Справа № 711/4853/17
Суддя: Дунаєв С. О.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 711/4853/17

Номер проваджегння 2-а/711/184/17

31 липня 2017 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя: Дунаєв С.О.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Черкаси Брюшкова Дмитра Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії АР №756167 від 02.06.2017р., винесену відповідачем, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що здійснив зупинку транспортного засобу у відповідності з п.15.14 Правил дорожнього руху, оскільки в його автомобілю виникли несправності, що унеможливили подальший рух. Оскільки зупинка була здійснена вимушено у стані крайньої необхідності, то дії позивача не є адміністративним правопорушенням.

Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, в яких послався на безпідставність позовних вимог та невідповідність обставин, зазначених у позові, дійсним обставинам справи. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень суду надано диск з відеозаписом з нагрудної камери відповідача.

В судове засідання сторони не з'явилися, проте надали заяви в яких просили провести судове засідання без їх участі.

На підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) розгляд справи відбувається в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.06.2017р. о 22год 40хв в м. Черкаси по бул. Шевченка в районі будинку №102 позивач, керуючи автомобілем марки Вольксваген Пассат, д.н.з.НОМЕР_1, здійснив зупинку та стоянку транспортного засобу на газоні, чим порушив п.15.10 «є» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

У зв'язку з цим, відповідачем було розглянуто на місці справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову серії АР №756167 від 02.06.2017р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, якою на позивача накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн /а.с.15/.

Під час виявлення обставин події правопорушення позивач не заперечував своєї вини у його вчиненні, що підтверджується наданим відповідачем відеозаписом подій, що відбувалися 02.06.2017р..

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Тож між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу реалізації відповідачем своїх повноважень із забезпечення безпеки дорожнього руху, виявлення та розгляду порушень учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст.3 Закону).

Згідно ст.30 Закону №580-VIII поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені КУпАП та КПК України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Порядок здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, регулюється положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), ЗУ «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. №1395 (далі - Інструкція), та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306. Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пп. «є» п.15.10 ПДР забороняється стоянка на газонах.

В судовому засіданні встановлено, що позивач 02.06.2017р. допустив порушення вимог пп. «є» п.15.10 ПДР, оскільки здійснив стоянку на газоні. Зазначеної обставини не заперечує і сам позивач, що вбачається зі змісту позовної заяви, але вважає, що таке порушення здійснено вимушено у стані крайньої необхідності.

Натомість такі доводи позивача є необґрунтованими.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Аналіз зазначеної норми закону свідчить, що однією з ознак вчинення дії в стані крайньої необхідності є неможливість за даних обставин усунення небезпеки, що загрожує, іншими засобами ніж вчиненням протиправної дії (правопорушення). Таким чином, в контексті обставин даної справи перебуванню позивача у стані крайньої необхідності мали передувати обставини, які свідчать про неможливість здійснення ним зупинки та стоянки транспортного засобу із дотриманням вимог ПДР.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС позивач зобов'язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Всупереч зазначених положень закону позивачем не надано суду доказів того, що порушення ним правил стоянки було здійснено вимушено і в нього не було можливості здійснити зупинку та стоянку із дотриманням вимог ПДР.

В цьому контекст слід звернути увагу, що наданий позивачем акт виконаних робіт сам по собі не є достатнім і об'єктивним доказом наявності технічних несправностей автомобілю позивача в момент події правопорушення (02.06.2017р.), оскільки він складений лише 12.06.2017р., а даних про те, що такі несправності мали місце в момент події правопорушення судом не встановлено.

Натомість з наданого відповідачем відеозапису вбачається, що в момент виявлення правопорушення та під час вирішення відповідачем питання щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності сам позивач не повідомляв обставин, які б свідчили про вимушений характер допущеного ним порушення правил стоянки і умов,що сприяли цьому, а навпаки у категоричній формі заявляв, що порушив правила стоянки транспортних засобів і погоджується із необхідністю сплати штрафу за це. На питання відповідача щодо технічної несправності транспортного засобу позивач нічого не повідомив. До того ж на транспортному засобі не було увімкнено аварійної сигналізації.

Системний аналіз зазначених обставин свідчить про відсутність ознак перебування позивача у стані крайньої необхідності, оскільки судом не встановлено обставин, які об'єктивно перешкоджали позивачу здійснити стоянку транспортного засобу без порушень вимог ПДР.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП порушення правил зупинки або стоянки тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (на момент вчинення правопорушення 255грн) або 50 штрафних балів.

Виявивши порушення ПДР відповідачем було здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення із дотриманням порядку, передбаченого ст.ст. 258, 268, 280, 285 КУпАП та у відповідності до вимог розділу ІІІ Інструкції, і в межах наданих йому повноважень винесене відповідне рішення, яким притягнуто позивача до адміністративної відповідальності із накладенням відповідного стягнення. При цьому винесена відповідачем постанова відповідає вимогам, передбаченим ст.283 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи, що позивач допустив порушення правил стоянки транспортних засобів, то відповідачем було цілком правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (255грн).

Тож з урахуванням всіх обставин справи, перевіривши відповідність дій відповідача вимогам ст.2 КАС України при прийнятті постанови серії АР №756167 від 02.06.2017р., судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог, оскільки оскаржувана постанова є законною і обґрунтованою.

Таким чином позов не підлягає до задоволення.

Стосовно розподілу судових витрат, то відповідно до ст.94 КУпАП судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.6, 9, 10, 11, 12, 71, 100, 159, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.283-285, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: С. О. Дунаєв