Справа № 804/15864/15
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 серпня 2017 рокусправа № 804/15864/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року у справі № 804/15864/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневе житлово-експлуатаційне підприємство»

до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Крістал»

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Жовтневе житлово-експлуатаційне підприємство» (далі по тексту - Позивач, ТОВ «ЖЖЕП») звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі по тексту - Відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05 лютого 2015 року, яким Позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 339 792 грн. 50 коп., з яких 271 834,00 грн. - основний платіж, 67 958 грн. 50 коп. - штрафна (фінансова) санкція.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 804/15864/15.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зазначив, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 05.02.2015 року № вважає необґрунтованим, прийнятим з порушенням вимог чинного законодавства та таким, що підлягає скасуванню. Вважає, що висновки, зазначені в акті перевірки, не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються наявними первинними документами.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року у справі № 804/15864/15 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневе житлово-експлуатаційне підприємство» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАНД КРІСТАЛ" про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано повністю податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 05.02.2015 р. № , винесене Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області. (суддя - Павловський Д.П.).

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що висновки податкового органу про нереальність господарських відносин спростовуються належним чином оформленими первинними документами. При цьому наявність окремих недоліків у складенні первинних документів у разі, якщо вони не перешкоджають ідентифікації учасників операції та встановленню її змісту, не може бути підставою для висновку про недійсність таких документів.

Відповідач - Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року у справі № 804/15864/15 та прийняти нову постанову, якою відмовити задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що надані акти виконаних робіт, оформлені між Позивачем та ТОВ «Гранд Крістал» з порушенням приписів ст .9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки не розкривають зміст та обсяг господарської діяльності, не містять кількісних та вартісних показників, не містять інформації про кількість залучених людино-годин, матеріалів та основних засобів. При цьому на підприємстві Позивача у 3 кварталі 2014 року працювало 361 особа та воно мало види діяльності, пов'язані з отриманням даних видів робіт, а також були наявними основні засоби для їх виконання, а тому мотиви укладення договорів з ТОВ «Гранд Крістал» є не зрозумілими. При цьому, відповідно до даних акту щодо неможливості проведення зустрічної звірки, у контрагентів Позивача ТОВ «Гранд Крістал» та ТОВ «Анріон» відсутні технічні та фізичні можливості для вчинення вказаних операцій. .

Позивачем - ТОВ «ЖЖЕП» було подано заперечення на апеляційну скаргу Відповідача, в яких Позивач просить в її задоволенні відмовити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обгрунтовану. Зазначали, що на підтвердження факту реальності вчинюваних господарських операцій Позивачем було надано належним чином оформлені первинні документи, які в повній мірі відповідають приписам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Залучення ТОВ «Гранд Крістал» для виконання окремих видів субпідрядних робіт здійснювалось саме в рамках реалізації основної господарської діяльності ТОВ «ЖЖЕП» для своєчасного виконання щомісячного обсягу робіт (послуг) за основним договором підряду № 1-04П-2014 від 01.04.2014 року. Посилання заявника апеляційної скарги на відсутність в актах здачі-прийняття виконаних робіт місяця їх складання є безпідставними, адже останні містять всі необхідні реквізити, визначені законом. Виходячи з особливостей видів діяльності Позивача щодо здійснення технічного обслуговування та ремонтування житлових будинків є логічною реальність здійснення господарської операції та наявність ділової мети між контрагентами ТОВ «ЖЖЕП» та ТОВ «Анріон».

Відповідач та Третя особа, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, з урахуванням думки представника Позивача, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників Відповідача та Третьої особи.

Представник Позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги Відповідача як безпідставної та необґрунтованої та просив залишити без змін оскаржувану постанову суду першої інстанції.

У судовому засіданні, заслухавши представника Позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу начальника Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 13.11.2014 року № 961 податковим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Жовтневе житлово-експлуатаційне підприємство».

За результатами перевірки Відповідачем було складено акт №3 025/04-66-22-03/39099089 від 17.11.2014 року.

Перевіркою Товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневе житлово-експлуатаційне підприємство» документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки по ланцюгу постачання: ТОВ «Гранд Крістал» та ТОВ «Анріон» - ТОВ «ЖЖЕП» - КВДРЕП Жовтневого району за липень 2014 року, а саме - встановлена відсутність об'єктів оподаткування податком на додану вартість при придбанні та продажу товарів, які підпадають під визначення ст. 22, 185, 187, 198 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту перевірки Відповідачем винесене податкове повідомлення-рішення від 05.02.2015 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 339 792,50 грн., з яких 271 834,00 грн. за основним платежем та 67 958,50 грн. за штрафними санкціями.

Визнання протиправним та скасування вказаного податкового повідомлення-рішення і було предметом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Так, пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використанням придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України).

Отже, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Згідно з пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) визначено, що первинні документи (на паперових і машино зчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складення первинного документа.

Згідно з Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ.

В силу викладеного будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи Позивач у перевіряємому періоді мав взаємовідносини з «Гранд Крістал» та ТОВ «Анріон».

Між ТОВ «ЖЖЕП» та TOB «Гранд Крістал» було укладено договори підряду № П-27 та № П-27/1 від 27.06.2014 р., відповідно до яких сторони погодили перелік житлових будинків з їх прибудинковою територією, щодо яких Підрядник (ТОВ «Гранд Крістал») виконує роботи за 632 адресами.

На підтвердження факту вчинення господарських операцій між Позивачем та його контрагентом до перевірки було надано податкові накладні, акти здачі-приймання робіт, платіжні доручення.

Між TOB "ЖЖЕП" та TOB "Анріон" було укладено договір поставки № 03/06 від 03.06.2014 р., відповідно до якого контрагент зобов'язувався поставити клапани вентильні чавунні, крани шарикові, фланці сталеві, зварювальний дріт.

На підтвердження факту виконання вказаного договору було надано специфікацію, податкові та видаткові накладні, платіжні доручення.

В той же час, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що надані Позивачем під час перевірки документи (договори та акти наданих послуг), всупереч приписів ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", крім узагальненого найменування послуг та їх вартості, не містять чіткого визначення їх змісту та обсягу, не містять кількісних та вартісних показників, не містять інформації про кількість залучених людино-годин, матеріалів та засобів, не конкретизовано фактичний зміст, що не дає можливості встановити зв'язок отриманих послуг з господарською діяльністю підприємства, їх необхідність для комплексного процесу господарської діяльності, яка направлена на отримання доходу, тому такі документи є недостатніми доказами та не підтверджують фактичного виконання договірних робіт.

Так, у наданих суду документах (в тому числі й у актах надання послуг) зазначено лише назви наданих виконавцем послуг, проте ані договір про надання послуг, ані акти виконаних робіт не конкретизують обсяг наданих послуг та їх вартість у розрізі кожної окремо наданої послуги, що не узгоджується із положеннями частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», зокрема в частині того, що роботи виконувались на об'єктах за 632 адресами, які конкретизовані не були. Договори, що укладалися Позивачем з виконавцем, у даному випадку з ТОВ «Гранд Крістал» не розкривають змісту та обсягу робіт, які має виконати виконавець, акти виконаних робіт також містять лише узагальнюючі фрази. Надані акти не відображають місця їх складення, місця надання послуг чи вчинення певних робіт. Жоден документ, що надавався Позивачем, не містить розкриття змісту наданих виконавцем послуг, у чому вони полягали, кількість задіяних працівників при здійсненні робіт, витрачений час, вартість конкретних послуг, відповідальні особи та т.п.

Колегія суддів прийшла до висновку, що вказані недоліки, у своїй сукупності, позбавляють акти виконаних робіт (послуг) сили первинних документів, які б підтверджували факт здійснення господарських операцій саме на виконання вимог укладеного між Позивачем та ТОВ «Гранд Крістал» договору.

Крім того, за інформацією податкового органу, основним видом діяльності ТОВ «Гранд Крістал» та ТОВ «Анріон» є 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, в той час, як протягом перевіряємого періоду останні здійснювали операції з продажу різноманітних неоднорідних товарів і послуг (від реалізації вугілля, душових кабінок, косметичних виробів, побутових виробів до скошування трави та технічного нагляду за житловими будинками), тобто, фактично види діяльності підприємств - контрагентів Позивача не відповідають видам послуг, на які оформлено документи для останнього, при цьому у останніх відсутні основні фонди для надання відповідних послуг.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Також, в ході судового засідання в суді апеляційної інстанції, представник Позивача пояснив, що під час виконання робіт, контрагентом не використовувались будь-які матеріали та нічого не ремонтувалось, поводились лише профілактичні огляди.

При цьому колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що ТОВ «ЖЖЕП» має всі види діяльності, пов'язані з отриманням спірних робіт та має на балансі основні засоби для їх виконання, разом з тим, у судовому засіданні представник Позивача не зміг пояснити економічну доцільність та обґрунтованість укладення договору підряду з ТОВ «Гранд Крістал».

Таким чином, судом першої інстанції не було з'ясовано, а з матеріалів справи не вбачається доцільність отримання таких послуг саме від вказаних вище контрагентів для використання у господарській діяльності, в той час як сам Позивач здійснює ліцензовану діяльність, пов'язану із обслуговуванням житлових будинків, відповідно до основних видів господарської діяльності, що Позивачем не заперечується, тобто в змозі самостійно виконати ті роботи та послуги, які зобов'язався виконати його контрагент за умовами договору підряду.

При цьому колегія суддів апеляційного суду зазначає, що податкова вигода може визнаватись необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції, не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). Слід зазначити, що діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак, податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Слід також зазначити, що наявність первинних документів є обов'язковою, але не достатньою умовою для формування податкового кредиту, оскільки факт виконання зобов'язання за правочином зумовлює складання й інших документів, а тому, формальне складення лише первинного документа не є беззаперечним доказом реальності конкретної господарської операції. Податковий кредит з ПДВ може бути сформований платником податків лише за реально проведеною господарською операцією, тобто за господарською операцією, яка спричинила зміни у структурі та стані активів і зобов'язань суб'єкта господарювання, за умови, що проведення господарської операції підтверджується також і іншими документами, складання яких передбачено законодавством та є загальноприйнятим за звичаями ділового обороту.

Враховуючи те, що наданими первинними документами не розкрито змісту господарських операцій, колегія суддів дійшла висновку, що ці документи не є первинними в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не можуть підтвердити факт здійснення певної господарської операції, а тому з наданих документів неможливо встановити чи вартість наданих послуг відповідає фактично наданим послугам, що ставить під сумнів реальність надання таких послуг на відповідну суму, що свідчить про відсутність підстав для віднесення Позивачем до податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 271 834,00 грн. сплаченою за вищевказаними операціями з ТОВ «Гранд Крістал» та ТОВ «Анріон».

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи були порушені норми матеріального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, і тому вимоги апеляційної скарги Відповідача підлягають задоволенню, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року у справі № 804/15864/15 підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року у справі № 804/15864/15 - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневе житлово-експлуатаційне підприємство» - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 28 серпня 2017 р.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова