Справа № 820/2538/17
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 серпня 2017 р. 11:32 год. справа № 820/2538/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Біленського О.О.,

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участі:

позивача - не прибув,

представника відповідача - Кусти Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання незаконним рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Громадянин Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить суд: визнати незаконною відмову Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області в продовженні строку перебування на території України громадянину Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 20.01.2017 року та 27.03.2017 року звертався до відповідача із заявами про продовження терміну перебування в Україні, з метою подальшого вирішення питання еміграції в Україну, зазначивши про укладання шлюбу з громадянкою України 06.09.2016 року. На вказані заяви ГУ ДМС України в Харківській області надано відповіді, а саме листом №04/1-а-29 від 23.02.2017 року та №04/2-а-29/2 від 10.04.2017 року, в яких зазначено, що відповідач, своїм рішенням від 21.02.2017 року скасував посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_1 від 14.07.2015 року. Позивач вважає що відповідач вчинив незаконні дії, оскільки цими діями він порушує основні норми Конституції України, що передбачають право на сім'ю і на недоторканість, а також положення Європейської Конвенції з основних прав та свобод людини, які засуджують дії суб'єктів владних повноважень, спрямовані на роз'єднання сім'ї.

Позивач у судове засідання не прибув, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлений відповідно до норм процесуального законодавства. Надав до суду заву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання прибув. Надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов, в обґрунтування яких зазначив, що відповідачем вчинено дії у спосіб та на підставі норм діючого законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач - громадянин Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 20.01.2017 року звернувся до начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області із заявою, в якій просив продовжити термін реєстрації в Україні та надати право на оформлення посвідки на право постійного проживання в Україні.

Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області 23.02.2017 року позивачу надано відповідь у формі листа № 04/1-а-29, в якій повідомлено, що на підставі клопотання Харківського національного університету радіоелектроніки рішенням ГУДМС України в Харківській області від 21.02.2017 року, згідно з п.п.2 п.19 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 року № 251, позивачу скасовано посвідку на тимчасове проживання в Україні серії ТР №043418 від 14.07.2015 року, у зв'язку з закінченням навчання. Роз'яснено, що особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання, повинна здати посвідку, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення. А отже відсутні законні підстави для оформлення ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну. Також відповідачем зазначено, що позивачу необхідно виїхати з території України у передбачений законодавством строк, оформити довгострокову візу (позначається літерою Д), в'їхати на територію України та подати заяву про оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 21.02.2017 року скасовано посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_1 від 14.07.2015 року, терміном дії до 01.04.2017 року, видану на ім'я позивача.

Позивач, 27.03.2017 року повторно звернувся до начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області із заявою, в якій просив продовжити термін перебування в Україні та надати право на оформлення посвідки на право постійного проживання в Україні.

Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області 10.04.2017 року, надано позивачу відповідь у формі листа № 04/1-а-29/2, зі змісту якого вбачається, що за клопотанням Харківського національного університету радіоелектроніки від 21.02.2017 року №FFS-127/17 та на підставі наказу від 31.01.2017 року № 152 Ст про закінчення навчання позивача, адміністрація ХНУРЕ звернулося до відповідача, з проханням зняти з обліку та скасувати посвідку на тимчасове проживання в Україні громадянину Нігерії ОСОБА_1.

Відповідачем - ГУ ДМС України в Харківській області, також зазначено, що законодавство України не передбачає можливості продовжити іноземцю строк перебування в Україні після закінчення строку дії його посвідки на тимчасове проживання або після скасування такої посвідки. У такому випадку іноземець має виїхати з України, а обов'язок приймаючої сторони - забезпечити контроль за виконанням іноземцем вимог законодавства України. Також повідомлено, що ОСОБА_1 повинен повернути посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_1, що перебуває у нього на руках.

Також судом встановлено, що позивачем не повернуто посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_1, та вона перебуває у нього на руках.

Позивач зазначає про порушення відповідачем його прав передбачених у Конституції України, що передбачають право на сім'ю і на недоторканість, а також положення Європейської Конвенції з основних прав та свобод людини, які засуджують дії суб'єктів владних повноважень, спрямовані на роз'єднання сім'ї, що й стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно п. 6, 9, 18 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до п. 12 ст. 4 Закону іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Пунктом 3 статті 5 Закону встановлено, що іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій-чотирнадцятій та сімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Згідно п. 12 ст. 5 Закону підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною дванадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, документ, що підтверджує факт навчання в Україні, та зобов'язання навчального закладу повідомити центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, про відрахування з такого закладу.

Судом встановлено, що на підставі клопотання навчального закладу щодо оформлення іноземцю чи особі без громадянства посвідки на тимчасове проживання, стосовно громадянина Нігерії ОСОБА_1 позивачу видано посвідку НОМЕР_1 від 14.07.2015 року, терміном дії до 01.04.2017 року.

Рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 21.02.2017 року, на підставі за клопотання Харківського національного університету радіоелектроніки від 21.02.2017 року №FFS-127/17 та на підставі наказу від 31.01.2017 року № 152 Ст про закінчення навчання позивача, скасовано посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_1 від 14.07.2015 року, терміном дії до 01.04.2017 року, видану на ім'я позивача. Зазначене рішення направлено позивачу з роз'ясненням, що зазначена посвідка підлягає вилученню та поверненню. (а.с. 43-44)

Відповідно до ст. 17 Закону іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав). Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України. У продовженні строку перебування іноземцю або особі без громадянства може бути відмовлено в разі відсутності для цього підстав та достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов'язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони. Продовження строку перебування на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, з матеріалів особової справи позивача, судом встановлено, що останнім 20.01.2017 року направлено лист з додатками: копія посвідки, копія довідки з місця навчання, копію паспорта з перекладом та копію свідоцтва про шлюб; до ГУ ДМС України в Харківській області, із змісту якого вбачається, що громадянин Нігерії ОСОБА_1 просить продовжити йому строк на перебування на території України.(а.с. 47)

Постановою Кабінету міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150 затверджено порядок продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, яким визначено процедуру продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

А саме, частиною 1 пункту 9 зазначеного порядку визначено, що для продовження строку перебування на території України іноземець та особа без громадянства і приймаюча сторона разом із заявою подають такі документи: у разі, коли приймаючою стороною є фізична особа:

паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), копію його сторінок з особистими даними, візою (за наявності) і відміткою про реєстрацію та/або копію імміграційної картки (за наявності);

переклад українською мовою сторінок паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений в установленому законодавством порядку;

паспортний документ фізичної особи, що є приймаючою стороною (після пред'явлення повертається), та копію його сторінок з особистими даними;

копію посвідки на постійне чи тимчасове проживання або іншого документа, що підтверджує законність перебування на території України (якщо приймаючою стороною є іноземець та особа без громадянства);

документ, що підтверджує наявність фінансового забезпечення для покриття витрат, пов'язаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства на території України, чи гарантійний лист приймаючої сторони про взяття на себе зобов'язань із сплати всіх витрат, пов'язаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства на території України та їх виїздом з України;

документ про право власності або свідоцтво про державну реєстрацію права власності на житло, яке надається іноземцеві та особі без громадянства для перебування (після пред'явлення повертається), та його копію, а у разі, коли житло не належить приймаючій стороні, - письмову згоду власника (співвласника) такого житла. Якщо житло перебуває в державній або комунальній власності, замість документа про право власності подається видана організацією, яка здійснює експлуатацію житлового будинку, довідка про всіх повнолітніх осіб, місце проживання яких зареєстровано у такому житлі, та їх письмова згода на перебування іноземця та особи без громадянства;

чотири фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;

квитанція про сплату державного мита за продовження строку перебування або документ, який підтверджує наявність пільг щодо сплати.

Таким чином, зазначеним Порядком визначено, що позивач особисто повинен з'явитися до ГУ ДМС із паспортним документом, для його пред'явлення із зазначеним у Порядку пакетом документів.

