Справа № 715/1387/17
Суддя: Цуренко В. А.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 715/1387/17
Провадження № 2-а/715/42/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

та за участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Глибока справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_2 до Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на першій сесії Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, за поданням сільського голови, її згідно рішення №03-01/2015 від 23.11.2015 року було обрано на посаду секретаря Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. 29 вересня 2016 року рішенням Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області достроково припинено її повноваження, як секретаря сільської ради. У зв'язку із тим, що її було незаконно звільнено із посади секретаря Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області у жовтні 2016 року вона звернулась до Глибоцького районного суду Чернівецької області із позовом про визнання протиправним та скасування вищевказаного рішення, поновлення на роботі. Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14.12.2016 року по справі №715/1931/16-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.03.2017 року було задоволено позовні вимоги та визнано протиправним та скасовано рішення тринадцятої позачергової сесії VII скликання Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №268-13/2016 від 29.09.2016 року «Про дострокове припинення повноважень секретар Кам'янської сільської ради ОСОБА_2 та поновлено її на роботі з 29.09.2016 року. Так, на виконання згаданих судових рішень було видано виконавчий лист, який було подано позивачкою до Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби. Тільки 12.05.2017 року рішенням 22 сесії VII скликання №516-22/2017 «Про поновлення на роботі секретаря Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області ОСОБА_2 з 29.09.2016 року в порядку визначеному законодавством» її було поновлено на посаді секретаря з 29.09.2016 року та виконано судове рішення. Разом з тим, незважаючи на те, що її було поновлено на роботі з моменту незаконного звільнення, їй не було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, що підтверджується випискою по картковому рахунку НОМЕР_2 виданою ВАТ «Державний ощадний банк України» від 14.06.2017 року. Починаючи з 04 листопада 2016 року по сьогоднішній день позивачці не було нараховано заробітну плату жодного разу, а 11 травня 2017 року було на її картковий рахунок перераховано тільки суму судового збору в розмірі 1102,42 грн., що є єдиним надходженням грошових коштів за даний період. У зв'язку із тим, що її не допускали до виконання посадових обов'язків та не виплачували заробітну плату вона неодноразово зверталась до відповідача із проханнями як допустити її до виконання посадових обов'язків так і з проханнями виплатити їй заборгованість по заробітній платі. Так, тільки на її повторне звернення від 06.06.2017 року із проханням виплатити їй заборгованості по заробітній платі за вимушені прогули їй було надано відповідь від 09.06.2017 року за вихідним номером 471, згідно з якою відповідачем було їй повідомлено що «станом на 09.06.2017 року їй проведені всі без виключення виплати передбачені чинним законодавством», що не відповідає дійсності та свідчить про злісне ухиляння Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від виплати належних їй коштів. Окремо наголошує, що нею не було отримано і заробітної плати за період з 12.05.2017 по 24.05.2017 року, тобто за проміжок часу від прийняття рішення 22 сесії VII скликання №516-22/2017 до прийняття рішення 23 сесії VII скликання №554, яким її було звільнено з посади. Вище зазначені протиправні дії відповідача суттєво порушують її законні права та інтереси, у зв'язку із чим вона змушена звернутись до суду за захистом, оскільки її спроби врегулювати спір в позасудовому порядку зазнали невдачі. Її незаконне звільнення мало місце 29.09.2016 року, а тому розрахунковими двома календарними місяцями, що передували події, внаслідок якої у відповідача виникла заборгованість перед нею є липень та серпень 2016 року. Її заробітна плата у липні становила 2792,83 грн. (безготівкове зарахування на рахунок зарплати згідно виписки 11.01.2016 в сумі 1000,00 грн. та 27.07.2016 в сумі 1792,83 грн.), а у серпні становила 3648,14 грн. (безготівкове зарахування на рахунок зарплати згідно виписки 08.08.2016 в сумі 1000,00 грн. та 23.08.2016 в сумі 2648,14 грн.). Так, загальна сума заробітної плати за липень та серпень 2016 року разом складає 6440,97 грн. (2792,83 грн. + 3648,14 грн.), а середній заробіток за 1 день - 149,79 грн. (6440,97грн. / 43 робочих дні = 149,79 грн.). Зважаючи на вищевикладене, загальна сума (з відрахованими з неї податками) відшкодування середнього заробітку за ввесь час її вимушеного прогулу з 04.11.2016 рок (період між 29.09.2017 року та 04.11.2016 року не враховується, оскільки ще до мого звільнення у вересні 2016 року їй було виплачено заробітна плату, відпускні та інші виплати) по 12.05.2017 року складає: 19023,33 грн. (кількість робочих днів з моменту коли б вона мала вийти з відпустки - 127 * 149,79 грн.). Разом з тим, розрахована вище сума вирахувана із вже оподаткованої заробітної плати за липень і серпень 2016 року, а саме: 18 % від заробітку утримувалось як податок на доходи фізичних осіб та 1,5 % від заробітку як військовий збір. Так, загальна сума (без відрахувань з неї на податки) відшкодування середнього заробітку за ввесь час мого вимушеного прогулу з 04.11.2016 року по 12.05.2017 року складає 23631,47 грн. ( 23631,47 грн. - 19,5 % = 19023,33 грн.). Разом з тим, на заробітну плату працівника як і у 2016 році, так і в 2017 нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне страхування у розмірі 22% від суми доходу, який також не сплачувався відповідачем у період її вимушеного прогулу з 04.11.2016 по 12.05.2017 року, а тому вважає що дані кошти також підлягають стягненню із відповідача. Так, сума несплаченого ЄСВ становить 5198,92 грн. (23631,47 грн. * 22 %). Вважає, що загальна сума відшкодування середнього заробітку за ввесь час її вимушеного прогулу з 04.11.2016 по 12.05.2017 року без виключення сум відрахування на податки та з врахуванням суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування становить 28830,39 грн. (23631,47 грн. + 5198,92 грн.). Протиправне звільнення її із посади секретаря Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області 29.09.2016 року призвело, як до її тривалих моральних страждань, так і до того, що вона докладала значних додаткових зусиль для організації свого життя. Зважаючи на вищевикладене, просить суд позов задовольнити та стягнути із Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 28830 (двадцять вісім тисяч вісімсот тридцять) гривень 39 коп., моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 коп., витрати на оплату судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, в своїх поясненнях підтвердив обставини, які викладені в позовній заяві та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заперечення, в якому позовні вимоги відповідач не визнає, мотивуючи це тим, що вимоги не обгрунтовані та безпідставні. Просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Ч. 1 ст. 86 КАС України вказує на те, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні.

Згідно рішення №03-01/2015 від 23 листопада 2015 року позивачку було обрано на посаду секретаря Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області.

29 вересня 2016 року рішенням Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області достроково припинено повноваження секретаря Кам'янської сільської ради ОСОБА_2 з 29.09.2016 року.

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14.12.2016 року по справі №715/1931/16-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.03.2017 року було визнано протиправним та скасовано рішення тринадцятої позачергової сесії VII скликання Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької ошіасті №268-13/2016 від 29.09.2016 року «Про дострокове припинення повноважень секретаря кам'янської сільської ради ОСОБА_2 та поновлено позивачку на роботі з 29.09.2016 року.

На виконання згаданих судових рішень було видано виконавчий лист, який було подано до Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби.

12.05.2017 року рішенням 22 сесії VII скликання №516-22/2017 «Про поновлення на роботі секретаря Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області ОСОБА_2 з 29.09.2016 року в порядку визначеному законодавством» позивачку було поновлено на посаді секретаря з 29.09.2016 року.

Дані обставини підтверджуються також копією трудової книжки серії НОМЕР_3.

Згідно статті 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно п.2, 8 Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок №100) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Звільнення позивачки мало місце 29 вересня 2016 року, а тому розрахунковими двома календарними місяцями, що передували події, для встановлення середньої заробітної плати у даному випадку є липень та серпень 2016 року.

Враховуючи, що позивачкою визнається той факт, що період між 29 вересня 2016 року по 04 листопада 2016 року не враховується, оскільки їй було виплачено заробітна плату, відпускні та інші виплати відшкодування середнього заробітку, то кількість робочих днів з 04 листопада 206 року по 12 травня 2017 року становить 127 днів.

Згідно довідки про нараховану заробітну плату ОСОБА_2 від 02.08.2017 року № 2746 нарахована заробітна плата у липні 2016 року склала 3513,00 грн., а в серпні 2016 року 4588,85 грн. (з них 600,00 грн. одноразова премія до 25-річчя дня незалежності України).

Відповідно до пп.б пункту 4 розділу III Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо), такою виплатою є одноразова премія до 25 річчя незалежності України.

Таким чином середньоденний заробіток становить (3513,00грн.+4588,85 грн.-600,00 грн.)/43 р.д. = 174,46 грн.

За весь час вимушеного прогулу сума становить 22156,42 (174,46*127=22156,42), тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню саме в такому розмірі.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)»від 31.03.95. за №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Вирішуючи питання про відшкодування позивачці моральної шкоди, суд виходить із того, що в судовому засіданні доведеним є факт порушення відповідачем трудових прав позивачки в частині невиплати належних сум за час вимушеного прогулу, чим їй дійсно було спричинено моральні страждання, а тому в силу ст.237-1 КЗпП України на відповідачі лежить обов'язок відшкодувати позивачці заподіяну неправомірними діями моральну шкоду.

Проте, суд не вважає можливим задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди саме в сумі 30000,00 грн., так як немає і не може бути абсолютних критеріїв майнового виразу душевного болю, честі та гідності особи, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням позивача і може мати суто умовний вираз. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, характер порушення, глибину фізичних та душевних страждань позивачки, порушення нормальних життєвих зв'язків, ступінь вини відповідача, тому суд оцінює завдану моральну шкоду в даному випадку в розмірі 1000,00 грн. .

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати слід пропорційно до задоволених позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивачки, а саме в розмірі 21,33 грн. (із розрахунку 640,00*100:30000=21,33).

На підставі ст. 45 Конституції України, ст. 236, 237-1 Кодексу законів про працю України та керуючись ст.ст. 86, 160-163, 171 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області (, місцезнаходження: 60427, Чернівецька область, Глибоцький район, с. Кам'янка) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП:НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 22156 (двадцять дві тисячі сто п'ятдесят шість) гривень, 42 копійки, з відрахуванням із цієї суми податків та інших обов'язкових платежів, а також моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, 00 копійок і судові витати по сплаті судового збору в розмірі 21 (двадцять одна) гривня, 33 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Вінницький апеляційний адміністративний суд через Глибоцький районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

СУДДЯ: