Справа № 815/6968/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/6968/16

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.05.2016 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року заявлений позов задоволено та податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2016 року скасовано.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про задоволення заявлених вимог, наголошуючи на порушенні судом першої інстанції, зокрема, норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом № 153 від 11.03.2016 року було прийнято рішення про проведення позапланової перевірки фізичної особи ОСОБА_2, на підставі п.п. 78.1.1, 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 та ст. 79 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки було складено акт від 01.04.2016 року № 1178/15-54-13-04/НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року».

В ході проведення перевірки було встановлено, що відповідач за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року отримав дохід у вигляді додаткового блага «ознака 126» у розмірі 1057858,51 гривень у вигляді анулювання (прощення) заборгованості по кредитному договору укладеного з ПАТ «Державний ощадний банк України», про що не надав декларацію за 2014 рік.

З наведених підстав відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 24.05.2016 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 224660,44 грн., з яких 179592,35 грн. - основний платіж, 45068,09 грн. - штрафна санкція.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та скасовуючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки, відшкодування банком за рахунок свого страхового резерву кредиторської заборгованості позивача не є припиненням зобов'язання останнього, як боржника, то анулювання (прощення) боргу в розумінні абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України не відбулося, а тому 1057858,51 грн. до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу ОСОБА_2 не включається.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній задовольняючи заявлені позивачем вимоги, з огляду на викладене.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Так, за змістом абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, зокрема, суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

За визначенням наведеним у підпункті 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

В свою чергу, статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що «анулювання (прощення) боргу» - це припинення зобов'язання боржника перед кредитором.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» 10 липня 2007 року було укладено договір про іпотечний кредит № 1349.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору банк зобов'язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти у розмірі 108000 доларів США, що складає 545400 гривень по курсу НБУ на 10.07.2007 року 5,05 грн. за 1 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між банком та позичальником 10.07.2007 року було укладено договір іпотеки, посвідчений 10.07.2007 року приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Слаєвою Р.К. за реєстровим № 10147. Предмет іпотеки: квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.06.2010 року було стягнуто заборгованість по кредитному договору на користь банку у розмірі 857204,78 гривень.

Також, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 березня 2013 року по справі № 523/622/13-ц за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість за кредитним договором та внесено зміни до кредитного договору.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, станом на теперішній час в провадженні Чорноморського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 залишку суми боргу у розмірі 409350,33 грн. на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» (постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2016 року ВП №52796055) та про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» суми боргу по кредиту у розмірі 42669,50 доларів США (постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 року ВП № 52549162).

З урахуванням вищенаведеного, достовірно вбачається, що заборгованість по кредиту ПАТ «Державний ощадний банк України» прощена (анульована) позичальнику - ОСОБА_2 не була.

З матеріалів справи вбачається, що листом № 28/01-19/902 від 24.03.2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» (філією - Одеське обласне управління) ОСОБА_2 було повідомлено про те, що відповідно до рішення суду від 16.09.2010 року № 2-2011/10 було вирішено стягнути заборгованість за кредитним договором від 10.07.2007 № 1349 у розмірі 857204,78 грн.

У вказаному листі зазначено, що непогашену частину кредитної заборгованості у розмірі 90339,82 дол. США було відшкодовано банком за рахунок резерву відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1 ДФ).

ПАТ «Державний ощадний банк України» у наведеному листі звернув увагу позивача на те, що відшкодування за рахунок резерву заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення претензійно - позовної роботи банку. Банк зберігає за собою право вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з підпунктом 159.4.1 пункту 159.1 статті 159 Податкового кодексу України за рахунок створеного страхового резерву банк відшкодовує заборгованість, яка визначена безнадійною відповідно до методики, встановленої Національним банком України.

На виконання наведеної норми постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 172 затверджено Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 7 наведеного Порядку відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента.

З аналізу наведених норм слідує, що поняття відшкодування (списання) боргу за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є припиненням (анулюванням, прощенням) зобов'язань боржника щодо сплати боргу та не підпадає під вимоги абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Таким чином, у разі відшкодування (списання) банком боргу за рахунок резерву безнадійної заборгованості за відсутності рішення про припинення (анулювання, прощення) зобов'язань боржника щодо сплати боргу, суми боргу не є додатковим благом платника податків, а відтак не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, з якого, банк, як податковий агент, має утримувати суми податку.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що у разі відшкодування банком безнадійної заборгованості фізичних осіб за рахунок резерву, останній залишає за собою право вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства України, оскільки таке відшкодування не є підставою для припинення вимог банку до позичальника.

Тобто, боржник від боргу звільненим не є, оскільки його цивільно-правове зобов'язання не припинилося.

За встановлених у справі обставин, враховуючи, що банком було здійснено відшкодування кредиторської заборгованості позивача за рахунок свого страхового резерву, що не є припиненням зобов'язання останнього, як боржника, перед кредитором, про що і наполягає банк у своєму листі та продовжує претензійно-позовну роботу щодо її стягнення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що анулювання (прощення) боргу в розумінні абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України не відбулося, а тому 1057858,51 грн. до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу ОСОБА_2 не включається.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець