Справа № 826/19647/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2017 року місто Київ №826/19647/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
додержавної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо ненадання висновку про повернення позивачу помилково сплаченого транспортного податку у розмірі 75000,00 грн.;

- зобов'язати відповідача підготувати та направити разом з іншими передбаченими законодавством документами висновок органу казначейства про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого грошового зобов'язання у сумі 75000,00 грн.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що ОСОБА_1 сплачено транспортний податок на загальну суму 75000,00 грн. визначеного в податкових повідомленнях-рішеннях від 09.06.2015 №918-17, №919-17, №917-17, які в подальшому були скасовані в судовому порядку, а відтак сплачені кошти підлягають поверненню за заявою позивача.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, письмових заперечень на заявлені позовні вимоги до суду не надав.

Розгляд справи №826/19647/16 здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийняті податкові повідомлення-рішення від 09.06.2015 №918-17, №919-17, №917-17, відповідно до яких ОСОБА_1 визначене грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб на загальну суму 75000,00 грн.

Відповідно до квитанцій від 12.08.2015 №0.0.420514824.1, №0.0.420516567.1, №0.0.420513391.1 на загальну суму 75000,00 грн. позивачем сплачено визначене контролюючим органом грошове зобов'язання відповідно до податкових повідомлень-рішень від 09.06.2015 №918-17, №919-17, №917-17.

Разом з тим, після скасування в судовому порядку зазначених податкових повідомлень-рішень, позивачем направлено на адресу державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві заяву від 17.11.2016 про повернення помилково сплаченої суми грошового зобов'язанням в розмірі 75000,00 грн.

Проте, на момент подання позовної заяви до суду, державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві не виконала вказані позивачем вимоги та не надала жодної відповіді позивачу на його заяву.

Вважаючи таку бездіяльність контролюючого органу протиправною та безпідставною, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно з пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно з пунктами 43.1, 43.2 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

У відповідності до пунктів 43.3, 43.4 статті 43 Податкового кодексу України встановлено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку (пункт 43.4 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 12.08.2015 сплачене грошове зобов'язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб, визначене державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві в податкових повідомленнях-рішеннях від 09.06.2015 №918-17, №919-17, №917-17.

Поряд з цим, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2016 у справі №826/25687/15 визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 09.06.2015 №918-17, №919-17, №917-17.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2016 у справі №826/25687/15 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2016 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.08.2016 №К/800/13100/16 у справі №826/25687/15 касаційну скаргу державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2016 у справі №826/25687/15 повернуто скаржнику.

Зважаючи на приписи статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2016 у справі №826/25687/15 набрала законної сили 27.04.2016.

У зв'язку з визнанням протиправними та скасуванням податкових повідомлень-рішень державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 09.06.2015 №918-17, №919-17, №917-17, позивачем направлено на адресу контролюючого органу заяву про повернення помилково сплачених сум з відповідним визначенням напряму перерахування таких коштів.

В силу вимог пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані (пункт 43.6 статті 43 Податкового кодексу України).

Порядком взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого спільним наказом Міністерства доходів і зборів України та Міністерства фінансів України від 30 грудня 2013 року №882/1188 (далі по тексту - Порядок), що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом Міндоходів на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Заява подається платником податку до органу державної податкової служби за місцем перебування на податковому обліку в довільній формі.

Разом з тим, за змістом пунктів 9, 10 Порядку надані податковим органом висновки про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань реєструються територіальними органами Державного казначейства в Журналі обліку висновків, який ведеться в електронному вигляді. На підставі отриманих висновків органи Державного казначейства України здійснюють повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку, а саме згідно з Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787.

Відповідно до частини першої статті 25 Бюджетного кодексу України, Державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за рішеннями, прийнятими державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

Згідно з частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України, Державна казначейська служба України веде бухгалтерський облік всіх надходжень, що належать Державному бюджету України, та за поданням органів стягнення здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи, державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві отримала заяву ОСОБА_1 23.11.2015, однак, на момент подання позовної заяви відповідний висновок органу казначейства про повернення позивачу помилково сплаченого грошового зобов'язанням з транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік відсутній.

Таким чином, суд вважає, що позивач виконав усі умови, передбачені статтею 43 Податкового кодексу України, які необхідні для повернення надміру сплачених сум, при цьому, відповідачем не надано жодних нормативно та документально обґрунтованих обставин, які могли б слугувати підставою для відмови у поверненні позивачу надміру сплачених грошових зобов'язань та, відповідно, підставою для неподання державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про таке повернення.

З огляду на вищевикладене, позовна вимога щодо визнання протиправною бездіяльності державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо ненадання висновку про повернення позивачу помилково сплаченого транспортного податку у розмірі 75000,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до наведеного та враховуючи визнання судом протиправною бездіяльності контролюючого органу, скасування податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник обов'язок позивача щодо сплати грошового зобов'язання зі транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 75000,00 грн., суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов'язання відповідача підготувати та направити разом з іншими передбаченими законодавством документами висновок органу казначейства про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого грошового зобов'язання у сумі 75000,00 грн.

Поряд з цим, як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд встановити в порядку статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов'язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів частини другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Разом з тим, завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з аналізу даних законодавчих положень, встановлення у постанові суду строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання такої постанови є способом реалізації виключного права суду на здійснення судового контролю в передбаченому статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає за необхідне встановлювати контроль за виконанням державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69-71, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо ненадання висновку про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого транспортного податку у розмірі 75000,00 грн.

Зобов'язати державну податкову інспекцію у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві підготувати та направити разом з іншими передбаченими законодавством документами висновок органу казначейства про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого грошового зобов'язання у сумі 75000,00 грн.

Присудити здійснені ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.