Справа № 335/4982/17
Суддя: Бойко О. Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/4982/17 2-а/335/225/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді: Бойко О.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднання управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

У позовній заяві зазначав, що він, інвалід II групи, має статус учасника бойових дій, перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя. З 19.09.2011р. йому призначена та він отримую пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідності до положень абз. 5 п. З Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 21 лютого 2017 року йому було встановлено II групу інвалідності і як інвалід II групи та учасник бойових дій він має право на призначення пенсії по інвалідності у відповідності до положень ст. 23 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням вимог ст. 29 зазначеного Закону.

28.03.2017 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії з урахування всіх надбавок, підвищень чи збільшень, які передбачені інваліду війни II групи.

Листом № 89/Б-9 від 10.04.2017 року управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя відмовило у призначені пенсії згідно зі ч. 4 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вважаючи дії Відповідача протиправними, просив суд визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з урахуванням вимог ч. 4 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію по інвалідності відповідно до ч. 4 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, визначених відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та враховувати всі відповідні надбавки, підвищення, збільшення, як інваліду війни II групи з 28.03.2017 року. Також просив стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя судові витрати, а саме: 1500 грн. витрат на правову допомогу.

Позивач у судове засідання не зявився, від позивача надійшла заява, в якій він просить позовні вимоги задовольнити, розглядати справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження, проти задоволення позову заперечує.

Технічну фіксацію процесу суд не застосовував, та проводить розгляд справи в порядку письмового провадження за вимогами ст. 128 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2, 6 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. ?

Згідно із ч. 1ст. 11 КАС Українирозгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1ст. 9 КАС Українисуд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід II групи, має статус учасника бойових дій, перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

З 19.09.2011р. ОСОБА_1 призначена та він отримує пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідності до положень абз. 5 п. З Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

21 лютого 2017 року мені встановлено II групу інвалідності (згідно виписки з акту огляду ЕК АВ № 0674221 від 21.02.2017р.)

28.03.2017 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії з урахування всіх надбавок, підвищень чи збільшень, які передбачені інваліду війни II групи.

Листом № 89/Б-9 від 10.04.2017 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до ст. 29 Закону України "Про пенсійне забезпечення" посилаючись на те, що пенсії по інвалідності згідно ст. 29 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не призначаються.

Вважаючи такий лист УПФУ фактично відмовою у задоволенні його заяви, позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи свої вимоги наявністю права на призначення пенсії у розмірах, які визначені ст..29 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що одним із видів пенсії є пенсія по інвалідності.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про пенсійне забезпечення", мінімальний розмір пенсії особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов'язку, а також громадянам, яких необґрунтовано було піддано політичним репресіям і в подальшому реабілітовано, інвалідність яких пов'язана з репресіями, встановлюється: інвалідам I та II груп - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком; інвалідам III групи - у розмірі півтори мінімальних пенсії за віком.

У відповідності зі ст. 10, 28, 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: інвалідам I групи - 100 відсотків пенсії за віком; інвалідам II групи - 90 відсотків пенсії за віком; інвалідам III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону. За наявності у непрацюючих інвалідів II і III груп - у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу за їх вибором пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28цього Закону.

Перехідними положеннями Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність з цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до ст. ст. 5, 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам 1 групи - у розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 2 групи - 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 3 групи - 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 1 Закону України "Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни" встановлено, що починаючи з 1 травня 2004 року, необхідно передбачати щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття: інвалідам війни II та III груп у розмірі 50 гривень, учасникам бойових дій у розмірі 40 гривень, незалежно від розміру пенсій та надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги та пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно зазначеного Закону.

Згідно з приписами статті 6 Закону України № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Право вільного вибору одного з видів пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника) особи, яка має одночасно право на різні види пенсійних виплат, визначено і у статті 10 Закону № 1058-ІV.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

У ст. 2 Закону України №1788-ХІІ передбачено одним із видів пенсії - пенсії по інвалідності.

У ст. 9 Закону України № 1058-IV передбачено одним із видів пенсій - пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі, не пов'язаного з роботою, інвалідність з дитинства).

Таким чином, законодавством у сфері пенсійного забезпечення визначено як право вибору особи на отримання одного з видів пенсії, так і порядок переведення з одного виду пенсії на інший.

Як зазначено вище, позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного Фонду України як отримувач пенсії на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". При цьому, у спірному випадку позивачем не ставилось питання про переведення його на інший вид пенсії, такої заяви до органів ПФУ позивачем подано не було. Як вбачається з заявленого позову та матеріалів справи позивач фактично просить змінити розмір його пенсії з урахуванням положень Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме призначити пенсію у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яким визначено, що мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до частини четвертої статті 29 Закону № 1788-XII мінімальний розмір пенсії особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обв'язку, а також громадянам, яких необґрунтовано було піддано політичним репресіям і в подальшому реабілітовано, інвалідність яких пов'язана з репресіями, встановлюється: інвалідам І та ІІ груп - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону.

За положенням абзацу першого пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативні-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

У статті 29 Закону № 1788-XII не визначено поняття "мінімальний розмір пенсії за віком", тому слід звертатися до інших статей, але цього ж Закону, в яких буде міститися тлумачення зазначеного вище поняття.

Враховуючи те, що в цій статті не визначено поняття "мінімальний розмір пенсії за віком", то посилатися слід на статтю 19 Закону № 1788-XII, в якій, зокрема, зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету, який встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Поняття "мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету", наведене у Законі № 1788-XII, суперечить поняттю "мінімальний розмір пенсії за віком", визначеному Законом № 1058-IV.

Отже, такий механізм розрахунку призначеної пенсії, як: у розмірах, які визначено ст. 29 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яким визначено, що мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, чинним законодавством не передбачений.

Згідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки позивач у поданій до УПФУ заяві не висловлював бажання перейти на інший вид пенсії, а фактично просить змінити порядок нарахування пенсії, який не передбачений чинним законодавством, то суд приходить до переконання, що доводи позивача не дають підстав для висновку про протиправність дій відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати.

З огляду на зазначене, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат у зв'язку з прийняттям судового рішення в адміністративній справі на користь відповідача, відсутні правові підстави для відшкодування заявлених позивачем судових витрат в сумі 1500 грн.

Від сплати судового збору позивача звільнено як інваліда ІІ групи, а тому відсутні встановлені статтею 94 КАС України підстави для стягнення судових витрат.

Керуючись ст. 159-163 КАС України, суд

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального обєднання управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання повного тексту постанови, шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя з одночасним поданням копії скарги суду апеляційної інстанції.

Суддя: О.Ю. Бойко