Справа № 569/3304/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Рудик Л.Д.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"04" вересня 2017 р. Справа № 569/3304/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "16" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила :

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру її пенсії з 64 % грошового забезпечення до 59 % грошового забезпечення;

- зобов'язати відповідача встановити їй основний розмір пенсії 64% грошового забезпечення з 01 вересня 2016 року та здійснити відповідний перерахунок з виплатою їй недоплачених сум.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що з 01 вересня 1995 року по 06 листопада 2015 року вона проходила службу в органах внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року в Національній поліції України. 29 квітня 2016 року наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області №73 о/с вона звільнена зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну Поліцію" (через хворобу) у запас Збройних Сил. Вислуга років на день звільнення у неї становила 23 роки 00 місяців 12 днів. Підставою для звільнення стало свідоцтво про хворобу № 69 від 29 квітня 2016 року, в якому викладена постанова військово-лікарської комісії з висновком вважати її не придатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час. З 30 квітня 2016 року відповідачем було призначено основний розмір пенсії 64 % грошового забезпечення, однак з 01 вересня 2016 року їй було зменшено розмір пенсії до 59 % грошового забезпечення, оскільки у свідоцтві про хворобу не міститься інформації про непридатність позивача до служби в поліції.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 16.06.2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненської області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_3 з 64 % грошового забезпечення до 59% грошового забезпечення.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненської області встановити ОСОБА_3 основний розмір пенсії 64 % грошового забезпечення з 01 вересня 2016 року та здійснити відповідний перерахунок з виплатою недоплачених сум, починаючи з 01 вересня 2016 року.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 640 грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01 вересня 1995 року по 06 листопада 2015 року позивач проходила службу в органах внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року в Національній поліції України. 29.04.2016 р. наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області №73 о/с позивач була звільнена зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) (а.с.13).

З вказаного наказу вбачається, що вислуга років позивача на 29.04.2016 р. складає: 23 роки 00 місяців 12 днів.

З 30 квітня 2016 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років у розмірі 64% грошового забезпечення, а з 01 вересня 2016 року розмір її пенсії зменшено до 59 % грошового забезпечення.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, щодо зменшення відсотків грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, позивач звернулася до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновків, що дії відповідача про зменшення позивачу основного розміру пенсії з 64 % грошового забезпечення до 59 %, є протиправними, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за вказаним Законом за наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави (частина 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію").

Отже, ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Згідно з п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001, (надалі - Порядок № 85) військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

У відповідності до п. 1.1 Порядку № 85, медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров'я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Свідоцтво про хворобу складається: у мирний час - на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я (п. 1.117 Порядку № 85).

Згідно свідоцтва про хворобу військово-лікарською комісії №69 від 29 квітня 2016 року наявні у ОСОБА_3 захворювання, пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Вказане свідоцтво відповідає вимогам Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що свідоцтво військово-лікарською комісії №69 від 29 квітня 2016 року є належним документом, який підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює її непридатність до служби в поліції. Саме це свідоцтво стало підставою для звільнення позивача зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), а тому вона має право на призначення пенсії за вислугу років в підвищеному розмірі з урахуванням звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Доводи апеляційної скарги про втрату чинності наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 лютого 2001 року № 85 на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 року № 285 не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки вказаний наказ був чинним на час проходження позивачем військово - лікарської комісії та виникнення спірних правовідносин..

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "16" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028

4-третій особі: - ,