Справа № 806/1849/17
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м.Житомир справа № 806/1849/17

категорія 6.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Алексюк Т.В.,

за участю: представника позивача та третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора КП"Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Стрелець Дмитра Миколайовича, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Позивач звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, прийняте реєстратором Стрелець Д.М. КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 27.06.2006, яким в будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею: 78,0 кв.м., житловою площею: 53,9 кв.м., загальною вартістю 19251 грн., зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на 67/100 ідеальних долей та ОСОБА_1 на 33/100 ідеальних долей, згідно рішення Богунського районного суду м.Житомира №2-п-3013/06 від 05.06.2006, номер запису: 10284, в книзі: 81, реєстраційний номер майна 1740692 (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 16.08.2017, а.с.49).

В позовній заяві зазначає, що 09.06.2017 при одержанні інформаційної довідки з реєстру речових прав, їй стало відомо, що на належний їй на праві власності житловий будинок відповідачем зареєстровано частки власності за нею та третьою особою згідно рішення Богунського районного суду м.Житомира №2-п-3013/06 від 05.06.2006.

При цьому, у розділі про об'єкт нерухомого майна реєстратором не внесено зміни щодо загальної та житлової площі будинку, яка збільшилась після здійснення третьою особою добудови, в результаті чого відомості в реєстрі не відповідають дійсності та порушують право власності позивача.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Третя особа в судовому засіданні покладається на розсуд суду при вирішенні даного спору.

Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.07.2003 №1107759 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна - будинок за адресою:м. АДРЕСА_1, зокрема їй належить 1/1 частки цієї будівлі згідно договору дарування №423 від 04.07.2003 (а.с.8).

Як вбачається із вказаного договору дарування, ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_1 прийняла в дар цілий житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1. Житловий будинок жилою площею 53,9 кв.м, вартістю 19251 грн. (а.с.7).

Водночас, 09.06.2017 при одержанні інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, позивачу стало відомо що рішенням від 27.06.2006 державним реєстратором зареєстровано частки власності на вказане нерухоме майно за ОСОБА_3 67/100 та за ОСОБА_5 33/100 на підставі рішення Богунського районного суду м.Житомира №2-п-3013/06 від 05.06.2006 (а.с.9).

Позивач 26.06.2017 звернулась до КП "Житомирське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради з вимогою про скасування вказаного рішення, проте відповіді не одержала (а.с.13).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

На момент прийняття реєстратором КП "Житомирське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради рішення від 27.06.2006 про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 за позивачем та третьою особою діяв Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" № 1952-IV від 01.07.2004 та Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та пунктів 1.2, 1.4, 3.10, 3.11, 6.1, 6.2 Тимчасового положення державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, зокрема: право власності на нерухоме майно.

Одночасно з прийняттям рішення про державну реєстрацію прав реєстратор БТІ вносить записи до відповідного розділу Реєстру прав.

Після внесення запису до відповідного розділу Реєстру прав реєстратор БТІ видає витяг про державну реєстрацію прав, який є невід'ємною частиною правовстановлювального документа, а у разі проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на правовстановлювальному документі також робить відмітку (штамп) про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 8.

Державний реєстратор прав самостійний у прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та відмову в такій реєстрації і здійснює повноваження тільки відповідно до закону. Дії державного реєстратора прав щодо державної реєстрації прав або відмови в такій реєстрації можуть бути оскаржені до суду (ч.4 ст.8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України від 11.02.2010 № 1878-VI "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", який набрав чинності з 01.01.2013 року, державна реєстрація в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек, надання інформації із зазначених реєстрів здійснюються до 01.01.2013 року.

Державний реєстратор, нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" № 1952-IV від 01.07.2004, починаючи з 01.01.2013 року мають доступ до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек і використовують під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєстраційні дані зазначених реєстрів.

Водночас, починаючи з 01.01.2013 року суб'єкти владних повноважень, до компетенції яких належить державна реєстрація прав на нерухоме майно, не повноважні вносити будь-які зміни або доповнення до Реєстру прав власності на нерухоме майно, проте використовують ці дані під час проведення державної реєстрації прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Не повноважні вносити зміни та доповнення до Реєстру прав і посадові особи бюро технічної інвентаризації.

Разом з тим, частиною другою статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" № 1952-IV від 01.07.2004 встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Згідно з пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

Судом встановлено, що 27.06.2008 відповідачем проведено реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 67/100 та за ОСОБА_5 33/100 на підставі рішення Богунського районного суду м.Житомира №2-п-3013/06 від 05.06.2006, про що внесено запис до Реєстру прав власності на нерухоме майно. При цьому у Державному реєстрі прав на нерухоме майно відсутні записи щодо вказаного нерухомого майна.

У рішенні Богунського районного суду м.Житомира №2-п-3013/06 від 05.06.2006 вказано, що у зв'язку із проведенням ОСОБА_3 добудови домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, розмір даного домоволодіння збільшився, у зв'язку із чим змінились ідеальні долі ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Суд визначив долі сторін у співвласності, згідно яких визнав за ОСОБА_3 право власності на 67/100 ідеальних долей у домоволодінні АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 33/100 ідеальних долей вищезгаданого домоволодіння (а.с.11).

Як вбачається з матеріалів справи, при проведенні реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Богунського районного суду м.Житомира №2-п-3013/06 від 05.06.2006 та внесенні запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідачем не внесено змін до розділу "Відомості про об'єкт нерухомого майна" щодо загальної та житлової площі будинку, його вартості, а залишились відомості без врахування проведеної третьою особою добудови будинку.

Як пояснив представник КП "Житомирське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради в судовому засіданні, реєстратором було чітко виконано рішення суду щодо визначення часток у праві власності, при цьому у рішенні суду не було вказано відомостей щодо даного домоволодіння (нового розміру, вартості) після проведення його добудови, а тому і зміни не були внесені реєстратором.

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державній реєстрації підлягають заявлені речові права на нерухоме майно за наявності документів, що підтверджують вчинення правочинів щодо таких об'єктів, посвідчених відповідно до закону, або свідчать про наявність інших, передбачених законом підстав.

Враховуючи, що державній реєстрації підлягають лише заявлені речові права на нерухоме майно, а у вищевказаному рішенні суду не було вказано нові відомості про об'єкт нерухомого майна на момент визначення нових ідеальних долей, суд вважає, що реєстратор при прийнятті оскаржуваного рішення від 27.06.2006 не мав повноважень самостійно вносити зміни, про які не вказано у рішенні суду, отже діяв правомірно, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Водночас, як встановлено судом, відомості щодо нерухомого майна з реєстраційним номером 1740692 за адресою: АДРЕСА_1 що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, не відповідають дійсності.

Зокрема у розділі "Відомості про об'єкт нерухомого майна" вказано загальну площу 78,0 кв.м, житлову площу 53,9 кв.м, вартість майна 19251грн.

Тоді як, матеріали справи свідчать, що в результаті проведеної третьою особою добудови, будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 збільшилось на 130,10 кв.м. загальної площі, 84 кв.м. житлової площі та 53.969 тис. грн.. загальної вартості, на які ОСОБА_3 і набула право власності та у зв'язку із чим і було визначено частки у праві власності (а.с.21-27).

Враховуючи, що до Реєстру прав власності на нерухоме майно неможливо внести зміни, права позивача можуть бути відновлені шляхом скасування рішення щодо проведеної реєстрації для надання можливості позивачу та третій особі здійснити реєстрацію права власності на належне їм майно у Державному реєстрі прав на нерухоме майно із зазначенням правильних відомостей про об'єкт нерухомого майна.

За таких обставин, з метою захисту прав позивача, суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення Державного реєстратора КП"Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Стрелець Дмитра Миколайовича від 27.06.2006 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - будинок з реєстраційним номером 1740692 за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису: 10284, в книзі: 81).

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення Державного реєстратора КП"Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Стрелець Дмитра Миколайовича від 27.06.2006 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - будинок з реєстраційним номером 1740692 за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису: 10284, в книзі: 81).

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 01 вересня 2017 р.