Справа № 804/839/16
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2017 р. Справа № 804/839/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СУМСЬКА ПАЛЯНИЦЯ" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумська Паляниця» до Державної податкової інспекції в Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області з позовними вимогами визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 03 вересня 2015 року № НОМЕР_1.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що дії відповідача з проведення документальної позапланової виїзної перевірки, за результатами якої складено акт по взаємовідносинам із ПП «Орім» (п.н. 39355541) за жовтень, листопад 2014 року та ТОВ «Скела Терціум» (п.н. 35247177) за період квітень 2015 року від 19.08.2015р. № 811/24-67-22-04/36572867 є неправомірними, оскільки висновки, які викладені в цьому акті про не підтвердження господарських операцій позивача з його контрагентами у цей період спростовуються наявністю господарських операцій позивача з ПП «Орім» та підтверджуються первинними документами. Винесене на підставі хибних висновків акту перевірки податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Вказані обставини стали підставою звернення до суду.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.
Відповідач свої заперечення виклав письмово, обґрунтовуючи свою позицію тим, що оспорювані дії щодо проведення перевірки, складання за її результатами акту є правомірними та такими, що прийняті у відповідності до норм Податкового кодексу України. В своїх запереченнях відповідач зазначає, що при проведенні перевірок позивача діяв у спосіб та у межах повноважень передбаченими законами України. Висновки перевірок підтверджуються дослідженими під час перевірок первинними документами, а тому дії відповідача щодо невизнання господарських операцій позивача з контрагентами у перевіряємий період - є правомірними.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши доводи позовної заяви та наданих заперечень, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 та обставин, визначених пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст.. 82 Податкового кодексу України головним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ОСОБА_5 проведено документальну позапланову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині податку на додану вартість та іншого законодавства ТОВ «СУМСЬКА ПАЛЯНИЦЯ» по взаємовідносинам із ПП «Орім» (п.н. 39355541) за жовтень, листопад 2014 року та ТОВ «Скела Терціум» 35247177) за період квітень 2015 року.
За результатами перевірки ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області був складений акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині податку на додану вартість та іншого законодавства ТОВ «СУМСЬКА ПАЛЯНИЦЯ» по взаємовідносинам із ПП «Орім» (п.н. 39355541) за жовтень, листопад 2014 року та ТОВ «Скела Терціум» 35247177) за період квітень 2015 року від 19.08.2015р. № 811/24-67-22-04/36572867 (надалі за текстом - акт перевірки).
Згідно п. 4 акту перевірки документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено:
Акт перевірки був отриманий ТОВ «СУМСЬКА ПАЛЯНИЦЯ» 19 серпня 2015 року. 26 серпня 2015 року підприємство подало до ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області свої заперечення на акт перевірки, що підтверджується відповідним вхідним штампом канцелярії податкового органу із зазначенням дати прийняття - 26 серпня 2015 року. У запереченнях на акт перевірки ТОВ «СУМСЬКА ПАЛЯНИЦЯ» повідомило контролюючий орган про своє бажання брати участь у розгляді заперечень на акт перевірки.
Рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 11 листопада 2015 року № 9264/10/04-36-10- У-09, яке було залишено без змін рішенням Державної фіскальної служби України від 18 січня 2016 року за № 797/6/99-10-01-04-25, було відмовлено в задоволені скарги.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Так, відповідно до п.86.7 ст. 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платнику податків протягом 5-ти робочих днів з дня отримання акту.

Отже, відповідно до п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України контролюючий орган зобовязаний був протягом пяти робочих днів з дня отримання заперечень розглянути їх та надіслати платнику податків письмову відповідь.

Проте, у встановлений строк контролюючий орган жодних повідомлень про дату та час розгляду заперечень платнику податків не направив, як не направив і жодної відповіді за результатами розгляду цих заперечень. Тобто такими діями з боку контролюючого органу були істотно порушені права ТОВ «СУМСЬКА ПАЛЯНИЦЯ»

Відповідно до ч. 3 п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України рішення про визначення грошових зобовязань приймається керівником контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податку.

Відповідно до п. 86.8 ст.86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, вступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки -приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Таким чином, у випадку, коли платник податків скористався своїм правом подати заперечення на акт перевірки, контролюючий орган має право прийняти податкове повідомлення-рішення лише після розгляду цих заперечень платника податків та направлення останньому повідомлення про результати такого розгляду.

В даному випадку, незважаючи на те, що ТОВ «СУМСЬКА ПАЛЯНИЦЯ» в межах строків, встановлених п. 86.7 ст. 86 ПК України, направило контролюючому органу свої заперечення на акт перевірки, контролюючий орган в порушення вимог п. 86.8 ст. 86 ПК України виніс оскаржуване податкове повідомлення рішення без врахування результатів розгляду заперечень платника податку.

Крім того, слід зазначити, що порядок та підстави формування платником податку податкового кредиту регламентується приписами ст. 198 Податкового кодексу України, яких платник податків зобов'язаний дотримуватися, і за умови порушення яких, формування податкового кредиту може бути визнано неправомірним.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності із п. 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг тощо.

Згідно із п. 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.3. статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших оборотних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із п. 198.6. статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судом встановлено, що 01 вересня 2014 року між ТОВ «Сумська паляниця» та ПП «Орім» був укладений договір № 16 про надання маркетингових послуг, за умовами якого ПП «Орім» зобовязалось надати ТОВ «Сумська паляниця» певні маркетингові послуги (перелік яких був зазначений у додатку до Договору), а ТОВ «Сумська паляниця» зобовязалось своєчасно оплатити надані послуги.

01 жовтня 2014 року між ТОВ «Сумська паляниця» та ПП «Орім» був укладений додаток б/н до договору № 16 від 01.09.2014р., відповідно до якого ПП «Орім» зобовязалось надати ТОВ «Сумська паляниця» у жовтні 2014 року наступні послуги на загальну суму 99870,00 гривень, з урахуванням ПДВ: визначення відносної динаміки продажу продукції у торгівельної мережі; визначення залишків продукції в магазинах, що приймали участь у дослідженні; визначення обєму продажу товарів в торгівельних точках у грошовому виразі, що приймали участь у дослідженні; обробка результатів маркетингових досліджень та надання звіту.

На підтвердження надання зазначених послуг у жовтні 2014 року сторонами був складений акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 002320 від 31.10.2014р. та постачальником послуг виписана податкова накладна № 455 від 31.10.2014р., яка була зареєстрована в ЄРПН.

Крім того, факт надання вищевказаних послуг підтверджувався наданим з боку ПП «Орім» звітом про проведені дослідження на 28 арк. Зазначений звіт містить вичерпну інформацію про проведені дослідження із зазначенням адресів торгівельних мереж, де проводились дослідження, перелік продукції, щодо якої проводились дослідження із зазначенням обсягів реалізації у конкретних торгівельних точках та залишків продукції.

01 листопада 2014 року між ТОВ «Сумська паляниця» та ПП «Орім» був укладений додаток до договору № 16 від 01.09.2014р., відповідно до якого ПП «Орім» зобовязалось надати ТОВ «Сумська паляниця» у листопаді 2014 року наступні послуги на загальну суму 99470,00 гривень, з урахуванням ПДВ: визначення відносної динаміки продажу продукції у торгівельної мережі; визначення залишків продукції в магазинах, що приймали участь у дослідженні; визначення обєму продажу товарів в торгівельних точках у грошовому виразі, що приймали участь у дослідженні; обробка результатів маркетингових досліджень та надання звіту.

На підтвердження надання зазначених послуг у листопаді 2014 року сторонами був складений акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 005332 від 30.11.2014р. та постачальником послуг виписана податкова накладна № 1036 від 30.11.2014р., яка була зареєстрована в ЄРПН.

Крім того, факт надання вищевказаних послуг підтверджувався наданим з боку ПП «Орім» звітом про проведені дослідження на 24 арк. Зазначений звіт містить вичерпну інформацію про проведені дослідження із зазначенням адрес торгівельних мереж, де проводились дослідження, перелік продукції, щодо якої проводились дослідження із зазначенням обсягів реалізації у конкретних торгівельних точках та залишків продукції.

Згідно пояснень представника позивача у судовому засіданні всі вищевказані документи були надані головному інспектору-ревізору під час проведення перевірки, що також підтверджується посиланнями в акті перевірки на вищевказані документи та їх зміст. Таким чином, ТОВ «Сумська паляниця» мало всі передбачені Податковим кодексом України документи, що підтверджують правомірність віднесення ним до складу податкового кредиту сум податку з вартості отриманих від ПП «Орім» послуг у жовтні та листопаді 2014 року.

Зі змісту договору № 16 від 01.09.2014р. встановлено, що зазначений договір містить всі передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» реквізити, а тому є належним первинним документом в розумінні цього Закону.

Таким чином, висновок контролюючого органу про неналежне оформлення та невідповідність наданих ТОВ «Сумська паляниця» первинних документів є безпідставним та необгрунтованим.

Стосовно доводів про неможливость встановити, як відбувається розрахунок вартості наданих за договором послуг, суд встановив, що відповідно до п. 3.1 договору № 16 від 01.09.2014 р. вартість послуг зазначається у додатках до договору, які є його невідємною частиною. Звітним періодом за договором вважається 1 календарний чісяць. На підставі вказаного пункту договору між ПП «Орім» та ТОВ «Сумська паляниця» 01 жовтня 2014 року та 01 листопада 2014 року були укладені додатки до договору № 16 від 01.09.2014р., в яких сторони погодили як перелік послуг, що будуть надаватись у відповідному місяці, так вартість цих послуг.

Таким чином, висновок про неможливість визначення на підставі наданих ТОВ «Сумська паляниця» документів вартості послуг, отриманих від ПП «Орім», є надуманим та такими що не відповідає фактичним обставинам.

Що стосується висновків про невідповідність складених сторонами актів здачі-прийняття виконаних робіт за договором № 16 від 01.09.2014р. вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а саме: що зазначені документи не містить посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та особистий підпис, ці доводи є також безпідставними.

Так, у актах здачі-прийняття виконаних робіт № 002320 від 31.10.2014р. та № 005332 від 30.11.2014р. у шапці чітко зазначено, що від імені ТОВ «Сумська паляниця» цей акт підписується директором ОСОБА_6, а з боку ПП «Орім» заступником директора ОСОБА_7 Вказаний акт підписаний вищевказаними особами та скріплений печатками.

Отже, доводи контролюючого органу про невідповідність складених сторонами актів здачі-прийняття виконаних робіт за договором № 16 від 01.09.2014р. вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Крім того, слід зазначити, що основним видом діяльності ТОВ «Сумська паляниця» є виробництво хліба та хлібобулочних виробів. Господарську діяльність ТОВ «Сумська паляниця» здійснює на орендованих потужностях, що розташовані за адресою: м. Суми, вул.Нахімова, 30 та м. Суми, вул. Харківська, 119. Отже, основним ринком збуту виробленої продукції є торгівельні мережи у м. Суми та Сумської області.

Свою діяльність з виробництва хліба та хлібобулочних виробів ТОВ «Сумська паляниця» розпочало 11 вересня 2014 року. Відтак, у жовтні-листопаді 2014 року товариство безумовно мало обгрунтований економічний інтерес у проведені маркетингових досліджень з метою вивчення динаміки продажу продукції товариства, вивчення обсягів реалізації продукції у торгівельній мережі. Зазначена інформація була необхідною для розробки економічних планів розвитку виробництва.

До того ж, слід зазначити, що основною (самою крупною) торгівельною мережою, в якій у жовтні- листопаді 2014 року реалізовувалась продукція ТОВ «Сумська паляниця» є мережа продовльчих магазинів ТОВ «АТБ-МАРКЕТ». Отже, ТОВ «Сумська паляниця» було зацікавлено у проведенні маркетингових досліджень саме у цій торгівельній мережі. Тому, під час укладання договору з ПП «Орім» останньому була надана відповідна вихідна інформація про необхідність проведення маркетингових досліджень саме в магазинах цієї торгівельної мережі.

Як вбачається із складених за результатами проведених маркетингових досліджень, звітів, ПП «Орім» саме в межах цієї торгівельної мережі проводило свої маркетингові дослідження та саме відносно продукції, що виробляється ТОВ «Сумська паляниця». Отримані за результатами проведених ПП «Орім» досліджень відомості були використані ТОВ «Сумська паляниця» для складання економічних та технологічних планів виробництва, для коректування обсягів реалізації тих чи інших видів продукції, тощо.

Отже, висновки акту перевірки про відсутність звязку витрат на маркетингові послуги з господарською діяльністю ТОВ «Сумська паляниця» є надуманими та такими, що повністю простовуються наведеними вище обставинами.

До того ж, суд зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено типової форми звітів про надані маркетингові послуги, тому посилання головного інспектора-ревізора на те, що надані до перевірки звіти - невстановленої форми, є безпідставними та такими, що не грунтуються на законі.

Разом з тим, надані ТОВ «Сумська паляниця» до перевірки первинні документи містять всі необхідні дані та реквізити, на підставі яких можливо ідентифікувати, які саме послуги надавались з боку ПП «Орім», їх обсяг та вартість.

Так, зокрема,

- у звітах про проведене маркетингове дослідження «Ситуація на ринку тортів» за жовтень та листопад 2014 року визначено, яке маркетингове дослідження проводилось, його зміст, методику збору інформації (шляхом опитування населення за опитувальним листом), зазначено строки проведення такого опитування, зазначено місце опитування - населення м. Суми; наведені отримані статистичні дані у вигляді діаграм та таблиць;

- у звітах про визначення обсягів продажу продукції ТМ «Сумська паляниця» у торгових точках мережі ТОВ «АТБ-Маркет» у грошовому виразі за жовтень та листопад 2014 року чітко визначено номер кожного магазину цієї мережі, в якому проводилось дослідження, його адреса, найменування товару, та обсяги його реалізації;

- у звітах про визначення динаміки продажу продукції ТМ «Сумська паляниця» за жовтень та листопад 2014 року чітко визначено номер кожного магазину цієї мережі, в якому проводилось дослідження його адреса, найменування товару та динаміка його реалізації у цьому магазині.

Що стосується висновків про те, що операції між ПП «Орім» та ТОВ «Сумська паляниця» не містять у суті своєї (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання та продажу товарів, надання робіт/послуг, суд зазначає, що зі змісту акту перевірки вбачається, що таких висновок контролюючий орган обґрунтовує тим, що за інформаційними базами даних ДПІ ПП «Орім» має стан платника 28 (триває процедура припинення) та згідно додатку «AM» до податкової декларації з податку на прибуток основні засоби на підприємстві відсутні що, на думку контролюючого органу свідчить про відсутність основних засобів, торгівельного обладнання, складських та матеріальних ресурсів та ставить під сумнів можливість здійснення підприємством задекларованого основного виду діяльності.

Однак, матеріалами справи підтверджено, що господарські правовідносини між ПП «Орім» та ТОВ «Сумська паляниця» мали місце у жовтні-листопаді 2014 року. Як встановлено з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про перебування ПП «Орім» у стані припинення був внесений лише 09.06.2015р., тобто майже через 9 місяців після здійснення з ТОВ Сумська паляниця» фінансово-господарських операцій. Таким чином, факт перебування ПП «Орім» на даний час у процедурі припинення жодним чином не впливає на можливість здійснення ним господарської діяльності у жовтні-листопаді 2014р.

Крім того, контролюючим органом взагалі не доведено, яким чином наявність у ПП «Орім» торгівельного обладнання, складських та інших матеріальних ресурсів впливає на можливість здійснення ним основного виду діяльності - маркетингових досліджень.

Позаяк, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. У разі якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі.

Рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, повязаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з боку ТОВ «СУМСЬКА ПАЛЯНИЦЯ» було дотримано вимог п.п.198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України (зі змінами та доповненнями), які давали йому підстави для включення суми ПДВ у розмірі 33030 грн. до податкового кредиту по постачальнику ПП «Орім» за листопад 2014 року та лютий 2015р., а тому висновок податкового органу про завищення податкового кредиту у вказаній сумі за цей період є необґрунтованим, а податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи, що судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, керуючись ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, всі здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумська Паляниця» до Державної податкової інспекції в Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 03 вересня 2015 року № НОМЕР_1.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумська Паляниця» () за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області сплачений судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень за подання адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки визначені ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 26 червня 2017 року

Суддя ОСОБА_1