Справа № 337/2997/17
Суддя: Гнатик Г. Є.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №337/2997/17
Провадження № 2а/337/224/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Гнатик Г.Є. розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій неправомірними, покладання зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій неправомірними, покладання зобов'язання вчинити певні дії.

У позові вказала, що 01.11.2007 року їй була призначена пенсія за вислугу років як працівнику освіти Управлінням Пенсійного фонду в Ленінському районі. У зв'язку з досягненням пенсійного віку, 27.11.2015 року, вона звернулася до управління з заявою про переведення з пенсії за вислугою років на пенсію за віком. При перерахунку пенсії в 2015 році відповідачем застосувався показник середньої плати за 2007 рік, що на її думку є неправомірним, у зв'язку з чим вона 09.08.2017 року звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії. Листом № 248/Г-9 від 10.08.2017 року відповідач відмовив їй у перерахунку та повідомив, що пенсія їй призначена відповідно діючого законодавства.

Вважає такі дії противоправними, та просить визнати противоправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо відмови в призначені їй пенсії за віком на підставі ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 27.11.2015 року та зобов'язати провести перерахунок та призначити їй пенсію за віком на підставі ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 27.11.2015 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити їй виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, стягнути з відповідача судові витрати.

15.08.2017 року по зазначеній справі було відкрито скорочене провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно з п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

28.08.2017 року на адресу суду надійшли письмові заперечення відповідача на адміністративний позов, в яких зазначено, що відповідач з позовом не згодний, оскільки ОСОБА_1 з 01.07.2007 року перебуває на обліку Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя та отримує пенсію за вислугу років, як працівник освіти, відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням вимог п. е ст..55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Страховий стаж ОСОБА_1 при призначені пенсії за вислугу років розрахований відповідно ст.. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» на підставі документів, які нею надані до УПФУ та становив 31 рік, коефіцієнт страхового стажу складав 0,31.

Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжувала працювати за спеціальністю, у зв'язку з чим виплата пенсії була припинена.

27.11.2015 року після досягнення пенсійного віку ОСОБА_1 звернулася до управління з заявою про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Оскільки законодавством України не передбачена можливість призначення пенсії більше одного разу, будь- який перехід з одного виду пенсії на інший після первинного призначення може бути здійснений як переведення з одного виду пенсії на інший, відповідно до вимог ст.. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», а тому просив у позові відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя. Протоколом № 2170 від 12.11.2007 року їй була призначена пенсія за вислугою років (а.с. 17). Оскільки позивачка працювала, що не заперечується відповідачем, виплата їй пенсії не здійснювалася,

У зв'язку з тим, що позивачка досягла пенсійного віку, вона 27.11.2015 року звернулася до управління з заявою про переведення з пенсії за вислугою років на пенсію за віком (а.с. 21).

Розпорядженням № 173688 від 03.12.2015 року ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком з 27.11.2015 року (а.с. 20 зворотна сторона).

09.08.2017 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ з заявою про перерахунок їй пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2012, 2013, 2014) (а.с. 10).

Листом Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя від 10.08.2017 року за №248/Г-9, ОСОБА_1 було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії (а.с.9).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в Постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, «у частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія за вислугу років даним Законом не передбачена та за рахунок коштів Пенсійного фонду не виплачується.

Разом з тим ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачає такий вид пенсії, як пенсія за вислугу років.

Відтак суд вважає, що твердження позивача про те, що їй була призначена пенсія відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», відповідачем не спростоване.

Враховуючи, що ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачена пенсія по вислузі років, суд вважає дії відповідача, щодо відмови в застосуванні показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до вищезазначеного закону протиправними, оскільки в даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме п. 2 розділу XV Прикінцевих положень, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до п.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1(в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії за вислугу років), пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності в наслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1ст.44 Закону №1058-IVзаява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

В постанові від 29 листопада 2016 року №133/476/15-а Верховний Суд України дійшов висновку, що "показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Водночас, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 продовжувала працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

До призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" позивач отримував пенсію, призначену за вислугу років відповідно до ст.52 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, з урахуванням висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 29 листопада 2016 року №133/476/15-а, суд вважає, що відповідач мав здійснювати розрахунок та виплату позивачу пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2012 -2014 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії, як це передбачено ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

ОСОБА_1 просить зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з часу призначення пенсії за віком, а саме з 27.11.2015 року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пенсійні виплати є періодичними, щомісячними платежами, які отримує безпосередньо особа, якій вони призначені. Отже, позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатися при реалізації свого права на отримання щомісячної суми призначеної йому пенсії, тобто у з часу призначення пенсії за віком.

Згідно ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Слід зазначити й про те, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Позивачка звернулася до суду з позовом 14.08.2017 року, поважних причин пропуску строку звернення до суду за період з 27.11.2015 року по 14.02.2017 року суду не надала, тому позовні вимоги позивачки в цій частині підлягають залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, суд вважає, що дії Правобережного об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя, щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2012, 2013 та 2014 роки, необхідно визнати протиправними, та на Правобережне ОУПФУ м.Запоріжжя необхідно покласти зобов'язання призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2012, 2013, 2014 року) з 14.02.2017 року.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 640 грн. судового збору. Тож, ця сума підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Керуючись ст.2,70-71,159-163,167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати противоправними дії Пенсійного фонду України в Хортицьком районі м.Запоріжжя щодо обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників за 2007 рік.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2012 -2014 роки) та виплатити недоплачений її розмір, з урахуванням різниці, що була виплачена раніше. починаючи з 14.02.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 суму судових витрат, а саме: судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без розгляду.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик