Справа № 263/5715/17
Суддя: Скрипниченко Т. І.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/5715/17
Провадження № 2-а/263/471/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Диміч Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії,

В С Т А Н О В И В:

10.05.2017 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, в обґрунтування якого вказала, що вона 20.10.2016 року звернулась до УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя з заявою про призначення пільгової пенсії за віком. Рішенням від 29.12.2016 року відповідачем було винесено про відмову в призначенні пенсії, мотивувавши тим, що на першій сторінці трудової книжки ОСОБА_1 є штамп про призначення пенсії за віком з 17.02.2015 року. Позивач вважає, що рішення відповідача є неправомірни та підлягає скасуванню, оскільки рішення про відмову є необґрунтованим, так як відповідач не врахував, що позивач на території, яка контролюється владою України, не отримує пенсію за Законами України. Листом від 16.03.2017 року за №2167/Б-11 Пенсійним фондом України було надано відповідь у якій зазначено, що ОСОБА_1 (НОМЕР_2) на обліку в органах Пенсійного фонду України не знаходиться (не знаходилась).

Позивач в судове засідання не з'явилася, просила проводити розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача надав заперечення, де зазначено, що 20.10.2016 року ОСОБА_1 (1958 р.н.) звернулась до управління за призначенням пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Заявниця надала до заяви наступні документи: копію трудової книжки, копію свідоцтва про народження, архівні довідки про стаж та заробітну плату надані Муніципальною бюджетною установою «Муніципальний архів Усть- Янського району», копію свідоцтва про шлюб, копію довідки особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, копію паспорту та ідентифікаційного коду. Згідно п. 230 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затверджених Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року №58, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 17.08.14993 року за №110 у разі призначення пенсії за віком, за вислугою років або інші, у трудовій книжці органами соціального забезпечення ставиться штамп «Пенсію призначено». Штамп ставиться у розділі «Відомості про призначення пенсії у трудових книжках раніше встановленого зразка (1938 року) або на першій сторінці. Розглянувши надані документи було встановлено, що у заявниці на першій сторінці трудової книжки має місце штамп УПФУ в Новоазовському районі про призначення пенсії за віком з 01.04.2015 року, тобто ОСОБА_1 на день звернення до УПФУ вже отримувала пенсію за віком. У задоволенні позову просить відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 20.10.2016 року після досягнення 58 років позивач звернулася до Управління ПФУ в Жовтневому районі м.Маріуполя з заявою про призначення їй пенсії за віком.

Рішенням № 891 від 24.12.2016 року УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя було відмовлено в призначенні позивачу пенсії в зв'язку з тим, що ОСОБА_1 вже призначена пенсія за віком, про що свідчить штамп про призначення пенсії за віком з 01.04.2015 на першій сторінці трудової книжки.

Однак відповідно листа Департаменту інформаційних систем та електронних реєстрів Пенсійного фонду України від 16.03.2017 №2167/Б-11, за даними зведеної бази даних одержувачів пенсії станом на 01.03.2017 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на обліку в органах Пенсійного фонду України не знаходиться (не знаходилась). В матеріалах пенсійної справи відсутні відомості щодо призначення пенсії ОСОБА_1

На сторінці 1 трудової книжки позивача ОСОБА_1 виданої 31.05.1976 р. є відтиск штампу Управління пенсійного фонду в Новоазовському районі Донецької області з надрукованими словами «пенсія призначено» 17.02.2015.

Згідно ч.5 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Аналогічна норма міститься в постанові ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

При вирішенні заяви позивача про призначення пенсії відповідач повинен був керуватися принципом верховенства права (ст. 8 КАС України), відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08.07.2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я» (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Згідно ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (у відповідній редакції) (далі Закон № 1207-VII) для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на надання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Частина перша статті 7 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1706-VII від 20.10.2014 (ч.1). Ч. 2 цієї статті передбачає, що виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсій та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Ч. 3 цієї статті встановлює, що громадяни похилого віку, особи з інвалідністю, діти-інваліди та інші громадяни України, які перебувають у складних життєвих обставинах та проживають на тимчасово окупованій території, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України. Частини 2-4 ст. 9 Закону № 1207-VII передбачають, що: 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. 4. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Тобто цей документ не є належним та допустимим доказом того, що позивачці була призначена пенсія.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність: рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Центральним об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивачу ОСОБА_1 була призначена в Україні пенсія.

Так, рішення про призначення позивачці пенсії та витягів з програмного забезпечення АСОПД/КОМТЕХ з бази особових рахунків про те, що позивач отримує пенсію, відповідач всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України не надав

Таким чином, суд вважає рішення Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя №891 від 29.12.2016 року про відмову в призначенні пенсії позивачу ОСОБА_1 - неправомірним.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять та вважає необхідним зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя розглянути заяву ОСОБА_2 від 20.10.2016 року про призначення пенсії за віком.

Згідно постанови КМУ від 21 грудня 2016 р. № 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» було реорганізовано Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя шляхом злиття та утворено Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя. УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя до часу звернення з цим позовом не ліквідовано, але не виконує функцій по призначенню, перерахунку та виплату пенсій. В той же час саме УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя винесло оскаржуване рішення. Враховуючи те, що Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя фактично виконує функції по призначенню, перерахунку та виплату пенсій, то є належним відповідачем щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.10.2016 року про призначення пенсії за віком згідно Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як особі, якій раніше пенсія за Законами України, пенсійними органами України, в Україні - не призначалась.

Керуючись статтями ст.ст. 2, 6-12, 17-18, 41, 69-71, 79, 86, 94,99-100, 122-128, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії - задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя №891 від 29.12.2016 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 за віком.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя розглянути заяву ОСОБА_2 від 20.10.2016 року про призначення пенсії за віком згідно Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як особі, якій раніше пенсія за Законами України, пенсійними органами України, в Україні - не призначалась.

Стягнути з Державного бюджету Україну на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: