Справа № 548/608/17
Суддя: Миркушіна Н. С.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/548/39/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2017 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Миркушіної Н.С.,

при секретарі - Комаренко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника командира взводу № 1 роти № 3 РПП БПОП ГУНП в Полтавській області Фесенка Андрія Миколайовича при третій особі - ГУ НП в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 395308 від 07.04.2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до заступника командира взводу № 1 роти № 3 РПП БПОП ГУНП в Полтавській області Фесенка Андрія Миколайовича при третій особі - ГУ НП в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 395308 від 07.04.2017 року, в обгрунтування якого вказав, що 07 квітня 2017 року заступником командира взводу №1 роти №3 РПП БПОП ГУ НП в Полтавській області капітаном поліції Фесенком А.М. було винесено постанову серії БР №395308 про притягнення позивача - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови: 07.04.2017 року 21 год. 28 хв. на 395 км автодороги Київ - Харків порушив вимогу дорожнього знаку «3.41» «Контроль» проїхав контрольний пункт без зупинки, порушивши вимогу додатку 1 3.41ПДР ».

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з"явилися, хоча вчасно та належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, але представник позивача ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити.

В судове засідання відповідач заступник командира взводу № 1 роти № 3 РПП БПОП ГУНП в Полтавській області Фесенко А.М. не з"явився, з невідомих суду причин, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Прохав суд у задоволенні позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

В судове засідання третя особа - ГУ НП в Полтавській області свого представника не направила, з невідомих суду причин, хоча вчасно та належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позиції позивача та його представника, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 належить задовольнити частково на підставі слідуючого.

Судом встановлено,що позивач зазначає, що інкриміноване йому порушення правил дорожнього руху він не вчиняв, посилання на докази його провини в оскаржуваній постанові відсутні, а тому дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідний знак (3.41 «Контроль») дійсно існує на цій ділянці дороги, якою позивач рухався, однак його не помітив і не міг помітити, оскільки він рухався другою (лівою) смугою руху, а даний дорожній знак був встановлений із порушенням ДСТУ 4100-2002 «ЗНАКИ ДОРОЖНІ Загальні технічні умови. Правила застосування», а саме: оглядовість знаку була перекрита вантажним автомобілем який рухався у першій смузі попереду позивача, за цих обставин він не міг його помітити, оскільки його не було видно під час його руху.

Тому позивач вважає, що в даному випадку було порушено нижчеперелічені пункти ДСТУ 4100-2002 «ЗНАКИ ДОРОЖНІ Загальні технічні умови. Правила застосування»:

10.1.1 Дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

10.2.4. Дорожні знаки повинні встановлюватись з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (допускається установлювати на присипній бермі), на тротуарі, розділювальній смузі, газоні тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом. На дорогах з двома і більше смугами для руху в одному напрямку знаки можуть дублюватись. Необхідність дублювання знаків визначають залежно від конкретних дорожніх умов. Дублюючі знаки повинні установлюватись на розділювальній смузі, а у разі її відсутності -над дорогою або на лівому боці дороги, якщо для руху у зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги.

10.2.9. Відстань від нижнього краю знака (без урахування попереджувальних знаків 1.31.1-1.31.6 і табличок до дорожніх знаків) до поверхні дорожнього покриття (висота установлення) крім випадків, спеціально обумовлених стандартом, повинна становити:

-від 1,5 до 2,2 м -у разі установлення збоку від дороги поза населеними пунктами, від 2,0 до 4,0 м -у населених пунктах;

-не менш ніж 0,6 м - у разі установлення на острівцях безпеки і на проїзній частині дороги;

-від 5,0 до 6,0 м -у разі розміщення над проїзною частиною; у разі розміщення знаків на прогінних конструкціях штучних споруд і за відстані від поверхні дорожнього покриття до низу прогінної конструкції споруди менш ніж 5 м, знаки не повинні виступати за їхній нижній край.

Висоту установлення знаків, розміщених збоку від дороги, визначають від поверхні дорожнього покриття на краю проїзної частини.

Вказаний дорожній знак був встановлений з порушенням, тому позивач й не мав змоги його побачити.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем вимоги ст.280 КУпАП дотримані не було, обставини справи останній не з'ясовував, пояснення позивача, щодо його невинуватості не фіксував, будь яких належних доказів вини в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи не надано.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати.

Як вказує позивач, що в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення від 07.04.2017 року порушено вимоги ч. 3 ст. 283 КУпАП, а саме не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, та не вказано про те чи взагалі проводився такий відеозапис, та не зазначено інших доказів вчинення правопорушення. ( п. 8 ….)

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як зазначає позивач, що в оскаржуваній постанові, не зазначено жодного доказу, на підставі якого заступником командиру взводу було прийняте рішення про накладення на нього адміністративної відповідальності.

Вимогами статті 268 КпАП України визначено: Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст.71 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 КАС України - адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.

У відповідності до вимоги ст. 289 КУпАП України «Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови». Оскаржувану постанову позивач отримав рекомендованим листом 18.04.2017 року.

Ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім цього, ч.3 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 коментованого кодексу, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач та представник третьої особи не надав доказів правомірності винесеної постанови, заступником командира взводу № 1 роти № 3 РПП БПОП ГУНП в Полтавській області Фесенко А.М. саме того, що позивач порушив правила дорожнього руху.

Ураховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач не довів в установленому порядку правомірність винесеної постанови про накладення на позивача стягнення у виді штрафу.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони ґрунтуються на законі і підлягають частковому задоволенню .

Згідно з частиною другою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI), який набрав чинності з 1 листопада 2011 року.

Цим Законом особи, які оскаржують постанову у справі про адміністративне правопорушення, не віднесені до кола суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належать до об'єктів, за подання яких судовий збір не справляється.

Однак, Закон України «Про судовий збір» не містить застережень щодо того, що закони України та інші нормативно-правові акти до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечать йому, а лише доручає Кабінету Міністрів України протягом місяця з дня набрання чинності цим Законом підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України законопроект щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям цього Закону (пункт 1 частини третьої статті 10 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином, відносини щодо звільнення від сплати судового збору врегульовуються не тільки статтею 5 Закону України «Про судовий збір», яка не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, а й іншими законами України.

Так, частиною четвертою статті 288 КУпАП, норми якої є спеціальними порівняно з нормами Закону України «Про судовий збір» встановлено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Отже, норми частини четвертої статті 288 КУпАП є спеціальними нормами порівняно з нормами Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір у справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 158-163 Кодексу Адміністративного судочинства України, ст. ст. 122, 251, 258, 268 КУпАП, суд -

П ОС Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до заступника командира взводу № 1 роти № 3 РПП БПОП ГУНП в Полтавській області Фесенка Андрія Миколайовича при третій особі - ГУ НП в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 395308 від 07.04.2017 року,- задовольнити частково.

Постанову серії БР № 395308 від 07.04.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП змінити. Скасувати накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, обмежившись усним зауваженням.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судовий збір у справі віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Хорольський районний Полтавської області суд протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Головуючий: