Справа № 822/791/16
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/791/16

Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк У.Т.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

29 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білої Л.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представників відповідача: Кучерявої Т.П., Зозулі В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2016 року Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з заявою про роз'яснення постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2016 року по справі № 822/791/16.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви Головного управління ДФС у Хмельницькій області про роз'яснення судового рішення.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити заяву до суду першої інстанції для винесення ухвали про роз'яснення постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2016 ркоу по справі № 822/791/16.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представники відповідача доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь позивача в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представників відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_4 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року, адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області, викладене у висновку від 06 листопада 2015 року щодо призначення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівника податкової міліції, нарахованого згідно Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 р. №707.

Зобов'язано Головне управління ДФС у Хмельницькій області та Державну фіскальну службу України здійснити нарахування (розрахунок) та виплату ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги, у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення II групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію" на час виникнення спірних правовідносин, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. №850, виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

28 листопада 2016 року Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області подано до суду заяву про роз'яснення судового рішення, а саме - яким чином відповідачами має бути зроблений перерахунок та виплата ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги, зокрема з врахуванням ступеня втрати працездатності, чи без такого.

В обґрунтування заяви зазначено, що згідно вимог ст. 23 Закону України "Про міліцію" одноразова грошова допомога виплачується у разі настання інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності. ОСОБА_4 02 листопада 2015 року встановлена 2 група інвалідності із втратою працездатності - 70 %.

Для заявника є незрозумілим, чи перерахунок має бути здійснений виходячи із 200-кратного прожиткового мінімуму, що становить 275600 грн. (200х1378), чи із врахуванням ступеня втрати працездатності (70%) - 192920 грн. (200х1378х70%). Також на необхідність звернення до суду про роз'яснення рішення суду було зазначено у листі ДФС України від 19 грудня 2016 року, котрим матеріали про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 було повернуто на доопрацювання.

Відмовляючи в задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що підстави для роз'яснення постанови Хмельницького окружного адміністративного суду в розумінні КАС України відсутні, відтак заява не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 170 КАС України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, однак зі змісту норми слідує, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз'яснення судового рішення.

При цьому зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Таким чином, роз'ясненню підлягають ті судові рішення, які є незрозумілими, містять суперечливі доводи.

В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Отже, необхідність роз'яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Також, роз'яснено може бути рішення у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Що стосується змісту постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2016 року колегія суддів зазначає наступне.

Так, в мотивувальній частині постанови зазначається (стор. 4 постанови) про те, що відповідачі повинні були застосувати чинний на момент звернення позивача і прийняття оскаржуваного висновку Закон України "Про міліцію" №565-XII (як правовий акт, який має вищу юридичну силу) та призначити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи.

У резолютивній частині постанови відповідачів зобов'язано здійснити нарахування (розрахунок) та виплату ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги, виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Отже, постанова не містить кількох варіантів тлумачення, при цьому у разі, якщо призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, необхідно було б здійснити з врахуванням показника ступеня втрати працездатності позивача (відповідного коригування), про це було б обов'язково вказано у рішенні суду.

Фактично заявник, викладаючи свою позицію в заяві про роз'яснення судового рішення, не намагається усунути неясність або незрозумілість судового рішення, а ставить питання про роз'яснення норми законодавства, що, відповідно, не стосується суті прийнятого рішення.

Так, згідно статті 23 Закону України "Про міліцію" (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Наведена норма імперативно вказує на розмір необхідної до виплати допомоги. Зазначення у даній статті "залежно від ступеня втрати працездатності" жодним чином не впливає на визначення розміру такої допомоги від інших обставин, крім, власне, встановлення певної групи інвалідності.

Відповідно до Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України 05.06.2012 за №420, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється: при І групі інвалідності - не вище 100%; при ІІ групі інвалідності - не вище 85%; при ІІІ групі інвалідності - не вище 65%.

Таким чином, у разі ймовірного застосування відсотку ступеня втрати працездатності, як про те зазначає заявник, у разі встановлення відповідним особам ІІ та ІІІ груп інвалідності вони б взагалі не претендували б на визначений законом розмір допомоги - 200-кратний та 150-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Відтак, ст.23 Закону України "Про міліцію" вказує, що грошова допомога надається залежно від ступеня втрати працездатності, та в подальшому конкретизує, що розмір такої залежить саме від встановлення інвалідності певної групи.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в роз'ясненні постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2016 року по справі № 822/791/16, адже дана постанова є чіткою за змістом і зрозумілою, оскільки не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо розуміння та виконання.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 31 серпня 2017 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Біла Л.М.