Справа № П/811/1374/16
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 серпня 2017 рокусправа № П/811/1374/16

Суддя Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Іванов С.М., розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року у справі № П/811/1374/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Копілка" до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Копілка" до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління ДФС у Кіровоградській області подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року (суддя Прокопчук Т.С.) апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області було залишено без руху.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2017 року (суддя Прокопчук Т.С.) апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області було повернуто заявнику.

19 червня 2017 року Головне управління ДФС у Кіровоградській області повторно звернулось з апеляційною скаргою на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року.

Ухвалою судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Іванова С.М. від 12.07.2017 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишено без руху та надано заявнику апеляційної скарги строк для усунення недоліків протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме надати до суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням поважних причин такого пропуску, якщо такі є, та належним чином засвідчений наказ про покладення виконання обов'язків начальника на ОСОБА_1

Копія ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2017 року направлена на адресу відповідача та отримана ним 18.07.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

У встановлений судом строк від Головного управління ДФС у Кіровоградській області надійшла копія наказу про покладення виконання обов'язків начальника на ОСОБА_1 та клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що станом на дату подання першої апеляційної скарги відповідач не міг здійснити оплату судового збору, що було здійснено дещо пізніше, вже після повернення першої апеляційної скарги. При цьому просили врахувати позицію Вищого адміністративного суду України, викладену в ухвалі від 26.04.2017 року у справі № К/800/7498/17, згідно якої неможливість сплати судового збору є поважними причинами пропуску строку на оскарження судового рішення.

Розглянувши вказане клопотання щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, приходжу до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на те, що доводи Головного управління ДФС у Кіровоградській області щодо поважності причин пропуску ними строку на апеляційне оскарження, зокрема зводяться фактично до відсутності у них фінансування на оплату судового збору під час подання апеляційної скарги, в той час, як відсутність бюджетного фінансування та питання реорганізації не є підставою для звільнення скаржника від законодавчо встановленого обов'язку зі сплати судового збору, а відтак і для поновлення пропущеного за таких причин строку звернення до суду. Зазначена позиція також відповідає висновкам Європейського суду з прав людини у рішенні по справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року (заява № 70297/01).

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні "Рябих проти Росії" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Так, у справі «Пономарьов проти України» (рішенні від 03 квітня 2008 року, заява № 3236/03) Європейський суд з прав людини нагадав про необхідність розуміння права на справедливий розгляд судом з урахуванням принципу юридичної визначеності, який є одним із аспектів верховенства права. В цьому рішенні ЄСПЛ тлумачив гарантії пункту 1 статті 6 Конвенції в контексті того, що «Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).».

Далі Європейський суд з прав людини наголосив, що «ця справа стосується не екстраординарного перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду в порядку нагляду чи за нововиявленими обставинами (див., серед інших справ, рішення у справі «Трегубенко проти України» (Tregubenko v. Ukraine), заява № 61333/00, пп. 34-38, рішення від 02 листопада 2004 року; та рішення у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-34, рішення від 18 листопада 2004 року), а відновлення провадження через значний період часу шляхом поновлення строку на ординарне апеляційне оскарження. Суд зазначає, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито (див. пункти 19 та 20 вище), таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підставможе бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (Aleksandr . Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Суд зазначає, що стороні у провадженні було поновлено строки, не дивлячись на те, що товариство було поінформовано про рішення від 05 жовтня 2001 року якщо не одразу ж після його винесення, то в найкоротші строки. Товариство подало першу апеляційну скаргу у листопаді 2001 року, але вона не була розглянута з низки причин, і несплата державного мита була лише однією із них (див. пункт 11 вище). Через два роки товариство подало нову апеляцію, стверджуючи, що воно не могло сплатити державне мито в той час, коли рішення суду першої інстанції могло б бути оскаржене відповідно до законодавства…У такій ситуації, надаючи дозвіл товариству подати повторну апеляційну скаргу зі спливом значного проміжку часу та після початку виконання рішення суду на підставах, які, на думку Суду, мали на меті не виправлення серйозних судових помилок, а лише перегляд та нове вирішення справи, національні суди порушили принцип юридичної визначеності та «право на суд» заявника, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції».

В той же час, зауважую, що оскаржуване рішення вже набрало законної сили, у зв'язку з чим заявнику апеляційної скарги слід було навести чіткі та обґрунтовані поважні причини пропуску ними строку на апеляційне оскарження рішення суду, які б виправдовували втручання у принцип res judicata (принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами), чого заявником апеляційної скарги здійснено не було.

З приводу посилань заявника апеляційної скарги на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 26.04.2017 року у справі № К/800/7498/17, зазначаю, що вказана ухвала є процесуальним документом по справі, в якій суб'єкту владних повноважень поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження по справі, разом з тим, у відповідності до приписів ст. 244-2 КАС України судами мають враховуватися лише висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України.

Встановлено, що апеляційна скарга подана Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області з пропуском встановленого ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України строку, поважні причини для його поновлення відсутні.

Отже, наведене вище, відповідно до ч. 4 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року у справі № П/811/1374/16.

Керуючись ст. 189 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року у справі № П/811/1374/16, наведені Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області у поданому клопотанні.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року у справі № П/811/1374/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Копілка" до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Суддя С.М. Іванов