Справа № 463/3707/17
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року м. Львів 463/3707/17

2-а/463/233/17

Личаківський районний суд м. Львова

в складі

головуючого судді Гирича С.В.

з участю секретаря судових засідань Попович Х.І.

позивача ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши адміністративний позовОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Буя Ігоря Івановича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідачів про визнання дій інспектора патрульної поліції протиправними; скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №629618 від 15 липня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., закриття провадження у справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України.

Адміністративний позов мотивує тим, що 15.07.2017 року інспектором УПП у м. Львові ДПП лейтенантом поліції Буєм І.І. щодо нього було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №629618 від 15.07.2017 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Вважає, що вказана постанова є незаконною, оскільки 15.07.2017 року близько 11 год. 40 хв. на вул. Богдана Хмельницького, 273 на власному автомобілі НОМЕР_1, здійснив зупинку поруч із магазином «Єва». У цей магазин здійснював доставку музичного обладнання. Зупинку здійснив у зоні дії дорожнього знаку 3.34 Правил дорожнього руху, який забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, за виключенням розвантаження чи завантаження вантажу. Здійснив зупинку виключно заради розвантаження обладнання, про що повідомив працівників поліції, однак його пояснення до уваги взяті не були. Вважає, що діяв у межах ПДР, а тому винесена працівником поліції постанова є незаконною. А тому звернувся до суду із адміністративним позовом.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин своєї неявки суду не повідомили. Відповідач Управління патрульної поліції м. Львова Департаменту патрульної поліції подав до суду заперечення, проти адміністративного позову заперечує. Вважає, що інспектор діяв у межах наданих йому повноважень та в рамках закону. Водієм було порушено вимоги знаку 3.34 ПДР, оскільки, відповідно до вимог даного знаку, забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). А тому здійснена ОСОБА_2 зупинка була незаконною.

Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи та давши правову оцінку представленим доказам у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Постановою серії АР №629618 від 15.07.2017 року до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., оскільки він 15.07.2017 року об 11.50 год., керуючи автомобілем НОМЕР_2, на вул. Б.Хмельницького, 273 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив вимоги п.п.8.4.в ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КпАП України.

Як вбачається із адміністративного позову та пояснень позивача, такий факт зупинки в межах дії знаку «Зупинка заборонена» визнає, однак вважає, що діяв у межах ПДР і мав право на здійснення зупинки, оскільки здійснював розвантаження вантажу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог знаку 3.34 Правил дорожнього руху забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Стоянка таксі - місце для зупинки таксі та посадки пасажирів, визначене відповідними дорожніми знаками.

Згідно зі ст. 40 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій таксі зобов'язаний приймати, розміщати та видавати багаж пасажирам на зупинках,

передбачених розкладом руху.

Крім того, водій таксі повинен мати паспорт стоянки таксі - документ, який містить інформацію про засоби облаштування стоянки, інформаційне забезпечення пасажирів,

власника стоянки, схеми руху та правила надання послуг.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 не є водієм таксі та не має дозволу на здійснення такої діяльності, він не мав права здійснювати зупинку свого автомобіля у межах дії знаку «Зупинка заборонена».

Крім того, позивач вказує на те, що інспектором поліції не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а розгляд справи проводився на місці вчинення адміністративного правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення.

Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.9 КпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.222 КпАП України, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КпАП України належить до компетенції органів Національної поліції, та розгляд яких від імені органів Національної поліції мають право здійснювати працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Так, дійсно, з врахуванням роз'яснень рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року №596-VIII, внесено зміни в правові норми Кодексу про адміністративні правопорушення, зокрема доповнено ст.258 КпАП України частиною 2, відповідно до якої визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режим.

Крім цього Законом викладено у новій редакції частину 4 названої статті 258 КпАП України, відповідно до якої передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За таких обставин посилання позивача на ті обставини, що відповідачем не правомірно винесено постанову не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до змін у чинному законодавстві у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, уповноваженим працівникам Національної поліції надано право виносити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, розгляд яких віднесено до їх компетенції, на місці скоєння адміністративного правопорушення.

Суд також враховує факт визнання позивачем зупинки свого автомобіля в межах дії знаку «Зупинка заборонена». Окрім того, даний факт підтверджено записом з відеокамер працівників поліції, які зафіксували дане правопорушення. В ході розгляду справи, інспектором патрульної поліції було роз'яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надано докази, які підтверджують факт скоєння правопорушення. При цьому інспектор врахував, що вже другий раз позивач допустив аналогічне порушення в цьому місці і за перший раз він його лише попередив.

Отже, суд також приходить до переконання про безпідставність доводів позивача в частині позбавлення його права скористатись процесуальними правами та порушення порядку розгляду справи, встановленого ст.ст. 278, 279 КпАП України.

Таким чином суд вважає, що винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідає вимогам чинного законодавст ва України, позивач свою позицію належним чином не довів, такі спростовані відповідачем та суперечать обставинам справи. А тому, суд приходить до переконання, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити за його безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 94, 160-163 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Буя Ігоря Івановича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити за безпідставністю.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя: Гирич С. В.