Справа № 825/1051/17
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1051/17 Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Грибан І.О.,

Губської О.А.,

за участю секретаря Маменко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області та просить:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Чернігівській області від 31 травня 2017 року « 1216-17 про термінову сплату податкового збору за узгодженим грошовим зобов'язанням, в тому числі 189876,53 грн штрафних (фінансових) санкцій;

- зобов'язати Головне управління ДФС у Чернігівській області виключити з інтегрованої картки платника податків ТОВ «Агрікор Холдінг» за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), » запис про нарахування пенсі в сумі 189877,20 грн згідно податкового повідомлення-рішення (форма «Р») № з 22.03.2017 по 09.03.2017 року;

- стягнути з Головного управління ДФС у Чернігівській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агрікор Холдінг» судові витрати на оплату судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податковий борг в сумі 189876, 53 грн на стягнення якого виписана оскаржувана податкова вимога, виник у позивача в зв'язку з неправомірним нарахуванням відповідачем пені, згідно п. 129.1.2. п.129.1. ст.129 Податкового кодексу України, в редакції статті діючій до 01.01.2017 року, а також в зв'язку погашенням цієї пені відповідачем з порушенням черговості зарахування коштів, за рахунок сум направлених позивачем на сплату штрафної (фінансової) санкції, визначеної податковим повідомленням-рішенням № від 22.03.2017 року.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову та постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.198, п.п.1, 4 ч. 1 ст.202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано судом обставин, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що співробітниками відповідача проведена планова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Агрікор Холдінг» з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016 р.

За результатами перевірки складено акт № 76/14-36279482 від 09.03.2017року, відповідно до якого в ході перевірки виявлено порушення податкового законодавства (а.с.18-76).

28.03.2017 позивачем отримано податкові повідомлення-рішення, в тому числі: податкове повідомлення-рішення № 000901302 від 22.03.2017, яким визначено суму, грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, а саме: 36847,48 грн. штрафної (фінансової) санкції та 3555,53грн. пені. (а.с.77). Грошові зобов'язання по зазначеному податковому повідомленню-рішенню сплачені позивачем 04.04.2017 згідно платіжних доручень №А10977 та№А10978 від 04.04.2017 (а.с.88,89); податкове повідомлення-рішення № від 22.03.2017, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510,00 грн. по податку на доходи фізичних-осіб. Суму штрафних санкцій по зазначеному податковому повідомленню- рішенню сплачено 04.04.2017 року згідно платіжного доручення № А10979 від 04.04.2017(а.с.90); податкове повідомлення-рішення № від 22.03.2017, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 9 943,00 грн. по акцизному податку (а.с.81). Суму штрафних санкцій по зазначеному податковому повідомленню-рішенню сплачено 04.04.2017 згідно платіжного доручення №А10975 від 04.04.2017 року (а.с.91); податкове повідомлення-рішення № від 22.03.2017, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за податковим зобов'язанням на499 067,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на 249 534,00 грн.(а.с.82); податкове повідомлення-рішення № від 22.03.2017 року, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у сумі 16 547,00 грн.(а.с.84).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що погашення узгодженої суми грошових зобов'язань та штрафних санкцій по податковим повідомленням-рішення від 22.03.2017 № та № позивач здійснював наступним шляхом:

31.03.2017 сплачено на рахунок ГУ ДКСУ у Чернігівській області 70 000. грн. згідно платіжного доручення №А10322 від 31.03.2017року (а.с.92);

07.04.2017 зараховано з переплати по податку на додану вартість 67,00 грн;

20.04.2017, відповідно до абзацу 2 підпункту 4 пункту 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року N 21, решту суми узгодженого грошового зобов'язання в розмірі 695 081 грн. (765148 грн (загальна сума зобов'язань за ППР № та №) - 67,00 грн - 70 000,00 грн) яке обліковувалося як податковий борг, погашено під час подання декларації з податку на додану вартість за березень 2017 року (реєстраційний № ), в якій в рядку 20.1 зараховано суму від'ємного значення з податку на додану вартість у зменшення податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 695081 грн (в т.ч. 429 000,00 грн податкових зобов'язань, 249 534,00 грн штрафних (фінансових) санкцій та 16547, 0 грн штрафних (фінансових) санкцій) (а.с.93-95).

Таким чином, станом на 20.04.2017 позивачем всі узгоджені грошові зобов'язання по вищевказаним податковим повідомленням-рішенням були сплачені в повному обсязі.

01.06.2017 на адресу позивача надійшла податкова вимога від 31.05.2017 №1216-17 про сплату суми податкового боргу за узгодженим податковим зобов'язанням з податку на додану вартість, а саме штрафної (фінансової) санкції в сумі 189 876,53 грн.

Позивач зазначає, що з метою з'ясування причини виникнення податкового боргу, ним проаналізовано показники особової картки ТОВ «Агрікор Холдинг» в електронному кабінеті платника податків на сайті ДФС та було з'ясовано, що 07.04.2017 відповідач здійснив нарахування пені в розмірі 189 877,20 грн. відповідно до п.п.129.1.2 ст. 129 Податкового кодексу України, згідно податкового повідомлення-рішення № від 22.03.2017. Також з особової картки ТОВ «Агрікор Холдинг» в електронному кабінеті платника податків на сайті ДФС, позивачем встановлено, що 20.04.2017 відповідач зарахував суми від'ємного значення в розмірі 189 877,20 грн по податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2017 року (реєстраційний №) на погашення пені. В той час як позивач, зазначені кошти направляв на погашення штрафної (фінансової) санкції, що була визначена у податковому повідомленні-рішенні № від 22.03.2017р.

Позивач вважає, що у зв'язку з неправомірним та безпідставним нарахуванням відповідачем пені, а також в зв'язку погашенням її за рахунок сум направлених позивачем на сплату штрафної (фінансової) санкції, визначеної податковим повідомленням-рішенням № , у позивача виник податковий борг по штрафній (фінансової) санкції в розмірі 189 876,54 грн. на погашення якого надіслано оскаржувану податкову вимогу.

Отже, спірним у цій справі є правомірність дій податкового органу щодо прийняття податкової вимоги від 31 травня 2017 року № 1216-17 про сплату податкового боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням, а саме 189876,53 грн. пені, які податковий орган визначив за наслідком прийняття податкового повідомлення-рішення (форма «Р» ) № .

Даючи правову оцінку діям відповідача щодо нарахуванню товариству з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" пені за узгодженим грошовим зобов'язанням в сумі 189876, 54 грн, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до п.п.14.1.39. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У свою чергу, податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

З системного аналізу вказаних норм податкового законодавства вбачається, що податкове зобов'язання визначається у разі відсутності порушення норм податкового законодавства платником податків в податковій декларації або контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні); грошове ж зобов'язання може включати в себе штрафні санкції та визначається у разі порушення норм податкового законодавства самостійно платником податків в порядку, передбаченому статтею 50 ПК України, або контролюючим органом в податковому повідомленні-рішенні.

Таким чином, ПК України розмежовує поняття податкового зобов'язання і грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Відповідно до пункту 57.2 статті 57 ПК України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Частиною 1 пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54,3.1. 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення. крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Тобто по завершенню вказаного 10-денного строку, якщо у податкового органу не буде відомостей (документально підтверджених) щодо сплати або оскарження визначеного грошового зобов'язання, то контролюючий орган зобов'язаний розпочати заходи, спрямовані на забезпечення сплати платником податків цього зобов'язання, зокрема сформувати податкову вимогу.

В свою чергу, на підставі п. 54.3.2 пункту 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) з уми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на подану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

З урахуванням вказаної різниці між грошовим та податковим зобов'язанням, у тому числі, у встановлених статтею 57 ПК України строках їх сплати, момент початку нарахування пені для таких зобов'язань визначається по-різному.

Як встановлено судом вище, позивачем узгоджені суми грошового зобов'язання по податковим повідомленням - рішенням №000901302, № і № сплачено своєчасно, тобто в десятиденний строк сплати грошового зобов'язання, який закінчився 07.04.2017.

Однак, грошові зобов'язання по податковим повідомленням-рішенням № та № сплачено позивачем в повному обсязі лише 20.04.2017, шляхом їх зарахування за рахунок сум від'ємного значення з ПДВ.