Частинами 16 та 20 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено, що паспортний документ іноземця - документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в'їзд або виїзд з держави і визнається Україною; приймаюча сторона - зареєстровані в установленому законом порядку українські підприємства, установи та організації, представництва (філії) іноземних підприємств, установ, організацій, представництва міжнародних організацій, а також фізичні особи (громадяни України, іноземці та особи без громадянства), які постійно проживають або тимчасово перебувають на території України у зв'язку з навчанням, стажуванням, роботою, або на інших законних підставах, та запрошують чи приймають іноземців та осіб без громадянства.

Із змісту зазначеної норми вбачається, що органу ДМС пред'являється паспортний документ іноземця, який після пред'явлення повертається заявнику.

Отже, продовження терміну посвідки на постійне проживання, здійснюється виключно за умови особистої присутності іноземця та при наявності повного пакету документів, визначеного Порядком.

З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач 20.01.2017 року, засобами поштового зв'язку направив до ГУ ДМС України в Харківській області заяву про продовження йому строку на перебування на території України, додавши до заяви не повний пакет документів та копію паспорту, що посвідчує його особу - замість надання оригіналу.

Таким чином, позивачем не надано до управління оригіналу свого паспорту, документа, що підтверджує наявність фінансового забезпечення для покриття витрат, пов'язаних з перебуванням іноземця на території України, документ про право власності на житло, квитанцію про сплату державного мита, чотири фотокартки, паспортний документ фізичної особи, що є приймаючою стороною.

Листом від 23.02.2017 року ГУ ДМС України в Харківській області, роз'яснено громадянину Нігерії ОСОБА_1, що особа стосовно якої прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання, повинна здати посвідку, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення. (а.с. 51-52)

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію», іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій-дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію. А отже, у зв'язку із тим, що позивачем шлюб із громадянкою України укладено 06.09.2016 року (а.с.50) та із наданням не повного пакету документів, відсутні підстави для оформлення дозволу на міграцію.

Однак, позивач не вчинив жодних дій, які були йому запропоновані відповідачем та 27.03.2017 року вдруге звернувся до ГУ ДМС України у Харківській області із заявою про продовження строку перебування на територію України, як додатки до заяви надав: заяву на відповідному формулярі; копія посвідки; копія довідки; копія довідки з місця навчання; копія паспорта з перекладом; копія свідоцтва про шлюб.(а.с. 53)

Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області 10.04.2017 року надано позивачу відповідь у формі листа № 04/1-а-29/2 якою роз'яснено, що законодавство України не передбачає можливості продовжити іноземцю строк перебування в Україні після закінчення строку дії його посвідки на тимчасове проживання або після скасування такої посвідки.

Пункт 8 порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, визначає, що заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразок заяви та порядок її розгляду затверджуються МВС.

Таким чином, громадянин Нігерії ОСОБА_1, звернувся до ГУ ДМС України у Харківській області, засобами поштового зв'язку, вже після закінчення строку перебування в Україні, визначеного п. 8 Порядку.

Суд погоджується з твердженням відповідача стосовно того, що ГУ ДМС України в Харківській області не мало законодавчо визначених підстав для продовження іноземцю строку перебування в Україні, після закінчення строку дії його посвідки на тимчасове проживання вже після скасування такої посвідки.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з приписами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків.

Суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суб'єктом владних повноважень було дотримано принцип обґрунтованості.

Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам (пункт 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 6 березня 2008 року № 2).

Судом не встановлено, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем дотримано вимоги Закону України «Про імміграцію», Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та статті 2 КАС України, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За викладених обставин, суд прийшов до висновку, що оскаржувані позивачем дії Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо відмови у продовженні строку перебування на території України громадянину Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1, вчинені у відповідності до приписів Закону України «Про імміграцію», Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», без порушення вимог чинного законодавства, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені чинним законодавством України.

Таким чином, дії відповідача є правомірними, вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання незаконним рішення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі виготовлена 29.08.2017 року.

Суддя Біленський О.О.