Справа № 2-а-692/11
Суддя: Кравчук Т. С.
Дата ухвалення: 2011-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а -692/11
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2011 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Кравчук Т.С., розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні Приморського районного суду м. Одесі справу адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії в розмірах встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов`язання проведення перерахунку пенсії та виплату заборгованості по пенсії за виключенням суми виплаченої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала в невиплаті позивачу пенсії в розмірах встановлених статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягала в невиплаті позивачу пенсії в розмірах, встановлених статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії та виплатити заборгованість по пенсії, створену внаслідок невиплати позивачу пенсії в розмірах, встановлених статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`за період з 01.01.2000р. по 31.12.2010р., за виключенням суми виплаченої пенсії за цей період.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він є інвалідом 2-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням робіт, по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримує пенсію по інвалідності згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`він віднесений до I категорії осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи. З 1 січня 2000 року органом, що призначав та виплачував пенсію позивачу, був Одеський обласний військовий комісаріат, а з 1 січня 2007 року призначення, перерахунок та виплата пенсії позивача здійснюється Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
Позивач зазначає, що відповідачі в період з 01.01.2000р. по 31.12.2010р. здійснювали виплату пенсії в заниженому розмірі, а саме під час виплати пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, не дотримувалися вимог ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими передбачалося, що розмір пенсії для інвалідів 2-ї групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, та які віднесені до I категорії, не може бути нижчим за 8 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, підлягає виплаті в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Виплата пенсії позивачу здійснювалася без урахування її нижчого граничного розміру, та додаткової пенсії виходячи з розміру виплати, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002р. №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».
При цьому відповідачами під час визначення розмірів мінімальної пенсії за віком застосовано її розмір, що встановлювався відповідною постановою Кабінету Міністрів України для проведення таких виплат, та не враховано вимоги ч. 3 ст. 46 Конституції України, ч. 3 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`та відповідних Законів України, якими щорічно затверджувався розмір прожиткового мінімуму, згідно яких розмір мінімальної пенсії за віком мав встановлюватися у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 надав до суду заперечення, в яких позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні та зазначив, що виплату пенсії позивачу він здійснював у розмірах та за нормами, встановленими Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та її розмір не був нижчим за розмір, що встановлений ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При цьому розмір мінімальної пенсії за віком, який застосовувався при визначенні розміру пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідачем обчислювався виходячи із розміру, прямо передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 342 від 19.03.96 року (з урахуванням збільшення розміру відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 831 від 26.07.96 року) та постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002р. №1, що становив 16,62 грн. та 19,91 грн. відповідно.
Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надав до суду заперечення, в яких позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні та зазначив, що виплата пенсії позивачу ним здійснюється з 1 січня 2007 року відповідно до ст. 99 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік`та постанови Кабінету Міністрів України № 1522 від 02.11.2006р «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян», на підставі яких функції з призначення, перерахунку та виплати пенсії позивачу були передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від Одеського обласного військового комісаріату. Виплата пенсії позивачу здійснювалась у розмірах та за нормами, встановленими Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та її розмір не був нижчим за розмір, що встановлений ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розмір мінімальної пенсії за віком, який застосовувався при визначенні розміру пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідачем з 1 січня 2007 року обчислювався виходячи із розміру, прямо передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002р. №1, що становив 19,91 грн. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України`від 28.12.07р., яким внесено зміни до ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, для інвалідів 2-ї групи встановлюється у розмірі 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та розмір державної пенсії для інвалідів 2-ї групи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим за 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Виходячи з вимог цього Закону позивачу з 1 січня 2008 року здійснювалася виплата додаткової пенсії у розмірі 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а розмір пенсії позивача становив суму, що є значно вищою за нижчий її розмір, визначений у ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
При цьому виплата пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірах відповідно до вказаних змін, внесених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України`від 28.12.07р., здійснювалась з 1 січня 2008 року до 22 травня 2008 року, коли рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08р. №10-рп/2008 положення пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України`було визнано неконституційними, а з 22 травня 2008 року в аналогічних розмірах, які визначено п.п. 4, 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян`від 28.05.08р. №530.
Суд, оцінивши обставини повідомлені позивачем, відповідачами, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази, що надані до матеріалів справи, дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач отримує пенсію по інвалідності згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є інвалідом 2-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та віднесений до I категорії осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням інваліда війни серії НОМЕР_1 від 03 березня 1997 року, посвідченням учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_2 від 16 березня 1997 року. Пенсія позивачу обчислювалася та виплачувалася з 1 січня 2000 року до 1 січня 2007 року Одеським обласним військовим комісаріатом, а з 1 січня 2007 року її обчислення, перерахунок та виплата здійснюється Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, що не заперечується відповідачами.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб`від 9 квітня 1992 року № 2262-XІІ умови, норми і порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`і цим Законом.
Статтею 24 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб`визначено, що надбавки і підвищення пенсій по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи нараховуються в порядку встановленому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`в редакції Закону №2001-12 від 19.12.91р., що була чинною до 1 січня 2008 року, передбачено виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до I категорії, які є інвалідами 2-ї групи, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.
Статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`в редакції Закону №230/96-ВР від 06.06.96р., яка була чинною до 1 січня 2008 року, визначалося, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2-ї групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.
На підставі ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Аналогічне положення щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком міститься у ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якій набрав чинності з 1 січня 2004 року.
Так, відповідно до вказаної ч. 1 ст. 28 названого Закону мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Частиною 3 ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.99р. визначена мета введення прожиткового мінімуму - "встановлення розмірів мінімальної заробітної платні і мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім`ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій і інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України і законів України".
Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, до яких відносяться і пенсії, визначаються Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".
Відповідно до ст. 17 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком як основна державна гарантія, встановлюється законами.
Встановлення розміру мінімальної пенсії за віком іншими, крім законів, нормативно-правовими актами, в тому числі актами Кабінету Міністрів України суперечить наведеним нормам Закону.
Таким чином, розмір пенсії позивача не мав бути нижчим за 8 мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, - становити 75 процентів мінімальної пенсії за віком, та мінімальна пенсія за віком для обчислення цих виплат підлягала визначенню у встановленому Законом на відповідний період розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Відповідачі - Одеський обласний військовий комісаріат з 01.01.2000 р. по 31.12.2006 р, а з 01.01.2007р. - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області проводили виплату пенсії позивача та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, без урахування встановлених законом розмірів мінімальної пенсії за віком, які підлягали обчисленню виходячи з відповідних розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а здійснювали вказані виплати виходячи з розрахунку 16,62 грн. та 19,91 грн., що встановлювалися постановою Кабінету Міністрів України № 342 від 19.03.96 р. (з урахуванням збільшення розміру відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 831 від 26.07.96 р.) та постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002р. №1 відповідно, та з 23.05.08р. у розмірах, встановлених пунктами 4 і 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян`від 28.05.08р. №530.
Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Закон у порівнянні з постановами Кабінету Міністрів України має вищу юридичну силу, у зв`язку з чим відповідачам слід було застосувати норму Закону, якою встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, що має відповідати встановленому законом прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а не норму підзаконного нормативно-правового акта.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Внаслідок цього суд вважає неправомірним застосування відповідачами при обчисленні пенсії позивача та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, розмірів, що визначалися постановами Кабінету Міністрів України № 342 від 19.03.96 р. (з урахуванням збільшення розміру відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 831 від 26.07.96 р.) і №1 від 03.01.2002 р., постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.08р., та незастосування ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`з урахуванням мінімальної пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Судом також встановлено, що пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України`від 28.12.07р., який набув чинності з 1 січня 2008 року, внесено зміни до ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно яких додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, для інвалідів 2-ї групи встановлюється у розмірі 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та розмір державної пенсії для інвалідів 2-ї групи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим за 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Проте, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08р. №10-рп/2008 положення пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України`визнано неконституційними.
Згідно із ст. 152 Конституції України, закони та інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення судом рішення про їх неконституційність.
Зміни, внесені до ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», з 22 травня 2008 року втратили чинність, внаслідок чого з цієї дати підлягають застосуванню норми вказаних статей в редакціях Законів №2001-12 від 19.12.91р.та №230/96-ВР від 06.06.96р.
Але при цьому дії відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо встановлення виплати основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах згідно пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», з 1 січня по 22 травня 2008 року суд вважає такими, що вчинені відповідачем виключно відповідно та на виконання Закону.
Вказані дії відповідають вимогам, встановленим ч. 2 ст. 19 Конституції України, є повною мірою правомірними, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про неможливість задоволення позовної заяви в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії та виплатити заборгованість по пенсії, створену внаслідок невиплати позивачу пенсії в розмірах, встановлених статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`за період з 1 січня до 22 травня 2008 року, і у задоволенні позовної заяви в цій частині позовних вимог має бути відмовлено.
Згідно із ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до ст.99 Закону України «Про Державний бюджет України`на 2007 рік, та постанови Кабінету Міністрів України № 1522 від 02.11.2006р «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян`з 1 січня 2007 року призначення і перерахунок пенсій військовослужбовцям, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, здійснюються органами Пенсійного фонду України.
Виплата пенсій, в тому числі призначених до введення в дію вказаного вище Закону, здійснюється органами Пенсійного фонду України через установи ВАТ Ощадний банк України за місцем фактичного проживання пенсіонера або за його бажанням через установи банків, з якими Пенсійним фондом України укладено відповідні договори, на підставі документів та у порядку, визначених Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Згідно вказаних нормативно-правових актів повноваження, права та обов`язки щодо призначення та перерахунку пенсій особам, які раніше перебували на пенсійному обліку в Одеському обласному військовому комісаріаті, покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Відповідно до п. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Заявлені позовні вимоги у випадку їх задоволення в тому вигляді, як вони викладені в позовній заяві, на думку суду, не повною мірою забезпечать здійснення захисту прав позивача на належний рівень пенсійного забезпечення, про захист яких він просить. Оцінюючи адміністративний позов за його предметом, виходячи зі змісту пред`явленого позову, з метою забезпечення повного захисту прав позивача суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог, та задовольняючи позовну заяву, покласти зобов`язання на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок і виплату пенсії позивача в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, яку обчислювати в розмірі встановленого законом на відповідний період прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Приймаючи до уваги, що підвищення пенсії як інваліду війни є істотно значущим елементом у сфері забезпечення соціального захисту ветерана війни, для позивача є основним джерелом існування, враховуючи літній вік позивача, тривалість порушення його законних прав на належний рівень соціального захисту з боку держави, а також стан здоров`я позивача і те, що постанова суду, прийнята в порядку скороченого провадження, суд вважає за можливе відповідно до абз. 9 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України допустити негайне виконання постанови суду в повному обсязі заявлених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7-9, 11, 14, 158-163, 183-2, абз. 9 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала в невиплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірах, встановлених статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягала в невиплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірах, встановлених статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, яку обчислювати в розмірі встановленого законом на відповідний період прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 01.01.2000 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2010 року, за виключенням суми виплаченої пенсії за ці періоди.
Постанова підлягає негайному виконанню Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, Одеським обласним військовим комісаріатом.
Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.
Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її отримання. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя
12.05.2011