Справа № 815/4012/17
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4012/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Андрухіва В.В.

за участю секретаря Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язння вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, у якому позивач просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо відмови у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), з подальшою передачею у власність загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області (за межами населеного пункту); скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №5791/6-17 від 03.07.2017 року; зобовязати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), з подальшою передачею у власність загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської Області (за межами населеного пункту) від 01.06.2017 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що на підставі заяви ОСОБА_2, яка є її рідною бабусею, розпорядженням Балтської районної державної адміністрації "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства" №284/А-2012 від 10.02.2012 року, надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 загальною площею 2,00 га ріллі для ведення особистого селянського господарства на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської Області (за межами населеного пункту). На підставі вищевказаного розпорядження, ТОВ "Науково-виробничий центр земельно-кадастрового сервісу" було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 у власність площею 2,00 га на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської Області (за межами населеного пункту), та присвоєно цій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1. Вказаний проект землеустрою був погоджений начальником Відділу Держземагенства у Балтському районі Одеської області за №75 від 22.05.2013 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла, так і не встигнувши оформити та зареєструвати право власності на вищевказану земельну ділянку.

Позивач вказала, що починаючи з самого початку процедуру отримання земельної ділянки у власність, відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України, 23.12.2016 року вона звернулась до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської Області (за межами населеного пункту), тобто саме тієї земельної ділянки, яка вже була сформована на замовлення її бабусі ОСОБА_2 Однак, листом відповідача отримала відмову, у зв'язку з тим, що на графічній частині, наданої Відділом Держгеокадастру у Балтському районі Одеської області зазначена гр. ОСОБА_2

Як зазначає позивач, 20.04.2017 року вона знову звернулась до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської Області (за межами населеного пункту). Як додаток до клопотання вона надала графічний матеріал, на якому було зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та було зазначено прізвище "Кисленко Катерина Вікторівна". Проте, листом відповідача знову отримала відповідь про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв'язку з тим, що бажана до відведення земельна ділянка вже сформована на замовлення ОСОБА_2

01.06.2017 року позивач втретє звернулась до відповідача з клопотанням вже про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), з подальшою передачею у власність загальною площею 2,00 га. Однак, листом відповідача за №5791/6-17 від 03.07.2017 року їй знову було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв'язку з тим, що бажана до відведення земельна ділянка відсутня в переліку земельних ділянок, який формується відповідно до Стратегії удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними".

З огляду на вищезазначене, позивач вважає доводи ГУ Держгеокадастру в Одеській області незаконними та необґрунтованими, а дії щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - протиправними. При цьому позивач наголошує, що у зверненні від 01.06.2017 року вона просила про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, а відмовлено їй у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, тобто порушене нею питання взагалі відповідачем не вирішене.

Також позивач вважала протиправним застосування відповідачем вказаної постанови Кабінету Міністрів України №413 від 07.06.2017 року, яка прийнята пізніше її звернення до відповідача 01.06.2017 року, чим порушено принцип дії нормативно-правових актів у часі.

Під час судового розгляду справи позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення та письмові заперечення, відповідно до яких зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413 затверджено Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, відповідно до якої при організації процесу виконання Стратегії, Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні: формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області, за такою формулою: Sбп = Sаук х 0,25; щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок; надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції; враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян.

Як зазначив представник відповідача, враховуючи вищевикладене, ГУ Держгеокадастру в Одеській області цілком правомірно, на підставі норм чинного законодавста, в тому числі й ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відмовило позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку з підстави невідповідності місця розташування об'єкта вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. В даному випадку, як вказав представник відповідача, таким нормативно-правовим актом є постанова Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що 19.01.2012 року ОСОБА_2 звернулась з заявою до голови Балтської районної державної адміністрації, відповідно до якої просила надати дозвіл на виготовлення правоустановчих документів із землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність, площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 29).

Розпорядженням Балтської районної державної адміністрації "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства" №284/А-2012 від 10.02.2012 року, надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 загальною площею 2,00 га ріллі для ведення особистого селянського господарства на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської Області (за межами населеного пункту) (а.с. 30).

На підставі вищевказаного розпорядження, ТОВ "Науково-виробничий центр земельно-кадастрового сервісу" було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 у власність площею 2,00 га на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської Області (за межами населеного пункту), та присвоєно цій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1.

Вказаний проект землеустрою був погоджений начальником Відділу Держземагенства у Балтському районі Одеської області за №75 від 22.05.2013 року (а.с. 34-35).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 06.09.2016 року Серія НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла (а.с. 24).

23.12.2016 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської Області (за межами населеного пункту) (а.с. 60). Разом з клопотанням, як додатки, позивачем було подано: копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, копію викопіювань з кадастрової карти (або плану).

За результатами розгляду даного клопотання відповідач листом від 18.01.2017 року за № К-21012/0-597/6-17 (а.с. 62) повідомив позивача про те, що відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Також відповідач у листі зазначив, що на графічній частині, наданій Відділом Держгеокадастру у Балтському районі Одеської області, зазначена громадянка ОСОБА_2

З урахуванням вищевикладеного, відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

20.04.2017 року ОСОБА_1 знову звернулась до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської Області (за межами населеного пункту) (а.с. 66).

Листом ГУ Держгеокадастру в Одеській області № К-7781/0-4037/6-17 від 13.05.2017 року позивачу знову було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв'язку з тим, що бажана до відведення земельна ділянка вже сформована (а.с. 68).

01.06.2017 року позивач втретє звернулася до ГУ Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з подальшою передачею у власність для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,00 га (а.с. 63).

Листом від 03.07.2017 року за №5791/6-17 ГУ Держгеокадастру в Одеській області знову було відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з посиланням на те, що бажана до відведення земельна ділянка відсутня в переліку земельних ділянок, який формується відповідно до Стратегії удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" (а.с. 65).

Відповідно частиною другої статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частиною 2 статті 78 Земельного кодексу України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Пунктом «б» частини 1 статті 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, в тому числі, на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Пунктом «а» частини 3 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність громадянам, серед іншого, для ведення особистого селянського господарства.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

На підставі пункту «б» частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

В силу вимог частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частини першої та сьомої статті 5 Закону України «Про особисте селянське господарство», для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, частина сьома статті 118 Земельного кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Тобто, підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути невідповідність місця розташування об'єкта вимогам саме схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, генеральних планів населених пунктів тощо.

Однак, у своєму рішенні щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га у власність, що розташована на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства, відповідач жодним чином не вказав про будь-яку невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів чи інших нормативно-правових актів.

При цьому, вказане рішення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №5791/6-17 від 03.07.2017 року містить підставу для відмови, яка не передбачена статтею 118 Земельного кодексу України. Отже, зазначене рішення винесене відповідачем всупереч вказаної норми законодавства, тобто не на підставі закону України.

Посилання відповідача у спірному рішенні на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» від 07.06.2017 №413, як на підставу для відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, є необґрунтованим, оскільки вказана постанова набрала чинності 17.06.2017 року (опублікування «Урядовий кур'єр» 2017, №111 від 17.06.2017 року).

Тобто на момент звернення позивача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), з подальшою передачею у власність загальною площею 2,00 га (01.06.2017 року) постанова Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 не була прийнята та не набула чинності.

Суб'єкт владних повноважень при розгляді такого клопотання повинен був застосовувати законодавство, чинне на момент звернення особи до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (01.06.2017 року), а не на момент прийняття рішення та надання відповіді (03.07.2017 року).

Такий спосіб відповідача щодо застосування положень нормативно-правового акту суперечить встановленим нормам законодавства, оскільки згідно рішення Конституційного суду України від 9 лютого 1999 року (справа № 1-7/99) за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто, правові відносини між позивачем та відповідачем щодо отримання/надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), з подальшою передачею у власність загальною площею 2,00 га виникли до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413, а тому до даних правовідносин вказана постанова застосовуватися не може.

Також суд вважає обґрунтованими доводи позивача, з якими погодився і представник відповідача у судовому засіданні 29.08.2017 року, що позивач просила у клопотанні від 01.06.2017 року про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, а листом від 03.07.2017 року їй відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Тобто клопотання позивача від 01.06.2017 року фактично не розглянуто по суті порушеного нею питання.

В процесі судового розгляду справи відповідачем не доведено, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За встановлених обставин суд вважає, що рішення відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га у власність, що розташована на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області для ведення особистого селянського господарства, не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, а відтак порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування такого рішення.

Відповідно до цього, вказана вимога підлягає задоволенню поряд з вимогою про зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01 червня 2017 року щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), з подальшою передачею у власність загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської Області (за межами населеного пункту), у порядку та у спосіб, передбачені земельним законодавством, чинним на момент звернення позивача з клопотанням від 01.06.2017 року, враховуючи при цьому висновки суду щодо підстав скасування оскаржуваного рішення від 03.07.2017 року.

При цьому, в задоволенні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою належить відмовити, оскільки відмова в наданні відповідного дозволу по суті є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке суд вважає протиправним та скасовує, а дії відповідача з прийняття цього рішення є складовою самого рішення. Тому позивачем в цій частині позовних вимог неправильно обрано спосіб захисту порушеного права, і задовольняючи решту позовних вимог, суд повністю поновлює порушені права та інтереси позивача.

Згідно з положеннями ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з вимогами ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, оформлене листом від 03.07.2017 року № 5791/6-17, про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведеня) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), з подальшою передачею у власність загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області (за межами населенного пункту).

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01.06.2017 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведеня) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), з подальшою передачею у власність загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області (за межами населенного пункту).

В решті позову - відмовити.

Стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1280 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень) з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65107, м.Одеса, вул.Канатна, 83, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (66110, Одеська область, Балтський район, с.Піщане, вул.Енгельса, 49).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови складено та підписано судом 04 вересня 2017 року.

Суддя В.В. Андрухів