Справа № 317/1386/17
Суддя: Яркіна С. В.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 317/1386/17
Провадження № 2-а/317/62/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Яркіної С.В.

за участю секретаря - Ігнатченко Ю.О.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Ганжи В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону УПП в м. Запоріжжі ДПП лейтенанта поліції Ганжа Віталя Володимировича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача про скасування постанови серії АР № 639410 від 05.05.2017 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, посилаючись на те, що постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу винесено з порушенням процесуального порядку розгляду справи, а саме: відповідачем Ганжою В.В, незаконно розглянуто справу на місці зупинки автомобілю, хоча відповідно до діючого законодавства України необхідно розглядати справи виключно за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи; позивача позбавлено можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП; порушено вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігноровано порядок, встановлений ст.ст. 278,279 КУпАП. Окрім того, позивачем зазначено, що підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу були відсутні, тому як в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 просить позов задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити. Окрім того, позивач зауважив, що поліцейський до нього ставився упереджено, тому як мав можливість не накладати штраф за правопорушення, а лише обмежитись усним попередженням. Також позивачем було зазначено, що він не наполягає на тому, що його не було ознайомлено з його правами, а вказані в позові посилання на порушений порядок винесення постанови не мають місця. В своїх поясненнях позивач посилався лише на відсутність вчиненого правопорушення в його діях, в зв'язку з чим, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що вказані обставини в позові не мали місце при складанні постанови. На підтвердження своїх заперечень, в якості доказів, надав відеозапис на якому зафіксовано момент складання постанови відносно позивача та вчинення ним правопорушення.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, відеозапис з нагрудної відеокамери, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою інспектора 1 роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі ДПП лейтенантом поліції Ганжою В.В. від 08.05.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 08.05.2017р. о 17-25 год. водій керуючи транспортним засобом, перед перестроюванням не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку та виконав маневр, чим порушив п.9.2 (а) ПДР України.

За вчинене правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

В судовому засіданні позивач не обґрунтував наданими доказами вимоги зазначені у його позові, а саме: що він не порушував п. 9.2 (б) ПДР України.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п. 1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП є порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного проз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п. 9.1. а Розділу 9 «Попереджувальні сигнали» ПДР, сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту є попереджувальними сигналами.

Згідно п.9.2. б ПДР, водій повинен подавати сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при перестроюванні. Із зазначеного випливає, що не подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при перестроюванні є порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, за яке встановлена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КупАП.

Згідно із частиною другою статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доказуючи правомірність винесеної постанови, поліцейський 1-ої роти 1 -го батальйону Управління патрульної поліції в місті Запоріжжя лейтенант поліції Ганжа В.В. надав суду відеозапис з його нагрудної камери та з камери, яка встановлена в його службовому автомобілі, якою зафіксовано, що позивач здійснив зміну напрямку руху, при цьому не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідно напрямку.

Посилання позивача на те, що дана ділянка дороги не містить дорожньої розмітки, та на дорозі був люк, який він об'їжджав, в зв'язку з чим, не було необхідності, на його думку, вмикати світловий покажчик повороту, суд оцінює критично, оскільки за змістом п. 11.1 ПДР вбачається, що кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. Згідно з п. 1.10 ПДР, смуга руху - поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів. У відповідності п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

З відеозапису, наданого відповідачем вбачається, що ширина дороги значно перевищує 2,75 м., а габарити автомобіля, яким керував Позивач, є значно меншими порівняно із шириною проїжджої частини. Із вищезазначеного випливає, що кількість смуг для руху становить більш ніж одна, та при перестроюванні відповідно п. 9.2 (б) ПДР повинен був подати сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, незалежно від того, чи є поруч інші транспортні засоби. Окрім того, з відеозапису вбачається, що при з'їзді з кругу водій також не ввімкнув покажчик повороту відповідно напрямку.

Стосовно посилань позивача та застосування положень ст.22 КУпАП, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже, положеннями ст. 22 Кодексу України про адміністративне правопорушення не передбачено обов'язковості звільнення від адміністративної відповідальності за всі малозначні правопорушення, а передбачає тільки право прийняти таке рішення.

Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Враховуючи наведене, посилання позивача на неврахування інспектором поліції положень ст.33 КУпАП є безпідставним, оскільки позивачем було вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Інші посилання позивача на спростування незаконності постанови також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Окрім того, доказів на спростування відеофіксації позивачем не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції статті ч.2 ст. 122 КУпАП, доказів, які б мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами, відеозаписом наданим відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 22, 69, 71, 122, 159-163, 173, 255, 268, 280, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 86,160,161,162 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону УПП в м. Запоріжжі ДПП лейтенанта поліції Ганжи Віталя Володимировича про скасування постанови відмовити у повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги у десятиденний строк з моменту отримання копії постанови суду.

Суддя С.В. Яркіна