Справа № 804/5144/17
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 р. Справа № 804/5144/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.,
при секретарі Виноградовій Т.В.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, -
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач), в якому, з урахуванням уточнень від 29.08.2017 року, просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 13.07.2017 року №769-о «Про звільнення працівників податкової міліції» в частині пункту 1 про звільнення підполковника податкової міліції ОСОБА_1, заступника начальника відділу викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління Лівобережної ОДПІ м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, з податкової міліції в запас Збройних Сил за пунктом 64 "ж" (за власним бажанням) з 13.07.2017 року;
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління Лівобережної ОДПІ м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області або на іншій рівнозначній посаді у складі податкової міліції ГУ ДФС у Дніпропетровській області, з 14.07.2017 року;
- стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.07.2017 року по дату винесення постанови суду.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач не погоджується з наказом, винесеним відповідачем 13.07.2017 року №769-о, яким звільнено позивача, оскільки ОСОБА_1 не бажав звільнятись зі служби в податковій міліції, але під тиском керівництва змушений був написати рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням. Написання рапорту про звільнення за власним бажанням було вчинено всупереч волевиявленню позивача на виконання вказівки керівництва. При цьому, такі рапорти мав написати весь особовий склад податкової міліції ГУ ДФС у Дніпропетровській області. У поданому позивачем рапорті не було зазначено ні дати звільнення, ні дати підписання, а також жодної поважної причини, що перешкоджає виконанню службових обовязків. Позивач зазначає, що після виходу з лікарняного мав намір подати рапорт про відкликання раніше поданого рапорту про звільнення до спливу тримісячного строку, усвідомивши помилковість рішення, вчиненого за вказівками керівництва.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, надав суду письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що 13.07.2017 року позивача було заслухано на нараді оперативних управлінь ДПІ (ОДПІ) ГУ ДФС, згідно протоколу наради №5 результати роботи очолюваного позивачем відділу було визнано вкрай незадовільними. Представник відповідача зазначає, що можливо це й було підставою для подання ним відразу після проведення наради рапорту про звільнення за власним бажанням. При цьому, згідно рапорту позивач просив розглянути питання про звільнення раніше встановленого законодавством 3-місячного терміну у звязку з вирішенням питання працевлаштування на іншу роботу. Представник відповідача зауважує, що на дату звільнення ОСОБА_1 відповідачу не було відомо про знаходження позивача на лікарняному, оскільки згідно табелю обліку робочого часу позивач був присутній на роботі, згідно рапортів від 12.07.2017 року та 13.07.2017 року дозволяв проводити зміни оперативних чергових своїх підлеглих, його було заслухано на нараді оперативних управлінь, та про те, що він знаходиться на лікарняному, не повідомляв під час ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки.
Позивач та представники сторін в судовому засіданні підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, допитавши свідка, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1:
- з березня 2000 року проходив службу в податковій міліції;
- з липня 2000 року по лютий 2017 року проходив службу на посадах оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого, начальника відділення, заступника начальника відділу в оперативних підрозділах податкової міліції Дніпропетровської області;
- з лютого 2017 року обіймав посаду заступника начальника відділу викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Зазначені відомості підтверджуються копією трудової книжки від 01.03.1999 року АС №168038 та поданням про звільнення позивача з податкової міліції в запас Збройних Сил.
13.07.2017 року позивачем подано до в.о. начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 рапорт про звільнення його з займаної посади та податкової міліції за власним бажанням, у звязку з вирішенням питання з працевлаштування на іншу роботу. В рапорті позивач просив питання про звільнення розглянути без присутності на атестаційній комісії раніше встановленого законодавством тримісячного терміну. Від проходження медичної комісії відмовився.
Вказаний рапорт погоджено 13.07.2017 року в.о. начальника ОУ ГУДФС у Дніпропетровській області полковником податкової міліції ОСОБА_5 та першим заступником начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області полковником податкової міліції ОСОБА_6, що підтверджується підписами посадових осіб з поміткою «згоден» на рапорті.
На підставі вказаного рапорту в.о. начальника ОУ ГУДФС у Дніпропетровській області полковником податкової міліції ОСОБА_5 підготовлено подання про звільнення з податкової міліції в запас Збройних Сил за пунктом 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ підполковника податкової міліції ОСОБА_1 (А-086807), датоване 13.08.2017 року, тобто, через місяць після подання рапорту та винесення оскаржуваного наказу.
За результатами розгляду подання складено висновок старших начальників, в якому визначено, що згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ підполковник податкової міліції ОСОБА_1 підлягає звільненню з податкової міліції в запас Збройних Сил за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням).
Висновок затверджений заступником начальника управління начальником відділу проходження служби у податковій міліції управління по роботі з персоналом ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_7, начальником управління по роботі з персоналом ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_8, першим заступником начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області полковником податкової міліції ОСОБА_6
За наслідками розгляду подання та складання висновку прийнято рішення по поданню наступного змісту: подання на підполковника податкової міліції ОСОБА_1, заступника начальника відділу викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області затвердити.
Рішення затверджено в.о. начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 із зазначенням дати затвердження 13.08.2017 року, тобто, через місяць після подання рапорту та винесення оскаржуваного наказу.

13.07.2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено оскаржуваний в частині наказ №769-о «Про звільнення працівників податкової міліції», в пункті 1 якого наказано:

- звільнити з податкової міліції в запас Збройних Сил за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням) підполковника податкової міліції ОСОБА_1, заступника начальника відділу викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, 13.07.2017 року;

- виплатити ОСОБА_1, у звязку зі звільненням зі служби за власним бажанням, одноразову грошову допомогу у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 19 повних календарних років служби та компенсацію за невикористану відпустку за 2005 рік у кількості 26 днів, за 2006 рік у кількості 13 днів, за 2008 рік у кількості 14 днів, за 2012 рік у кількості 19 днів, за 2015 рік у кількості 9 днів, за 2016 рік у кількості 16 днів, за 2017 рік у кількості 19 днів.

Підставою для звільнення визначено рапорт ОСОБА_1 та подання про звільнення.

Згідно з пунктом 348.1 статті 348 Податкового кодексу України податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

У пункті 353.1 статті 353 Податкового кодексу України визначено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Таким чином, на позивача розповсюджуються вимоги Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29.07.1991 року №114 (надалі - Положення №114).

Відповідно до пункту 10 Положення №114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Підпунктом "ж" пункту 64 Положення №114 передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Згідно з пунктом 68 Положення №114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Отже, подання рапорту та дотримання тримісячного строку при звільненні осіб, на яких поширюється дія Положення №114, є обов'язковим умовами як для роботодавця, так і для працівника.

Така позиція, на відміну від загального правила про обов'язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні, обумовлена особливим правовим положенням працівника органу внутрішніх справ (поліції), що стосується, наприклад, виконання ним обов'язків по забезпеченню безпеки громадян та громадського порядку.

Проте, у межах передбаченого пункту 68 Положення №114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору вправі домовитись про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої працівник міліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Вказана правова позиція узгоджується із судовою практикою Верховного Суду України, яка вказана у постанові від 24.06.2014 року у справі № 21-241а14, врахування якої при здійсненні правосуддя є обов'язковим згідно статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З аналізу поданого позивачем рапорту від 13.07.2017 року не встановлено зазначення позивачем конкретної дати, з якої він бажає бути звільнений зі служби, та погодження якої виносить на розгляд керівництву.

Позивачем в рапорті зазначено лише про скорочення тримісячного строку, проте не визначено на який період, а тому суд вважає, що звільнення позивача у день подання рапорту відбулось в порядку одностороннього погодження дати звільнення, тобто лише з боку керівництва ГУ ДФС у Дніпропетровській області, чим порушено право позивача, визначене Положенням №114, на відкликання рапорту про звільнення.

У звязку з тим, що відсутні достатні докази щодо дотримання тримісячного терміну, відсутня домовленість сторін щодо конкретної дати звільнення, суд не може вважати звільнення позивача правомірним.

Звертаючись до суду про скасування наказу №769-о від 13.07.2017 року в частині, позивачем зазначено, що при написанні рапорту про звільнення не було вільного волевиявлення позивача, оскільки на нього чинився тиск з боку керівництва.

З метою зясування можливості написання рапорту позивачем під тиском керівництва та повного встановлення обставин у справі, в судовому засіданні 31.08.2017 року було допитано свідка начальника оперативного управління Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_9, який підтвердив пояснення позивача стосовно написання рапорту про звільнення під тиском, а саме зазначив, що від керівництва ГУ ДФС у Дніпропетровській області надійшла вказівка про написання рапортів про звільнення за власним бажанням на випадок захисту від провокацій корупційних правопорушень у майбутньому, що дасть керівництву можливість на його розсуд звільнити працівника за власним бажанням. Крім того, позивач виконував обовязки начальника відділу оперативного управління Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області на період перебування свідка у відпустці, та мав зібрати відповідні рапорти у своїх підлеглих, та як в.о. начальника відділу, показуючи приклад підлеглим, мав написати такий рапорт про звільнення. На питання головуючого судді чи міг позивач відмовитись від написання такого рапорту, свідком зазначено, що без настання негативних наслідків для нього збоку керівництва, позивач не міг відмовитись від написання рапорту.

Таким чином, допитаним в судовому засіданні свідком повідомлено суду, що рапорт позивача про звільнення було написано під тиском, за вказівкою керівництва, шляхом введення в оману позивача щодо мети написання такого рапорту та без наявності вільного волевиявлення позивача на написання такого рапорту.

Під час перевірки правомірності винесення оскаржуваного наказу від 13.07.2017 року №769-о про звільнення позивача за власним бажанням, судом встановлено, що підстави винесення оскаржуваного наказу не відповідають фактичним обставинам, що передували його прийняттю, наказ винесено протиправно, з порушенням прав позивача, а тому підлягає скасуванню в частині звільнення ОСОБА_1

Суд критично ставиться до посилань представника відповідача про те, що позивачем рапорт було написано після проведення наради оперативних управлінь ДПІ (ОДПІ) ГУ ДФС у Дніпропетровській області, оскільки такий висновок відповідача є припущенням та не підтверджений під час розгляду справи.

Також, при прийнятті рішення у справі, суд не приймає до уваги доводи позивача про його перебування на лікарняному в період звільнення, оскільки єдиною нормою, яка регулює недопустимість звільнення працівника у період його перебування на лікарняному є частина 3 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Норми частини 3 статті 40 Кодексу законів про працю України стосуються виключно випадків звільнення осіб з ініціативи власників підприємств (роботодавців). На випадки звільнення осіб за підпунктом «ж» пункту 64 Положення №114 (за власним бажанням) приписи статті 40 Кодексу законів про працю України не розповсюджується.

Відповідно до пункту 24 Положення №114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обовязків, але не більш як за один рік.

Враховуючи встановлений судом факт незаконності звільнення позивача із займаної посади, позивач підлягає поновленню на посаді заступника начальника відділу викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Оскільки посада позивача, з якої його було звільнено, не скорочена та Лівобережна ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області не припинена та не реорганізована, позивач підлягає поновленню на тій самій посаді, з якої його було звільнено, а тому у позовній вимозі про поновлення позивача на іншій рівнозначній посаді належить відмовити.

Суду не є можливим здійснити розрахунок вірної суми, належної до стягнення на користь позивача за час вимушеного прогулу, оскільки у період з 14.07.2017 року по день винесення рішення судом 31.07.2017 року, позивач, як ним повідомлено в судовому засіданні, перебуває на обліку в центрі зайнятості, та за вказаний період ним буде отримано певну суму допомоги по безробіттю, яка має бути відрахована з суми стягнення за час вимушеного прогулу.

З метою дотримання строку розгляду адміністративної справи, встановленого частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, та вірного розрахунку належних позивачу сум до виплати, суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь позивача конкретної суми за час вимушеного прогулу, проте зобовязує ГУ ДФС у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити позивачу, з урахуванням всіх виплат, що відбулись за час вимушеного прогулу позивача центром зайнятості, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.07.2017 року по 31.07.2017 року.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно пунктів 2,3 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 13.07.2017 року №769-о "Про звільнення працівників податкової міліції" про звільнення підполковника податкової міліції ОСОБА_1, заступника начальника відділу викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління Лівобережної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, з податкової міліції в запас Збройних Сил за пунктом 64 "ж" (за власним бажанням) з 13.07.2017 року.

ОСОБА_10 ОСОБА_11 на посаді заступника начальника відділу викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління Лівобережної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, з 14.07.2017 року.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.07.2017 року по 31.07.2017 року.

Звернути постанову суду до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління Лівобережної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, з 14.07.2017 року та зобов`язання нарахувати та виплатити суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за 1 місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 01 вересня 2017 року.

Суддя ОСОБА_12