Згідно пункту 8 частини першої статті 40 Бюджетного кодексу України до предмету регулювання закону про Державний бюджет України віднесено визначення розміру мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VІІІ установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі з 1 січня - 3200 грн., у погодинному розмірі з 1 січня - 19,34 грн.

Будь-яких змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" в частині визначення розміру мінімальної заробітної плати у зв'язку із набранням з 01.01.2017 чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ не вносилося.

Застосування "розрахункової величини мінімальної заробітної плати" (термін, яким оперує відповідач на підставі пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ) до обрахунку суддівської винагороди суперечить нормам Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ.

А відтак, суд відхиляє доводи відповідача з приводу застосовності до спірних правовідносин розміру мінімальної заробітної як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат до приведення законодавчих актів у відповідність із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-V, встановленого другим реченням пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" - 1600 грн.

Із аналізу вищенаведеного слідує, що розмір суддівської винагороди визначається виключно законом про судоустрій (частина друга статті 130 Конституції України, частина перша статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ), яка складається із посадового окладу, який поставлено в залежність від мінімальної заробітної плати (частина третя статті 133 Закону №2453 - 10 мінімальних заробітних плат), розмір якої в свою чергу встановлюється виключно законом про Державний бюджет України на відповідний бюджетний рік (частина перша статті 10 Закону України "Про оплату праці", пункт 8 частини першої статті 40 Бюджетного кодексу України), а зміни розміру останньої іншими законами України та нормативно-правовими актами є чинними виключно після внесення змін до закону про Державний бюджет України на відповідний рік (частина третя статті 10 ЗУ "Про оплату праці").

Приймаючи до уваги той факт, що у спірному періоді а ні до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ, а ні до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VІІІ, зміни в установленому порядку законодавчої техніки на вносилися, то суд погоджується із доводами позивача, що починаючи з 01.01.2017 суддівська винагорода суддів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, повинна обраховуватися виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат (частина третя статті 133 Закону №2453) відповідно до розміру встановленого статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VІІІ - 3200 грн.

За таких обставин, суд вважає, що позивач принаймні мала "законні сподівання" на отримання суддівської винагороди, та всіх пов'язаних з нею виплат, які підлягали нарахуванню та виплаті останній у спірному періоді, у розмірах, встановлених застосовними до таких відносин законами України. У контексті наведеного суд вважає доведеним порушене право позивача на мирне володіння своїм майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Концепція "законних очікувань" ґрунтовно описана Європейським судом з прав людини у своїй судовій практиці, в тому числі у рішеннях винесених щодо України.

Так, за практикою ЄСПЛ за певних обставин "законні очікування" стосовно отримання "власності" можуть гарантуватись статтею 1 Першого протоколу Конвенції, якщо, зокрема у національному законодавстві існують достатні підстави для таких очікувань. Тобто якщо в державі існує діюче законодавство, яке передбачає певні виплати таке законодавство розцінюється як таке, що створює право власності для відповідної категорії осіб.

ЄСПЛ погоджується, що в межах свободи дій держави визначати, які виплати здійснювати своїм робітникам з державного бюджету. "Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними" (рішення ЄСПЛ від 02.11.2005 у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) п. 22-23).

Національний суд поділяє погляди ЄСПЛ з цього питання та не заперечує, що законодавець може змінювати розмір суддівської винагороди, але виключно у порядку внесення змін у відповідний закон про судоустрій, що підлягає до застосування у спірних відносинах.

Розрахунок відповідачем суддівської винагороди та всіх пов'язаних з нею виплат із застосуванням норм законодавства, яке не підлягає застосуванню до цих правовідносин, при цьому ігноруючи чинні норми статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ та статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VІІІ, не ґрунтується на нормах Конституції та законах України, які врегульовують спірні правовідносини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності ТУДСА України в Полтавській області в частині не нарахування та не виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди у розмірі, встановленому частиною першою статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VIII, тобто 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VIII, за період з 01.01.2017 по 31.08.2017, а також про зобов'язання ТУДСА України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.01.2017 по 31.08.2017, за період фактичної роботи, допомогу на оздоровлення у розмірі, встановленому частинами другою, третьою, п'ятою статті 133, статтею 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI, тобто виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VIII, в розмірі 3200 грн., з виплатою доплати за вислугу років - з 01.01.2017 в розмірі 15% від посадового окладу, щомісячну доплату у розмірі 10 % посадового окладу судді, за виконання обов'язків голови Новосанжарського районного суду Полтавської області з 03.07.2017, з урахуванням проведених виплат у вказаному періоді, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області в частині не нарахування та не виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди у розмірі, встановленому частиною першою статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VIII, тобто 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року №1801-VIII, за період з 01 січня 2017 року по 31 серпня 2017 року.

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01 січня 2017 року по 31 серпня 2017 року, за період фактичної роботи та відпустки у розмірі, встановленому частинами другою, третьою, п'ятою статті 133, статтею 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VІ, тобто виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року №1801-VIII, в розмірі 3200 грн., з виплатою доплати за вислугу років в розмірі 15% від посадового окладу з 01 січня 2017 року по 31 серпня 2017 року, щомісячної доплати у розмірі 10 % посадового окладу судді за виконання обов'язків голови Новосанжарського районного суду Полтавської області з 03 липня 2017 року по 31 липня 2017 року, а також допомоги на оздоровлення, з урахуванням проведених виплат у період з 01 січня 2017 року по 31 серпня 2017 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.О. Удовіченко