Справа № 306/425/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/7687/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М.,Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Куціль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 2 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Ліквідаційна комісія Закритого акціонерного товариства фірма «Свалява ЛХК», про визнання відмови відповідача неправомірною щодо призначення пільгової пенсії та зобов'язання призначити пенсію за віком, -

ВCТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (далі - ОУПФ) у якому, з урахуванням змінених позовних вимог (а.с.41), просила: визнати відмову ОУПФ у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах за посадами Списку №2 Виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Список №2) - неправомірною; зобов'язати відповідача призначити позивачу з 19.08.2016 пенсію за віком на пільгових умовах за період роботи повний робочий день лаборантом хімічного аналізу формалінового цеху Закритого акціонерного товариства фірма «Свалява ЛХК» (далі - ЗАТ), код професії по ЗКППТР - 13321, код професії по Списку №2 - 2230200а з 02.02.1988 по 04.05.2001 відповідно до Наказу №10-а від 02.02.1988.

Позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що вона тривалий час працювала повний робочий день на роботі із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, а тому має право у відповідності до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) на призначення пільгової пенсії за віком. Зазначає, що факт виконання нею роботи пов'язаної із здійсненням хімічних аналізів вихідної продукції, а саме формаліну та карбамідних смол підтверджується довідкою про підтвердження пільгового стажу роботи для призначення пенсії від 19.07.2016 №23 (далі - Довідка), також вказує на те, що посада, яку вона займала була проатестована, що відповідно є ще однією підставою для призначення їй пільгової пенсії.

Постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 2 червня 2017 року у справі №306/425/17 позов задоволено частково. Змінено в трудовій книжці, виданій на ім'я ОСОБА_1, запис за №7 від 02.02.1988 «Присвоєно професія лаборанта 3 розряду формалінового виробництва» на запис «Присвоєно професія лаборанта 3 розряду цеху карбамідних смол». Зобов'язано ОУПФ нарахувати позивачу ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію з 19.08.2016 на пільгових умовах за період роботи з 02.02.1988 по 04.05.2001 повний робочий день лаборанта хімічного аналізу цеху карбамідних смол ЗАТ, код професії по ЗКППТР - 13321, код професії по Списку №2 - 2230200а. В решті позову відмовлено.

Постанову оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову, якою відмовити в частині задоволених позовних вимог в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі вказує, на те, що ОУПФ за результатами зустрічної звірки документів виданих ЗАТ стосовно підтвердження факту набуття пільгового стажу ОСОБА_1, що дає право на призначення пільгової пенсії були встановлені певні розбіжності у книгах наказів про прийняття та звільнення з роботи та отримання заробітної плати, зокрема у записах посад позивача, відповідно до яких вона була прийнята та звільнена з роботи, як лаборант формалінового цеху, а заробітну плату отримувала, як лаборант 3 розряду карбамідних смол, тому зважаючи на такі розбіжності підстав для призначення їй пенсії на пільгових умовах за Списком №2 немає.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити частково з наступних підстав.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що пільговий стаж позивача підтверджується наданими нею документами, а відтак ОУПФ безпідставно відмовлено їй у призначенні пільгової пенсії за віком.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у зв'язку з досягненням 54-ти річного віку позивач 19.08.2016 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах, з огляду на наявність необхідного трудового стажу на посадах які містяться у Списку №2.

Відповідач 23.08.2016 рішенням оформленим протоколом №13 відмовив у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 з посиланням на наявність розбіжностей посад у поданих останньою документах із передбаченими Списком №2 посадами (а.с.11-13).

Не погодившись з такою відмовою ОУПФ, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статей 1, 2 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 100 цього Закону передбачено, що особам, які на день введення в дію цього Закону мають стаж на роботах із шкідливими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, мають право на пенсію на пільгових умовах, яка призначається відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Пунктом «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ), і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п.10 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 «Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі - Порядок №383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку.

Положеннями ст.62 Закону №1788-ХІІ, п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), закріплено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Звідси, слід зробити висновок, що Законом №1788-ХІІ та Порядком №637 визначено, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії - є трудова книжка. Якщо її немає, або в ній відсутні свідчення, що визначають право на пільгову пенсію, можуть бути витребувані уточнюючі довідки підприємств або організацій.

ОСОБА_1 згідно записів в трудовій книжці з 21.08.1979 по 01.03.1983 навчалася у Закарпатському лісотехнічному технікумі, з 02.08.1982 по 20.11.1982 прийнята на роботу (для проходження виробничої практики) в Тересвянський деревообробний комбінат, та з 10.05.1983 прийнята на роботу в хімічний цех Свалявського лісохімкомбінату (24.10.1994 перейменований на ЗАТ), де 02.02.1988 їй присвоєна професія лаборанта 3 розряду формалінового виробництва, 04.05.2001 звільнена з роботи.

Із рішення про відмову у призначенні пенсії видно, що відповідач посилаючись на розбіжності у документах поданих для призначення пенсії, зокрема щодо відомостей займаної позивачем посади у період з 02.02.1988 по 04.05.2001, що дає право на призначення пільгової пенсії із посадами зазначеними у Списку №2 не вбачає підстав для призначення пенсії.

Потрібно зазначити, що п.3 Порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

У Списку №2, затвердженому постановою КМУ від 11.03.1994 №162, у спірний період роботи позивача в Розділі XXI «Целюлозно-паперове та деревообробне виробництво» пп. «а» п.2 Приготування синтетичних клеїв, смол та фарб була передбачена посада Лаборанти хімічного аналізу, лаборанти хімічних лабораторій, - зайняті у виробництві синтетичних клеїльних смол.

Згідно роз'яснення Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС від 02.04.1976 №5/8 порядок застосування Списків №1 та №2, передбачає в тих випадках, коли в Списках №1 і №2 передбачені працівники, які виконують певні роботи, то правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються всі працівники, постійно зайняті на цих роботах, незалежно від найменування їх професії.

Щодо посилань апелянта на розбіжності у посадах, то апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Актом перевірки, що проводилась відповідачем та була спрямована на перевірку документів щодо факту підтвердження пільгового стажу роботи ОСОБА_1 було встановлено, що 10.05.1983 вона була прийнята на роботу в ЗАТ в хімічний цех лаборантом 3 розряду. Згідно наказу «Про вдосконалення організації заробітної плати і введення нових тарифних ставок і посадових окладів працівників виробничо-промислового персоналу Свалявського ЛХК» від 02.02.1988 №10 працівникам цього підприємства з 01.02.1988 нові тарифні розряди, зокрема і позивачу - лаборант 3 розряду формалінового цеху. Тобто у зв'язку із прийняттям цього наказу ОСОБА_1 була присвоєна вказана вище посада. У книзі наказів за 2-ге півріччя 1989 року, відповідно до наказу №123 позивачу, як лаборанту формалінового цеху було надано відпустку з 02.01.1989 по 05.05.1900. Разом з тим, у книзі наказів ЗАТ за 2-ге півріччя 1992 року, наказом №62 ОСОБА_1, як лаборанту цеху по виробництву карбомідних смол у період з 06.09.1992 по 07.06.1995 надано відпустку по догляду за дитиною. Водночас, згідно особових рахунків по нарахуванню заробітної плати за 1987 рік позивач, ще до наказу від 02.02.1988 перебувала на посаді лаборанта 3 розряду карбомідних смол.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що позивач перебуваючи на посаді лаборанта хімічного цеху (1983 рік), лаборанта 3 розряду формалінового виробництва (1988), лаборанта 3 розряду цеху карбамідних смол (1987-2000 роки) виконувала роботу, яка передбачена Списком №2, у шкідливих умовах праці, а тому підстави для не врахування періодів її роботи на таких посадах (що фактично є ідентичними, змінювалися лише виробничі цехи) до пільгового стажу відсутні.

Робота ОСОБА_1 на посаді лаборанта формалінового виробництва, що була пов'язана з проведенням хімічного аналізу вихідної продукції, а саме формаліну та карбамідних смол була підтверджена Довідкою та наказом про атестацію від 20.07.1995, згідно якого була проатестована посада лаборанта хімічного аналізу, яка по коду професії по ЗКППТР - 13321 та як і код професії по Списку №2 - 2230200а, збігається із тією, що передбачена Списком №2 (а.с.9-10).

Відповідно до п.4.5 Порядку №383, якщо атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженим постановою КМУ від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок та Постанова №422 відповідно). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання Постанови №442 «Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 №41.

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Таким чином, відповідач дійшов помилкового висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки дані записів зроблених в трудовій книжці позивача та додані нею матеріали є підставою для зарахування періоду роботи на вказаній посаді в трудовий стаж та призначення пенсії на пільгових умовах.

За таких обставин, судом першої інстанції вірно встановлено те, що період роботи позивача з 02.02.1988 по 04.05.2001 підлягає до зарахування до її пільгового стажу для призначення пенсії згідно ст.13 Закону №1788-ХІІ.

Доводи апеляційної скарги в частині заперечень проти визнання роботи позивача такою, що дає право на призначення пільгової пенсії, спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами.

Що ж до внесення судом змін у трудову книжку ОСОБА_1 в частині присвоєних посад за спірний період, то потрібно зазначити наступне.

Порядок ведення, заповнення, а також внесення виправлень до трудових книжок працівників підприємств, установ та організацій встановлено «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України (далі - МЮУ), Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (зареєстровано в МЮУ 17.08.1993 за №110; далі - Інструкція).

За змістом пп. 2.6 п.2 цієї Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

У розділі «Відомості про роботу» закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки (пп.2.10 п.2)

З аналізу наведених положень можна прийти до висновку, що правом змінювати відповідні записи у трудовій книжці позивача наділений керівник підприємства на якому працювала особа за її заявою.

У разі ж виникнення спору щодо внесення відповідних виправлень у трудову книжку, такі розглядаються за правилами іншого судочинства та належать до категорії трудових спорів.

Суд першої інстанції вищенаведених обставин не врахував та безпідставно не дослідив та вийшовши за межі позовних вимог та наданої йому компетенції щодо розгляду подібних спорів вніс зміни у запис трудової книжки позивача щодо займаної нею посади, а відтак в цій частині постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову в частині задоволених позовних вимог про зміну певного запису у трудовій книжці.

В іншій частині - щодо відмови у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення. Крім того, рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 2 червня 2017 року в частині зміни в трудовій книжці, виданої на ім'я ОСОБА_1, запис за №7 від 02.02.1988р. «Присвоєно професія лаборанта 3 розряду формалінового виробництва» на запис: «Присвоєна професія лаборанта 3 розряду цеху карбомідних смол» скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 2 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повний текст виготовлений 4 вересня 2017 року.