Справа № 302/660/17
Суддя: Цімбота В. І.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 302/660/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2017 р.

смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі судді Цімбота Василь Іванович

при секретарі Куруц В.І.,

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Міжгірського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання неправомірними дій управління ПФУ в Міжгірському районі щодо відмови у поновленні виплати пенсії, як інваліду третьої групи загального захворювання,-

В С Т А Н О В И В :

07.08.2017 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міжгірського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання неправомірними дій управління ПФУ в Міжгірському районі щодо відмови у поновленні виплати пенсії, як інваліду третьої групи загального захворювання та зобовязання відповідача з 07.02.2017 року поновити виплату пенсії.

Позивач заявлені вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з 24.11.2009 року перебуває на обліку в УПФУ в Міжгірському районі Закарпатської області та отримував пенсію як інвалід третьої групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У звязку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ йому з 01.04.2015 року була припинена виплата пенсії по інвалідності так як він працював та продовжує працювати на посаді судді Міжгірського районного суду Закарпатської області, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах передбачених ЗУ «Про державну службу», ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

В серпні 2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із усними заявами про поновлення виплати йому пенсії. Згідно відповіді відповідача від 17.08.2016 року № 2252/09 йому було відмовлено в поновленні виплати пенсії на підставі Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ. Такі дії відповідача позивач вважає неправомірними і такими, що порушують його конституційні права.

Позивач ОСОБА_1 на розгляд справи не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити.

Відповідач на розгляд справи не зявився, подав суду письмове заперечення на позов, заявлені вимоги не визнає, посилаючись на те, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів війни 2 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених Закономи України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Суд, вивчивши зміст позовної заяви, заперечення Міжгірського обєднаного УПФ України Закарпатської області, дослідивши докази додані до неї на ствердження позовних вимог, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Позивач працює на посаді судді Міжгірського районного суду Закарпатської області. З 24.11.2009 року перебував на обліку в Міжгірському обєднаному УПФУ Закарпатської області і отримував пенсію як інвалід 3-ї групи загального захворювання.

З 01 квітня 2015 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особи, на посадах, які дають право на призначення пенсії /щомісячного довічного грошового утримання/ у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру» пенсії, призначені відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються. В зв'язку з чим у квітні 2015 року виплата пенсії позивачу була припинена.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із усною заявою про поновлення йому виплати пенсії як інваліду 3 групи загального захворювання, однак такий отримав лист № 2252/09 від 17.08.2016 року в якому відповідач повідомив, оскільки він не відноситься до категорії осіб, на яких поширюється порядок виплати пенсій, передбачений чинним законодавством України, тому з 01.04.2015 року виплату пенсії припинено.

Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування і після припинення роботи.

Статтею 36 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів, яке здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомоги, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню.

Отже органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні сприяти забезпеченню прав інвалідів щодо включення до суспільного життя нарівні з іншими громадянами.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2015 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вказаний в пункті 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня2015 року № 213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсіїза цим Законом не призначаються.

Крім цього, суд зазначає, що в тексті вказаного Закону чітко визначено «з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання/ призначаються відповідно до законів України».

При цьому, право на пенсію у позивача виникло ще при призначенні пенсії, а отже з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати вказаної пенсії відсутні.

Посилання відповідача на ст. 47 Закону України ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним, оскільки вказана норма розповсюджується на осіб, яким пенсія призначена відповідно до Законів України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів».

Як вбачається із ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, ст. 4 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачає, що соціальний захист інвалідів є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей інвалідів нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду.

Тому суд вважає, що позивач має право на поновлення виплати пенсії як інваліду 3 групи загального захворювання. В матеріалах адміністративної справи міститься лист, в якому відповідач відмовив ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії, у такий спосіб порушив право позивача.

Для відновлення порушеного права суд вважає необхідним визнати неправомірним припинення виплати пенсії ОСОБА_1 інваліду 3 групи із загального захворювання, та зобов'язати Міжгірське обєднане Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити виплату пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України з бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені ним по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 161-163, 267 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати неправомірними дії Міжгірського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії як інваліду третьої групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 07.02.2017 року.

Зобовязати Міжгірське обєднане Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії як інваліду третьої групи загального захворювання з 07.02.2017 р.

Допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з бюджетних асигнувань Міжгірського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.. 00 копійок.

Копію постанови надіслати сторонам по справі.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана в Львівський апеляційний адміністративний суд через районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови .

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 КАС України.

Суддя:ОСОБА_2