Справа № 815/3296/17
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3296/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання протиправною бездіяльності щодо не виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 в частині негайного виконання рішення суду щодо поновлення на роботі, та перепонах, які наводилися з метою затягування процесу виконання постанови суду; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12.01.2017р. по 24.02.2017р. у загальному розмірі 25147,52грн.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Прокуратури Одеської області щодо не виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 в частині негайного виконання рішення суду щодо поновлення на роботі, та перепонах, які наводилися з метою затягування процесу виконання постанови суду; стягнути з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.01.2017р. по 24.02.2017р. у загальному розмірі 25147,52грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р., залишеною без змін Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017р. у справі №815/4357/16, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Наказ Прокурора Одеської області №1869к від 05.08.2016р. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05.08.2016р. Присуджено до стягнення з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.08.2016р. по 11.01.2017р. у розмірі 86444,60грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. Також, позивач наголошує, що обов'язок добровільно, та негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі покладено на роботодавця. Таке рішення є обов'язковим для виконання, зокрема, посадовими особами від яких залежить реалізація підтверджених судовим рішенням прав особи. Вказаний обов'язок роботодавця полягає у видачі наказу про поновлення працівника на роботі, який виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Однак, незважаючи на обізнаність службових осіб відповідача про вказане судове рішення, його виконання було унеможливлене через зволікання та протидію. Крім того, з метою негайного добровільного виконання Прокуратурою Одеської області Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16, позивачем 12.01.2017р. на особистому прийомі прокурора області подано заяву, яку зареєстровано за №117, до якої додано вищеозначене рішення суду. Проте, замість добровільного виконання рішення, відповідач вдався до неправомірного затягування поновлення на посаді, та надано відповідь 25.01.2017р. №11-5-17 про примусове виконання рішень суду вказаної категорії, фактично відмовляючи у добровільному виконанні судового рішення. У зв'язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2017р. у справі №815/4357/16 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05.08.2016р., за результатами розгляду якої 16.02.2017р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53427213, після отримання якої Прокуратурою Одеської області винесено Наказ №347к від 27.02.2017р. щодо скасування Наказу Прокурора Одеської області від 05.08.2016р. №1869к про звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури та з органів прокуратури з 05.08.2016 за порушення вимог ст.19 Закону України «Про прокуратуру», Присяги працівника прокуратури, ст.ст. 10, 15, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, та поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури з 05 серпня 2016 року.

Відповідач - Прокуратура Одеської області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 09.08.2017р. вхід.№22203/17), наголошуючи, зокрема, що Наказом Прокуратури Одеської області №347к від 27.02.2017р. скасовано Наказ Прокурора Одеської області від 05.08.2016р. №1869к про звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури та з органів прокуратури з 05.08.2016 за порушення вимог ст.19 Закону України «Про прокуратуру», Присяги працівника прокуратури, ст.ст. 10, 15, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури з 05 серпня 2016року. У зв'язку з чим, поновлюючи ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури, Прокуратура Одеської області діяла у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені приписами чинного законодавства України.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від позивача - ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання (вхід.№24164/17 від 31.08.2017р.) про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, ОСОБА_1 починаючи з 01.11.2013року працював в органах прокуратури на посаді начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Прокуратури Одеської області.

Згідно з Наказом Прокурора Одеської області №1769к від 23.07.2015р., та на виконання Наказу Генерального прокурора України №51ш від 15.07.2015р., ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області.

Наказом виконуючого обов'язки Прокурора Одеської області №741к від 14.04.2016р., на виконання Наказу в.о. Генерального прокурора України №39ш від 12.04.2016р., у зв'язку з перейменуванням відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області, старшого радника юстиції ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури.

Наказом Прокуратури Одеської області №1869к від 05.08.2016р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", за порушення ст.19 Закону України "Про прокуратуру", Присяги працівника прокуратури, ст.ст. 10, 15, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівника прокуратури, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, старшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури, та з органів прокуратури.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р., залишеною без змін Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017р. у справі №815/4357/16, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1. Визнано протиправним та скасовано Наказ Прокурора Одеської області №1869к від 05.08.2016р. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05.08.2016р. Присуджено до стягнення з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.08.2016р. по 11.01.2017р. у розмірі 86444,60грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

З метою виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16, ОСОБА_1 на особистому прийомі Прокуратури Одеської області звернувся до прокурора Одеської області Жученка О.Д. із заявою від 12.01.2017р. №117 щодо негайного виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05.08.2016р., та стягнення з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Судом з'ясовано, що за результатами розгляду вищеозначеної заяви ОСОБА_1 від 12.01.2017р. №117, Прокуратурою Одеської області на ім»я ОСОБА_1 надіслано Лист №11-5-17 від 25.01.2017р., за підписом начальника відділу роботи з кадрами прокуратури області ОСОБА_4, у якому зазначено, що відповідно до статей 257, 258 Кодексу адміністративного судочинства України за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до статей 5, 26 якого примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців), які розпочинають примусове виконання рішення на підставі отриманого від стягувана або суду виконавчого документа. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про виконавче провадження» самостійне надіслання стягувачем виконавчого документа боржнику передбачено лише для стягнення періодичних платежів, які виплачує боржнику відповідна установа чи підприємство.

Як встановлено судом, на виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 ОСОБА_1 19.01.2017р. отримано виконавчий лист щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05.08.2016р., та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Не виконання Прокуратурою Одеської області в добровільному порядку Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16, послугувало підставою для звернення ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою щодо примусового виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №815/4357/16 від 19.01.2017р. про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05.08.2016р., та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

За наслідками розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 16.02.2017р. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53427213, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2017р. у справі №815/4357/16 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05.08.2016р., та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

27.02.2017р. на виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р., керуючись ч.2 ст.11 Закону України «Про прокуратуру» Прокуратурою Одеської області винесено Наказ №347к, за підписом прокурора області, старшого радника юстиції ОСОБА_5, яким скасовано Наказ Прокурора Одеської області від 05.08.2016р. №1869к про звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури та з органів прокуратури з 05.08.2016 за порушення вимог ст.19 Закону України «Про прокуратуру», Присяги працівника прокуратури, ст.ст. 10, 15, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури з 05 серпня 2016 року.

Несвоєчасне виконання Прокуратурою Одеської області Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 послугувало підставою для звернення позивача - ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Прокуратури Одеської області щодо не виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 в частині негайного виконання рішення суду щодо поновлення на роботі, та перепонах, які наводилися з метою затягування процесу виконання постанови суду; стягнення з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12.01.2017р. по 24.02.2017р. у загальному розмірі 25147,52грн., підлягають задоволенню частково, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, підставою для звернення ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою послугувало несвоєчасне виконання Прокуратурою Одеської області Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 в частині щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05.08.2016р., та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Згідно зі статтею 235 Кодексу законів про працю України (зі змінами та доповненнями) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно зі ст.236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому, стаття 236 Кодексу законів про працю України не містить будь-яких застережень відносно того, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо останній не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання щодо поновлення на роботі.

Частиною 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до частин 2 та 4 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що правова природа діяльності органів державної виконавчої служби, та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі, постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. При цьому, добровільне виконання рішення суду боржником є його законодавчо встановленим обов'язком, який не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Зокрема, як встановлено судом, та зазначено вище, Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Наказ Прокурора Одеської області №1869к від 05.08.2016р. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05.08.2016р. Присуджено до стягнення з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.08.2016р. по 11.01.2017р. у розмірі 86444,60грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Одночасно судом постановлено про негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Натомість, судом встановлено, що лише 27.02.2017р. на виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р., відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про прокуратуру» Прокуратурою Одеської області винесено Наказ №347к, за підписом прокурора області, старшого радника юстиції ОСОБА_5, яким скасовано Наказ Прокурора Одеської області від 05.08.2016р. №1869к про звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури та з органів прокуратури з 05.08.2016 за порушення вимог ст.19 Закону України «Про прокуратуру», Присяги працівника прокуратури, ст.ст. 10, 15, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури з 05 серпня 2016 року.

За своєю правовою природою бездіяльність - це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку щодо наявності у спірних правовідносинах бездіяльності Прокуратури Одеської області щодо виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 в частині негайного поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05.08.2016р., та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Згідно з п.34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 Рішення від 15.10.2009р. у справі «ОСОБА_6 проти України» (заява №40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Отже, безперечним є обов'язок роботодавця сплатити незаконно звільненому працівнику як середній заробіток за час вимушеного прогулу, так і середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що Прокуратурою Одеської області несвоєчасно виконано Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 в частині негайного поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05.08.2016р., та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, на думку суду позивач, з урахуванням приписів ст.236 КЗпП України, має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 12.01.2017р. по 24.02.2017р.

Відповідно до наявної у матеріалах справи Довідки Прокуратури Одеської області №197 від 30.08.2017р., за підписом начальника відділу фінансування та бухгалтерського обліку - головного бухгалтера ОСОБА_7, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995року №100 за два місяці роботи (квітень, травень) складала 15717,20грн., а середньоденна заробітна плата - 785,86грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, відповідно до пункту 2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999року №13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Отже, розрахунок грошового забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 12.01.2017р. по 24.02.2017р. судом здійснено наступним чином: позивача - ОСОБА_1 Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 поновлено на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05.08.2016р. Наказом Прокуратури Одеської області від 27.02.2017р. №347к скасовано Наказ Прокурора Одеської області від 05.08.2016р. №1869к про звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури та з органів прокуратури з 05.08.2016, та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури з 05 серпня 2016року. У зв'язку з чим, період затримки виконання судового рішення складає 32 робочих дні, зокрема, у період з 11.01.2017р. по 27.02.2017р. Два попередні місяці, що передують звільненню - квітень-травень 2016року. Середньоденний заробіток ОСОБА_1 за квітень-травень 2016року складає 785,86грн. У зв'язку з чим заборгованість Прокуратури Одеської області зі сплати середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду складає 25147,52грн. (32 дні х 785,86грн.).

Таким чином, беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправної бездіяльності Прокуратури Одеської області щодо не виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 щодо негайного виконання рішення суду про поновлення на роботі, та стягнення з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 12.01.2017р. по 24.02.2017р. у загальному розмірі 25147,52грн.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що з метою повного захисту прав, свобод, та охоронюваних законом інтересів позивача - ОСОБА_1 суд, з урахуванням приписів статті 11 КАС України, вийшов за межі позовних вимог даного адміністративного спору, та присудив до стягнення з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 саме середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, оскільки поняття «середній заробіток за час вимушеного прогулу», та «середній заробіток за час затримки виконання рішення суду» не є тотожними, та мають різну правову природу.

Між тим, суд не вбачає законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними перепон Прокуратури Одеської області, які наводилися з метою затягування процесу виконання постанови суду, оскільки жодні докази на підтвердження того, що Прокуратурою Одеської області позивачу - ОСОБА_1 чинились перепони щодо виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 в частині поновлення на роботі, у матеріалах справи відсутні.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання протиправною бездіяльності щодо не виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 в частині негайного виконання рішення суду щодо поновлення на роботі, та перепонах, які наводилися з метою затягування процесу виконання постанови суду; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12.01.2017р. по 24.02.2017р. у загальному розмірі 25147,52грн., підлягають задоволенню частково, з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання протиправною бездіяльності щодо не виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 в частині негайного виконання рішення суду щодо поновлення на роботі, та перепонах, які наводилися з метою затягування процесу виконання постанови суду; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12.01.2017р. по 24.02.2017р. у загальному розмірі 25147,52грн., задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Прокуратури Одеської області щодо не виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 в частині негайного виконання рішення суду щодо поновлення на роботі.

3. Стягнути з Прокуратури Одеської області (65026, м.Одеса, вул.Пушкінська,3, ) на користь ОСОБА_1 (65000АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 12.01.2017р. по 24.02.2017р. у загальному розмірі 25147(двадцять п'ять тисяч сто сорок сім)грн. 52коп., без утримання прибуткового податку з громадян, та інших обов'язкових платежів.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Прокуратури Одеської області (65026, м.Одеса, вул.Пушкінська,3, ) на користь ОСОБА_1 (65000АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640(шістсот сорок)грн.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.