Справа № 159/3098/17
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/3098/17
Провадження № 2-а/159/205/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі:

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Наконечного В.Г.,

представника відповідача Голядинця М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

Позивач 18.08.17 р. звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом до відповідача про визнання дії останнього, що полягають у відмові у призначені йому пенсії зі зниженням пенсійного віку за рішенням, прийнятим 14.07.17 р., протиправними; зобов`язання відповідача призначити йому пенсію із зниженням пенсійного віку на 8 р., здійснити нарахування та виплачувати йому пенсію з 18.04.17 р.. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що він є 18.04.65 р. н., являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (далі ЧАЕС) у 1987 р. і має посвідчення серії НОМЕР_1 категорії 2, видане 21.01.93 р.. 18.04.17 р. йому виповнилось 52 р. і, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виникло право на при значення пенсії. Тоді ж він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 р. з врахуванням ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", надав оригінали документів, що зазначені у розписці повідомленні № 1 073/149 від 18.04.17 р. (далі розписка повідомлення). Письмово просив і відповідача витребувати з держустанов необхідні документи. Самостійно додатково надсилав заяви до держустанов з проханням надати інформацію та документи відповідачеві і надав військовий квиток, документи, що посвідчують наявність трудового (до 01.01.04 р.) та страхового стажу. Оригінал трудової книжки у відповідача. 31.07.17 р. він отримав повідомлення та лист з вих. № 10 359/02 21 22 від 21.07.17 р. про відмову у призначенні йому пенсії за рішенням відповідача від 14.07.17 р.. У листі відповідача зазначено, що підставою відмови стало неотримання відповідачем відповіді на запити. Зазначає, що він має перелік документів в якості доказів. Покликаючись на ст. ст. 3, 19 Конституції України, ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зазначає, що вважає, що відповідач не врахував ці норми законодавства, рішення про відмову є безпідставним. Покликаючись на судову практику, просить позов задовольнити. Просить також стягнути з відповідача на його користь судові витрати у справі.
28.08.17 р. відповідачем подано до суду письмове заперечення проти позову, обгрунтовне тим, що позивач 18.04.17 р. звернувся до нього із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку згідно ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ". Для призначення пенсії та підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і періоду роботи у зоні відчудження надав ряд документів. Хоча заяву про призначення пенсії було подано 18.04.17 р., однак, позивач не надав всіх необхідних документів, про що зазначено у розписці повідомленні, де було вказано документи, що необхідно було додатково подати, а саме: документи про надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС чи потерпілого із зазначенням терміну до 18.07.17 р.. Покликаючись на абз. 7 п. п. 5 п. 2.1, п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.05 р. № 22 1 (далі Порядок), ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ", зазначає, що 18.04.17 р. із заявою про призначення пенсії позивачем не було надано йому всіх необхідних документів на протязі трьох місяців позивач таких документів не надав, хоча письмово зобов`язувався їх надати особисто, а також просив його витребувати такі документи. Зазначає, що витребовування необхідних документів від підприємств, установ, організацій є його правом , а не обов`язком, але ним таки було зроблено відповідні запити. У зв`язку з ненадходженням необхідних документів ні за його запитами, ні від позивача, необхідністю прийняття рішення за заявою, ним було повторно повідомлено позивачеві 06.07.17 р. листом № 9 842/02 22 211 про необхідність до 18.07.17 р. надати документи про періоди участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зазначенням періодів, населених пунктів чи об`єктів, де позивачем виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Покликаючись на ст. 19 Конституції України, зазначає, що жодної протиправності у його діях немає. Правові наслідки неподання необхідних документів в оригіналі покладаються виключно по позивача. Тому у зв`язку з ненаданням позивачем у тримісячний термін всіх необхідних документів для призначення такого виду пенсії, він і надіслав позивачеві листа № 10 359/02 21 212 від 21.07.17 р.. Покликаючись на ч. 3 ст. 72 КАС України, зазначає, що позивач втратив право на призначення пенсії з 18.04.17 р. у зв`язку з наведеними вище обставинами. Покликаючись на ч. ч. 1, 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зазначає, що підстав для нарахування та виплати пенсії позивачеві з 18.04.17 р. немає з огляду на наведене вище. Вважає, що та судова практика, на яку посилається позивач, не може бути взята до уваги при вирішенні даного спору. Вирішення заяви позивача від 18.04.17 р. на підставі лише посвідчення про пільги без надання відповідних довідок є неможливим. Покликаючись на ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ", зазначає про безпідставність вимог про стягнення з нього судового збору. Вважає свої дії законними, просить у задоволенні позову відмовити.
У судовому засіданні позивач та його представник адвокат, кожен зокрема, позов підтримали у повному обсязі, обгрунтували його вищенаведеними доводами та просять позов задовольнити. При цьому позивач суду уточнив, що його позовними вимогами є: вимога провизнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій. Він, дійсно, звернувшись до відповідача із відповідною заявою від 18.04.17 р., не надав ряд документів. Посвідчення про пільги у подальшому він доніс, а довідки як витребовував самостійно, так і просив витребувати відповідача. Такі довідки надійшли відповідачеві, однак, після спливу тримісячного терміну.

Представник відповідача у судовому засіданні позову не визнав, надав суду пояснення, аналогічні доводам, викладеним у письмовому запереченні проти позову, суду додатково пояснив, що відповідач визнає право позивача на призначення пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зниженням пенсійного віку на 8 р., однак, нарахування конкретного розміру пенсії проводиться з врахуванням вказаних вище оригіналів довідок, що вчасно надані не були. Зазначає, що позивач мав би спочатку витребувати всі необхідні довідки, а по тому звертатись до нього із заявою про призначення пенсії. Просить у задоволенні позову відмовити.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження - у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: - які працювали у 1987 році у зоні відчудження не менше 14 календарних днів, - на 8 років.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Стаття 27 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає розмір пенсії за віком.
Згідно ст. 65 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими КМ України. Посвідчення „Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС", зокрема, є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач є 18.04.65 р. н., за станом на 18.04.17 р. досяг віку 52 р., має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2). Зазначене вище не оспорюється відповідачем у його письмовому запереченні проти позову та підтверджується дослідженими судом копіями: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 - 1997 р. (категорія 2) серії НОМЕР_1 , виданого Волинською облдержадміністрацією 21.01.93 р., паспорта позивача.
Крім того, суд враховує положення ст. 65 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно з якою статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС надає позивачу право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно з абз. 7 п. п. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФ України 25.11.05 р. N 22 1, що зареєстровано в МЮ України 27.12.05 р. за N 1 566/11 846, дійсно, визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи - документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 р. N 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи");
Позивач 18.04.17 р. звернувся до відповідача по питанню призначення пенсії за віком як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, надавши як документи, які засвідчують його особливий статус: копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорії 2), а також копії наявних у нього інших документів, відмічених у розписці - повідомленні. Як зазначив позивач у суді, оригінал посвідчення про пільги ним було згодом надано відповідачеві, і цієї обставин відповідач не заперечує. Таким чином, до 18.07.17 р. відповідач міг переконатись у тому, що позивач, дійсно, має статус пільговика.
Однак, як слідує з копії листа відповідача № 10 359/02 21 22 від 21.07.17 р., адресованого позивачеві, останньому було відмовлено у призначенні пенсії як пільговикові з огляду на ненадання документів, що підтверджували б періоди участі позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження в період з 01.06.87 р. по 31.08.87 р., а відповіді на його відповідні запити, ним не отримано.
Та обставина, що після подання заяви про призначення пенсії позивач самостійно звертався до ряду установ та організацій з приводу надання йому відповідних довідок, що мають стосунок до вирішення порушеного ним питання, стверджується копіями таких заяв від 20.06.17 р., 26.06.17 р., 30.06.17 р., копією листа управління соцзахисту населення виконкому Ковельської міськради Волинської області від 26.06.17 р. № 1 910/1.42.
Та обставина, що задля вирішення заяви позивача від 18.04.17 р. відповідач звертався до відповідних установ та організацій з приводу отримання документів, що підтверджують періоди та населені пункти, у які, у яких позивач був залучений до робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 р., стверджується копіями запитів, наданих суду відповідачем, від 19.08.17 р., 06.07.17 р..
Однак, окрім того, що у таких своїх запитах відповідачем не було встановлено дати, до якої очікувались відповіді, суд враховує також, що відповідачем лише 24.07.17 р., 26.07.17 р., було отримано відповіді на запити, та деякі запити були надіслані відповідачем не у квітні червні 2017 р., а лише у липні 2017 р., що, не сприяло у тому, щоб відповідь надійшла до 18.07.17 р. та питання за заявою позивача було вирішено оперативно і правильно.
Посилання відповідача на ту обставину, що позивач письмово зобов`язався паралельно з ним здобувати та подати ряд необхідних (неподаних 18.04.17 р.) документів, суд до уваги не приймає, так як запити відповідачем було зроблено з врахуванням прохання позивача і виконання таких запитів мало б бути оперативним та сприяти отриманню інформації щодо позивача, а не навпаки. Прохання позивача, вираженого письмово у розписці повідомленні від 18.04.17 р., не надало відповідачеві підстав покладатись лише на діяльність позивача по самостійному витребовуванню та наданню необхідних (ненаданих 18.04.17 р.) документів.
Крім того, як слідує з копії тих документів, що надійшли відповідачеві на його запити по спливу тримісячного терміну з дня подання позивачем заяви, - копії довідок про періоди перебування та виконання службових обов`язків позивачем в зоні ЧАЕС і карток обліку доз радіоактивного опромінення з архівної особової справи позивача, - вони повністю підтверджують наявність підстав для задоволення його заяви.
Суд враховує, що згідно зі ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про зарплату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).
Згідно зі ст. 65 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є, зокрема, посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС".
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, РМ АР Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськдержадміністраціями за поданням райдержадміністрацій.
Документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом є, зокрема, посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС".
Порядок видачі посвідчень встановлюється КМ України.
Постановою КМ України від 20.01.97 р. N 51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок видачі посвідчень).
Вказаним Порядком видачі посвідчень визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; коло осіб, яким вони видаються.
Такі документи, як довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, відповідно до ст. 15 Закону є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Таким чином, суд дійшов висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема, на призначення та отримування пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про період роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Такий статус позивачеві було встановлено і видачею вищезазначеного посвідчення стверджено державою у встановленому чинним законодавством порядку.
Отже, суд вважає, що основним доказом участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене та не скасоване посвідчення учасника ліквідації (категорія 2), що видане на ім`я ОСОБА_1 , що, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", підтверджує статус позивача як громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає позивачеві право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити правову позицію, висловлену ВС України у подібних категоріях справ, зокрема, у постанові № 06/73 від 21.11.06 р., де суд зауважив, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до правової позиції ВАС України, викладеної у довідці за результатами вивчення та узагальнення судової практики перегляду Вищим адміністративним судом України в касаційному порядку судових рішень у справах про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у т. ч. призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення „Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або „Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач досяг відповідного віку - 52 р. та він набув право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому відмова відповідача у призначенні позивачеві пенсії із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду на її мотивацію, ззаначену у листі відповідача, є протиправною.
Згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд вважає, що відповідачем не було подано відповідних вагомих доказів на обгрунтування його заперечення проти позову.
Суд прийшов до висновку, що позивач за дату звернення із відповідною заявою до відповідача, мав право на пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що для захисту порушеного права позивача слід визнати протиправними дії відповідача, що полягають у відмові позивачеві у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. ст. 26, 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 55 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язати відповідача позитивно вирішити питання щодо призначення позивачеві пенсії із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 18.04.17 р., що відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Тому слід зобов`язати відповідача призначити позивачеві пенсію з дня його звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У ч. 2 ст. 16 КАС України зазначається, що порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.
Як слідує із змісту ст. 90 КАС України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката, який надає правову допомогу за договором, несуть сторони крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбаченої законом.

При цьому, виходячи з положень ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної зарплати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу:
у судовому засіданні;
під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням;
під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Відповідно до угоди про надання правової допомоги від 01.08.17 р., адвокат Наконечний В.Г. та позивач уклали таку, що полягає у:

-правовому аналізі документів позивача,

-вивченні ситуації,

-даванні консультацій і роз`яснень,

-підготовці і складанні повного тексту позовної заяви, або інших правових документів,

-участі в судових засіданнях,

- захисті прав позивача та представництві його інтересів в установах, підприємствах, організаціях і судах з усіма правами, наданими представникові, з розрахунку 640 грн. за годину роботи, із сплатою фактичних видатків, пов`язаних з виконанням доручення шляхом передоплати або в день виконання цих дій.

Позивач у своїй позовній заяви та у судовому засіданні висловив заяву про стягнення з відповідача на його користь понесених ним судових витрат, пов`язаних з оплатою допомоги адвоката за договором від 01.08.17 р., зазначивши, що хоча він сам являється адвокатом, однак, уклав угоду із своїм представником - адвокатом Наконечним В.Г., - який є фахівцем саме в галузі пенсійного законодавства. Запити в установи та організації він робив самостійно. Доказів певної спеціалізації адвокатської діяльності його чи адвоката Наконечного В.Г. він не має.

Згідно з копією акта виконаних робіт від 31.08.17 р., за станом на 31.08.17 р. відповідно до договору від 01.08.17 р. про правову допомогу, виконано:

-проведено консультацію щодо пред`явлення позову,

-роз`яснено особливості пенсійного законодавства та судової практики у даній категорії справ,

-надано правову допомогу по вивченню документів,

-складено проект позовної заяви. Всього - протягом 12 год. на суму 7 680 грн..

З матеріалами справи в суді адвокат Наконечний В.Г. не ознайомлювався.

Суду не надано розрахунка погодинної вартості правової допомоги, наданої позивачеві у справі, що відповідав би угоді про надання правової допомоги від 01.08.17 р., та такий розрахунок не міститься й у акті виконаних робіт від 31.08.17 р..
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуг та час, витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням.
Як слідує з розписки від 31.08.17 р., адвокат Наконечний В.Г. лише 31.08.17 р. отримав від позивача відповідно до договору про надання правової допомоги від 01.08.17 р. 7 680 грн. згідно з актом виконаних робіт (з врахуванням судового засідання 31.08.17 р.). Тобто, з врахуванням угоди від 01.08.17 р., в день виконання проводиться оплата тієї послуги, що надається, а 31.08.17 р. надавалась послуга - участь у судовому засіданні.

Однак, суд враховує, що позивач сам є адвокатом, тому його посилання на те, що він потребував такої правової допомоги іншого адвокат як знавця в галузі пенсійного законодавства, без надання доказів спеціалізації адвоката Наконечного В.Г. у такій галузі права, є сумнівними.

Крім того, згідно з договором про надання правової допомоги від 01.08.17 р., його сторони передбачили проведення оплати виконаних робіт в день їх виконання. А, згідно з розпискою від 31.08.17 р., оплата була проведена саме 31.08.17 р. з розрахунку 12 годин роботи і вартості 1 години роботи 640 грн..

Тобто, проведення оплати таких послуг, що передбачені угодою від 01.08.17 р., як підготовка і складання повного тексту позовної заяви, саме 31.08.17 р., не відповідає угоді, так як текст позовної заяви надійшов до суду 18.08.17 р.. Видається, що оплата позивачем такої послуги адвоката відповідно до угоди від 01.08.17 р. не була проведена.

31.08.17 р. адвокат Наконечний В.Г. приймав участь у судовому засіданні, що передбачено угодою від 01.08.17 р. і 31.08.17 р. мала бути проведена оплата цієї послуги.

Судове засідання мало місце 31.08.17 р., тривало годин. Таким чином, оплата за участь представника - адвоката у судовому засіданні могла бути проведеною за період часу, що незначно перевищує 1 годину участі представника - адвоката у судовому засіданні. Розрахунку оплати такої послуги, як зазначено вище, суду не надано.

Суд також враховує, що до укладення угоди від 01.08.17 р. про правову допомогу, позивач самостійно провів роботу по витребовуванню від установ та організацій потрібних сторонам документів, і доказів проведення такої роботи адвокатом Наконечним В.Г. суду не надано.

Тому, з врахуванням положень ст. 90 КАС України, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сум сплачених адвокатові.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 159 163, 10, 11, 70, 71, 87, 90, 94, 171 КАС України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи», суд

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити повністю.

Визнати дії Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсій за віком із зменшенням пенсійного віку протиправними.

Зобов`язати Ковельське об`єднане управління Пенсійного фонду України призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 18.04.17 р..

Постанова може бути оскаржена через Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. до Львівського Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:І. М. Логвинюк