Справа № 206/7229/16-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

28 серпня 2017 року м. Київ К/800/21197/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз В.Ф., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання бездіяльності щодо непризначення пенсії протиправною, зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах,

встановив:

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 26.06.2017 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

У строк, встановлений судом касатор усунув недоліки касаційної скарги, проте у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просив визнати бездіяльність щодо не призначення пенсії протиправною. Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах, ОСОБА_1, у розмірі згідно діючого законодавстві з дати звернення з заявою до відповідача, тобто з 20.10.2009 з врахуванням компенсації втрати частини доходів з моменту виникнення права на пенсію, тобто з 26.06.2007.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2017 позов задоволено частково. Визнано бездіяльність Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо непризначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 протиправною. Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську призначити ОСОБА_1, пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п."б" частини першої ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 04.08.2016. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017, постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2017 змінено в частині розподілу судових витрат щодо джерела їх відшкодування. Судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 551 грн. 20 коп. стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську. В іншій частині постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2017 залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, та прийняти нове рішення про задоволення позову.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України. З 2000 року постійно мешкає в Німеччині. До переїзду проживав в Самарському районі м. Дніпропетровська.

В жовтні 2009 року, по досягненню пенсійного віку, ОСОБА_1 подано заяву до Управління Пенсійного фонду України в самарському районі м. Дніпропетровська про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №2. Разом із заявою позивачем надано необхідний пакет документів, що підтверджує пільговий стаж.

У зворотній відповіді Пенсійним фондом наведено порядок звернення за отриманням пенсії та зазначено, що через відсутність реєстрації місця проживання на території України, оформлення пенсії не є можливим.

В подальшому між позивачем та Пенсійним фондом України відбувалось листування щодо умов призначення пільгової пенсії.

04.08.2016 представником позивача до Пенсійного фонду надано заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 10.08.2016 відповідачем відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності доказів проживання позивача на території Самарського району м. Дніпра.

Не погодившись з позицією Пенсійного фонду позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частина перша статті 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже суди дійшли правомірного висновку, що проживаючи в Німеччині, позивач, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України що проживають на території України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство не допускає обмеження права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджене постановою правління пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 проживав за адресою АДРЕСА_1, а відтак, позивачем дотримано порядок подання заяви про призначення пенсії, оскільки заяву подано через уповноваженого представника, який діє на підставі виданої довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації) заявника - до управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська з наданням необхідних документів, що передбачені п.7 Порядку.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що днем звернення за пенсією є день прийняття органом, що призначає пенсію заяви про призначення, відновлення, перерахунок або перехід на інший вид пенсії.

Судами встановлено, що доказів звернення до Пенсійного фонду з належною заявою раніше ніж 04.08.2016, позивачем не надано.

Отже, спірні відносини з відповідачем у ОСОБА_1 почались з моменту подання належної заяви про призначення пенсії з необхідним пакетом документів, та відповідно отримання відмови у призначенні пенсії за результатом розгляду поданої заяви. Листування яке велось між позивачем та пенсійним органом не можна вважати обставиною, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, оскільки жодною зі сторін даного листування не здійснено дій, спрямованих на виникнення, зміну або припинення правовідносин з приводу призначення пенсії.

Таким чином, суди дійшли правомірного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з моменту подання заяви до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська про призначення пенсії на пільгових умовах, а саме з 04.08.2016.

Пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті -пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання бездіяльності щодо непризначення пенсії протиправною, зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя В.Ф. Мороз