Відповідно до п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно із п. п. 59.1, 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У зв'язку з несплатою грошового зобов'язання по податковим повідомленням-рішенням № та № від 22.03.2017 в 10 денний строк з 07.04.2017 року несплачена сума грошового зобов'язання перейшла в податковий борг. У зв'язку з чим, 07.04.2017 відповідачем донараховано позивачу 429000 грн боргу та 249534 грн штрафні санкції (згідно податкового повідомлення-рішення №) та 16547 грн штрафної (фінансової) санкції (згідно податкового повідомлення-рішення №. Загалом, станом на 07.04.2017 податковий борг склав 695081 грн.

На погашення вищезазначеної суми податкового боргу відповідач податкову вимогу не надсилав.

У свою чергу, у відповідності до пункту 111.2 статті 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до підпунктів 129.1.1, 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України (у редакції, чинній станом на момент прийняття податкових - повідомлень рішень та прийняття податкової вимоги ) нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження). При нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов'язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) .

Згідно пп. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України (в поточній редакції) нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Податковим кодексом України прямо передбачено, що при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, пеня нараховується починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, та закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Оскільки, позивач узгоджену суму грошового зобов'язання в десятиденний термін сплатив не в повному обсязі, відповідачем 20.04.2017, згідно вимог п.п.129.1.1. п.129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, за період з 07.04.2017 (перший робочий день, наступний за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання) по 20.04.2017 року (день подачі податкової декларації з ПДВ за березень 2017 року, згідно якої відбулось зарахування коштів на погашення податкового боргу) нарахована пеня розмір якої склав 2326,00 грн. Погашення пені відбулося 22.05.2017 року, шляхом відображення позивачем в рядку 20.1 декларації з податку на додану вартість за квітень 2017 (реєстраційний №) зарахування суми від'ємного значення з податку на додану вартість у зменшення податкового боргу, зокрема пені в сумі 2326,00 грн (а.с.97).

Таким чином, за порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань, визначених в податкових повідомленнях-рішеннях № та № від 22.03.2017року, позивачем сплачено пеню.

Однак, згідно даних відображених в особовій картці ТОВ «Агрікор Холдинг» в електронному кабінеті, крім вищевказаної пені, 07.04.2017 відповідач здійснив нарахування пені в сумі 189 877,20 грн. Відповідач, як на підставу для нарахування пені, посилається на податкове повідомлення-рішення, яке було винесено за порушення податкового законодавства, які виявлені за результатами податкової перевірки, а також на сам акт податкової перевірки № 76/14/36279482 від 09.03.2017 року.

Судом встановлено та пояснення представника відповідача у судовому засіданні підтверджено, що донарахування пені в розмірі 189 877,20 грн відповідачем здійснено підставі п.п.129.1.2 п. 129.1. ст.129 Податкового кодексу України в редакції діючій до 01.01.2017 року, який передбачав, що пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Однак, статтею 129 ПК України в редакції, чинній з 01.01.2017 не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов'язань на суму такого заниження та за весь період заниження, у зв'язку з чим підпункт 129.1.2. пункту 129.1. ст. 129 Податкового кодексу України (в редакції на час прийняття податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги ) не міг бути застосований податковим органом для розрахунку пені, оскільки встановлює момент з якого може бути нарахована пеня на податкове зобов'язання, визначене контролюючим органом у випадках, не пов'язаних з проведенням податкових перевірок, а тому такі дії відповідача не відповідають вимогам податкового законодавства та свідчать про протиправність оскаржуваної податкової вимоги від 31.05.2017 року, оскільки податковий борг у позивача виник в результаті безпідставного нарахування пені.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції зазначив, що донарахування пені в розмірі 189 877,20 грн відповідачем здійснено підставі п.п.129.1.2 п. 129.1. ст.129 Податкового кодексу України в редакції діючій до 01.01.2017 року, враховуючи те, що виявлені при перевірці порушення податкового законодавства були допущені позивачем до 01.01.2017, а тому нарахування пені було здійснено на суму такого заниження та за весь період заниження.

Такі доводи податкового органу суд апеляційної інстанції не може прийняти, оскільки фінансова відповідальність до платника податків у вигляді пені має бути застосована у розмірі та з дотриманням порядку нарахування пені, чинного на дату сплати зобов'язання (припинення порушення). При цьому, судом звертає увагу, що в податковому повідомлення-рішенні № від 22.03.2017 дана сума пені в розмірі 189877,20 грн. зазначена не була, і така навіть не була відображена податковим органом в акті перевірки.

Крім того колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Колегія суддів вважає, що заходи відповідальності, які можуть бути застосовані до особи - порушника, слід визначати на підставі законодавства, яке є чинним на момент виявлення та застосування відповідних санкцій.

Таким чином, оцінка правомірності поведінки платників податків здійснюється на підставі норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що діяло на момент вчинення відповідних дій. Водночас заходи відповідальності, які підлягають застосуванню за вчинені платниками податків порушення, повинні визначатися згідно з нормативно-правовими актами, чинними на час виникнення відповідних правовідносин, тобто на час застосування відповідальності, зокрема винесення відповідних податкових повідомлень-рішень.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що податковим органом не надано жодних пояснень на якій підставі була прийнята оспорювана податкова вимога, враховуючи ту обставину, що позивачем узгоджені податкові зобов'язання визначені відповідними податковими повідомленнями - рішеннями були погашені на час прийняття податкової вимоги, а самостійно платником податку такі зобов'язання не визначалися.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача щодо порушення податковим органом черговості зарахування коштів, встановлену ст.131 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.131.1 ст. 131 Податкового кодексу України, нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків. При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що сума пені сплачується платником податків в останню чергу після погашення податкового боргу та плати штрафних санкцій.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що у податкового органу були відсутні підстави для нарахування пені позивачеві на суму заниження податкових зобов'язань та за весь період такого заниження, та відповідно така пеня не має бути стягнута на підставах вимог податкового законодавства, а отже наявні підстави для скасування податкової вимоги Головного управління ДФС у Чернігівській області від 31.05.2017 № 1216-17 форми "Ю" про сплату податкового боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням в розмірі 189876,54 грн та визнання дій Головного управління ДФС у Чернігівській області по нарахуванню пені товариству з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" пені за узгодженим грошовим зобов'язанням в сумі 189876, 54 грн протиправними.

Водночас, вирішуючи вимоги в частині зобов'язання Головного управління ДФС у Чернігівській області виключити з інтегрованої картки платника податків ТОВ «Агрікор Холдінг» за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), » запис про нарахування пенсі в сумі 189877,20 грн згідно податкового повідомлення-рішення (форма «Р») № , колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 № 422, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Таким чином, ведення інтегрованої картки (особового рахунку) належить до дискреційних повноважень контролюючого органу. Оскільки в межах цієї справи судом встановлено протиправність дій Головного управління ДФС у Чернігівській області по нарахуванню товариству з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" пені за узгодженим грошовим зобов'язанням в сумі 189876, 54 грн, та винесення податкової вимоги , то, відповідно, на виконання судового рішення відповідачу необхідно внести зміни до інтегрованої картки платника податків в межах безпідставно нарахованих сум штрафних санкцій. З огляду на що дана позовна вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 6 ст. 94 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 4448,15 грн (а.с.3), при поданні апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в розмірі 4892,95 грн (а.с.137).

У зв'язку із скасуванням постанови суду першої інстанції та прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнування на утримання Головного управління ДФС у Чернігівській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" половини документально підтверджених судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору у розмірі у розмірі 4670 ( чотири тисячі шістсот сімдесят ) гривень 55 копійок. (4448,15+4892,95/2=4670,55).

Керуючись ст.ст. 195, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" - задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління ДФС у Чернігівській області по нарахуванню товариству з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" пені за узгодженим грошовим зобов'язанням в сумі 189876, 54 грн протиправними.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Чернігівській області від 31 травня 2017 року №1216-17 про сплату товариством з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" податкового боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням в розмірі 189876, 54 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнування на утримання Головного управління ДФС у Чернігівській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" (, Чернігівська область, Прилуцький район, с. Сергіївка, вул. Шейгусівська, 1А) документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подачу адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 4670 ( чотири тисячі шістсот сімдесят ) гривень 55 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.08.2017.

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: І.О. Грибан

О.А. Губська

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.