Справа № 804/8555/16
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2017 р. Справа № 804/8555/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняВоробйовій П.В.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: Осіпов М.М., Павелко С.М. Кривошея А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування рішень, -
02.12.2016р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 та, з урахуванням заяви про зміну (уточнення) позовних вимог від 22.06.2016р., просить:
- скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №199 від 22.06.2016р. «Про призначення службового розслідування з приводу виконання наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №112 від 09.03.2016р. «Про введення в тимчасову експлуатацію транспортного засобу»;
- визнати протиправним та скасувати акт службового розслідування, затверджений командиром ВЧ НОМЕР_1 полковником медичної служби 08.07.2016р. проведеного на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №199 від 22.06.2016р.;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира ВЧ НОМЕР_1 №222 від 08.07.2016р. «Про підсумки службового розслідування з приводу виконання наказу командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 №112 від 09.03.2016р. «Про введення в тимчасову експлуатацію транспортного засобу»;
- зняти з ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення, визначене в наказі командира ВЧ НОМЕР_1 №222 від 08.07.2016р. у вигляді суворої догани, з внесенням зазначеного виправлення у всі документи, що передбачають облік дисциплінарних стягнень;
- скасувати п.3 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №183 від 03.08.2016р. «Про встановлення розмірів окремих додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за липень 2016р.» щодо утримання грошових коштів у розмірі 20% з ОСОБА_1 на підставі притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани;
- виплатити ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 927 грн. утримані з підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани на підставі п.3 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №183 від 03.08.2016р. «Про встановлення розмірів окремих додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовцям з ВЧ НОМЕР_1 за липень 2016р.».
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16.01.2012р. він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді помічника начальника військового госпіталю ВЧ НОМЕР_1 з матеріально-технічного забезпечення-начальника відділення матеріально-технічного забезпечення. За наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №222 від 08.07.2016р. на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. Позивач вважає накладене дисциплінарне стягнення безпідставним та незаконним, оскільки службове розслідування було ініційоване наказом №199 від 22.06.2016р. про призначення службового розслідування з приводу виконання наказу №112 від 09.03.2016р. «Про введення в тимчасову експлуатацію транспортного засобу». У акті службового розслідування зазначено, що позивачем не було виконано реєстрації автомобілю у ВІЗБДР у зазначений термін. При спробі зареєструвати транспортний засіб, було відмовлено із-за відсутності необхідних документів для постановки транспортного засобу на облік у ВЧ НОМЕР_1 та отримання відповідних документів від відділення ВІЗБДР ВСП м. Дніпропетровськ. Про неможливість отримання реєстрації транспортного засобу позивачем не було доведено командиру ВЧ НОМЕР_1 полковнику м/с ОСОБА_2 рапортом. Проте позивач вказує, що він неодноразово доповідав командиру ОСОБА_2 усно про неможливість проведення реєстрації транспортного засобу через відсутність необхідних документів, однак зазначені пояснення не були враховані та не були відображені ні в акті службового розслідування, ні в аркуші співбесіди, ні в наказі, а також матеріали службового розслідування не містять пояснень самого полковника м/с ОСОБА_2 , а тому позивач вважає, що за вказане порушення на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани без урахування ст.ст.5,86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України».
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, в усних поясненнях та у письмових запереченнях на позов просив відмовити у задоволенні даного позову посилаючись на правомірність прийнятих оспорюваних рішень, оскільки за результатами службового розслідування встановлено, що позивач, який відповідає за матеріальне та технічне забезпечення підрозділів по службах матеріально-технічного забезпечення, технічний стан, правильну експлуатацію та ремонт техніки служб тилу, в порушення функціональних обов`язків не вжив певних заходів щодо реєстрації транспортного засобу автомобілю Mitsubishi L-200, наказ №112 Про введення в тимчасову експлуатацію транспортного засобу» від 09.03.2016р. не виконав, майор ОСОБА_1 про обставини невиконання наказу, наслідки та шляхи усунення письмово не довів командиру ВЧ НОМЕР_1 . Крім того, у подальшому протягом трьох місяців не було вжито заходів щодо реєстрації транспортного засобу, що призвело до низки порушень законодавства щодо забезпечення постійного контролю за наявністю, якісним станом і ефективністю використання військового майна, закріпленого за Військовою частиною. Проте, всупереч обов`язкам, встановленим ст.ст.11,16,37,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999р. №548-ХІУ, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.1999р. №551-ХІУ, діючи умисно, всупереч інтересам служби, позивач будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом в порушення функціональних обов`язків не вжив заходів щодо реєстрації транспортного засобу, чим вчинив відмову від виконання законних вимог командира, при цьому, порушив вимоги п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2009р. №1032 «Про порядок відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів Збройних Сил України» щодо реєстрації транспортного засобу протягом 10 діб після його надходження до військової частини, а враховуючи, що транспортний засіб був переданий ВЧ НОМЕР_1 в листопаді 2015р. військовим капеланом та прийнятий на баланс по акту прийому №38 від 09.03.2016р. повинен бути зареєстрований відповідальною особою протягом 10 діб (до 20.03.2016р.). На підставі вказаних виявлених порушень згідно ст.45 Дисциплінарного статуту за наказом №222 від 08.07.2016р. позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за недбале відношення до своїх функціональних обов`язків та невиконання наказу у вигляді суворої догани.
У судовому засіданні оголошувалася перерва до 06.07.2017р.
У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у даній справі.
ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, має звання майора, проходить військову службу у Збройних Силах України за контрактом, при цьому, у період з 16.01.2012р. по 29.12.2016р. проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення начальника відділення матеріально-технічного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується матеріалами справи.
22.11.2015р. військовим капеланом Збройних Сил України о. ОСОБА_3 було передано у постійне користування командиру ВЧ НОМЕР_1 - полковнику медичної служби ОСОБА_2 для використання у своїй службовій діяльності автомобіль - Mitsubishi L-200 згідно акту передачі транспортного засобу №22/11 від 22.11.2015р. (а.с.121).
09.03.2016р. вказаний вище автомобіль був прийнятий командиром ВЧ НОМЕР_1 полковником м/с ОСОБА_2 за актом прийому №38 (а.с.111).
Також, 09.03.2016р. командиром ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 був прийнятий наказ за №112 «Про введення в тимчасову експлуатацію транспортного засобу» за яким помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення майора ОСОБА_1 визначено відповідальним про прийом та введення в експлуатацію автомобілю - Mitsubishi L-200 з організацією технічного огляду та отримання технічного талону і номерних знаків у зональному відділенні військової служби правопорядку Дніпропетровського гарнізону (а.с.104).
У зв`язку з відсутністю документів на даний автомобіль, він не був облікований згідно керівних документів, автомобіль не був розмитнений, це потребувало проведенню роботи по розмитненню через Міністерство соціальної політики, що не було зроблено, так як алгоритм дій з цього питання не був відомий. Також і вартість автомобілю не була визначена про що було повідомлено командира ВЧ НОМЕР_1 полковника м/с ОСОБА_2 майором ОСОБА_1 в усній формі, що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 та письмовими поясненнями ОСОБА_2 ( а.с.100-101, 136-138).
22.06.2016р. командиром ВЧ НОМЕР_1 полковником м/с ОСОБА_4 був прийнятий наказ №199 «Про призначення службового розслідування з приводу виконання наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №112 від 09.03.2016р. «Про введення в тимчасову експлуатацію транспортного засобу» за п.1 якого було призначено службове розслідування з приводу виконання наказу №112 саме майором ОСОБА_1 (а.с.7,15-96).
04.07.2016р. позивачем у межах службового розслідування були надані письмові пояснення з приводу ситуації, яка склалася при здійсненні реєстрації вказаного автомобілю за наказом №112 від 09.03.2016р., а також командиром ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 04.07.2016р. була проведена бесіда, що підтверджується копією письмових пояснень позивача та копією аркушу бесіди (а.с.11,99-101).
08.07.2016р. було складено акт службового розслідування, який був затверджений командиром ВЧ НОМЕР_1 полковником м/с ОСОБА_4 08.07.2016р. зі змісту якого видно, що ОСОБА_1 не виконав реєстрацію автомобілю у військовій інспекції безпеки дорожнього руху у зазначений термін, при спробі зареєструвати було відмовлено за відсутністю необхідних документів, про неможливість реєстрації не було доведено командиру ВЧ НОМЕР_1 полковнику м/с ОСОБА_2 рапортом, у зв`язку з чим запропоновано за вищезгадане порушення та недопущення подібних випадків майору ОСОБА_1 оголосити догану за невиконання наказу командира ВЧ НОМЕР_1 полковника м/с ОСОБА_2 (а.с.9-10,97-98).
Згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.07.2016р. №222 «Про підсумки службового розслідування з приводу виконання наказу командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 №112 від 09.03.2016р. «Про введення в тимчасову експлуатацію транспортного засобу» за п.2 якого за недбале відношення до своїх посадових обов`язків та невиконання наказу командира ВЧ НОМЕР_1 помічнику начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення начальника відділення матеріально-технічного забезпечення майору ОСОБА_1 оголошено сувору догану ( а.с.12-13, 113-114).
А 03.08.2016р. за п.3 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №183 у зв`язку з оголошенням суворої догани за наказом №222 від 08.07.2016р. позивачу була встановлена премія за липень 2016р. у розмірі 80% від максимальної суми премії (а.с.185-186).
За наданою довідкою №292 від 05.07.2017р. позивачеві була зменшена премія за липень 2016р. на 20%, яка становить 927,00 грн. (а.с.192).
Позивач оспорює накази №199 від 22.06.2016р., № 222 від 08.07.2016р., акт службового розслідування від 08.07.2016р., п.3 наказу №183 від 03.08.2016р. та просить зняти з позивача дисциплінарне стягнення та виплатити 927 грн. грошових коштів, утриманих з підстав застосування вказаного дисциплінарного стягнення посилаючись на те, що вказані рішення є безпідставними та незаконними, прийнятими без урахування пояснень полковника м/с ОСОБА_2 та без урахування інших обставин щодо попередньої поведінки позивача та розміру завданих державі збитків в порушення ст.ст.5,86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Заслухавши позивача та представників сторін, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення даного позову в частині визнання протиправним та скасування п.2 наказу №222 від 08.07.2016р. щодо оголошення ОСОБА_1 суворої догани, скасування п.3 наказу №183 від 03.08.2016р., зобов`язання відповідача вчинити певні дії та стягнення 927 грн.
Порядок проходження військової служби та притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців Збройних Сил України врегульовано положеннями Закону України Про військовий обов`язок і військову службу», Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999р. №548-ХІУ ( далі Статут внутрішньої служби), Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24.03.1999р. №551-ХІУ ( далі Дисциплінарний статут) та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 15.03.2004р. № 82 ( далі Інструкція).
Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
За приписами ст.5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
У відповідності до ст.84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Положеннями пункту 1.5 розділу І Інструкції передбачено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження.
Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі.
У разі потреби залучення фахівців до проведення службового розслідування командиром (начальником) призначається комісія у складі групи фахівців на чолі з головою комісії, про що оголошується в наказі.
Відповідно до розділу 3 Інструкції розслідуванням повинно бути встановлено:
- наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки;
- осіб, з вини яких трапилася подія та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення;
- наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця;
- конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;
- вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів,які було порушено;
- ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення;
- форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного;
- умови та причини, що сприяли правопорушенню;
- чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.
У відповідності до вимог п.4.3 розділу 4 Інструкції встановлено, що після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування.
Посадова особа, яка призначила службове розслідування, проводить бесіду з військовослужбовцем, стосовно якого воно проводилось.
Також і ч.1, ч.2 ст.86 Дисциплінарного статуту визначено, що після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення; під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Аналіз вказаних законодавчих норм свідчить про те, що під час проведення службового розслідування повинні бути встановлені такі обставини, зокрема, особи, з вини яких трапилася подія та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам; наявність причинного зв`язку між подією, в приводу якої було призначено службове розслідування та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню, при цьому, після підписання акту службового розслідування, посадова особа, яка призначила службове розслідування зобов`язана провести бесіду з військовослужбовцем стосовно якого воно проводилось та прийняти відповідне рішення з обранням виду дисциплінарного стягнення з урахуванням характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки військовослужбовця, тривалості військової служби та рівня його знань про порядок служби.
Разом з тим, як свідчать матеріали справи, зокрема, письмові пояснення позивача від 04.07.2016р., а також і письмові пояснення полковника м/с ОСОБА_2 від 21.04.2017р., який був командиром ВЧ НОМЕР_1 та приймав наказ №112 від 09.03.2016р., за невиконання якого позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за оспорюваним наказом №222 від 08.07.2016р., майор ОСОБА_1 вчинив дії, направлені на постановку автомобілю - Mitsubishi L-200 на облік для отримання технічного талону та номерного знаку шляхом його звернення до ВІБДР Дніпропетровського ВСП, проте майору ОСОБА_1 було відмовлено у постановці на облік вказаного автомобілю через відсутність первинних документів на даний автомобіль, який був переданий, як гуманітарна допомога, військовим капеланом о. ОСОБА_3 у користування полковника м/с ОСОБА_2 про що майор ОСОБА_1 доповів командиру ВЧ НОМЕР_1 полковнику м/с ОСОБА_2 в усній формі без складання письмового рапорту, що на думку ОСОБА_2 не суперечить Статуту Збройних Сил України (а.с.100-101, 136-138).
Між тим, акт службового розслідування від 08.07.2016р. не містить обґрунтувань та мотивів не врахування при проведенні розслідування вказаних пояснень майора ОСОБА_1 щодо перешкод у реєстрації автомобілю і постановці його на облік за відсутності на нього первинних документів; у межах службового розслідування не було відібрано письмових пояснень у полковника м/с ОСОБА_2 з даного питання, який приймав наказ №112 від 09.03.2016р. та який був командиром ВЧ НОМЕР_1 у вказаний період; не встановлено форму вини позивача (навмисно чи з необережності) та мотиви поведінки позивача; не враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка позивача, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби про що відсутні відомості як у акті перевірки, так і у оспорюваному наказі №222 від 08.07.2016р., а тому, суду приходить до висновку, що вказане службове розслідування проведено без дотримання вимог ст.ст.5,86 Дисциплінарного статуту та розділу 3 Інструкції.
Водночас, у ході судового розгляду справи полковником м/с ОСОБА_2 були надані суду письмові пояснення від 21.04.2017р. з приводу виконання позивачем наказу №112 від 09.03.2016р., у яких він підтвердив, що майор ОСОБА_1 щодо неможливості постановки автомобілю Mitsubishi L-200 на облік через відсутність первинних документів на даний автомобіль на виконання наказу №112 від 09.03.2016р. довів до відома ОСОБА_2 , який на той момент був командиром ВЧ НОМЕР_1 , в усній формі, що не суперечить Статуту Збройних Сил України та зазначив, що підстав для накладення будь-якого стягнення на ОСОБА_1 у нього не було (а.с.136-138).
Також і згідно ст.37 Статуту внутрішньої служби передбачено, що про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він не спроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Як свідчать вище досліджені судом докази, майор ОСОБА_1 виконав усі вищезазначені у ст.37 Статуту внутрішньої служби дії, зокрема,вжив заходів до виконання наказу №112 від 09.03.2016р. звернувся з метою реєстрації автомобілю Mitsubishi L-200 та постановки його на облік у відповідний орган, проте йому було відмовлено через відсутність первинних документів на цей автомобіль про що він повідомив свого безпосереднього керівника командира ВЧ НОМЕР_1 полковника м/с ОСОБА_2 в усній формі, що не суперечить ст.37 Статуту внутрішньої служби та підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями полковника м/с ОСОБА_2 від 21.04.2017р. (а.с.136-138).
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача без врахування вищенаведених обставин у справі, які не були враховані відповідачем під час проведення службового розслідування у порушення вимог розділу 3 Інструкції.
Також відповідачем при проведенні службового розслідування не було дотримано і порядку проведення бесіди з військовослужбовцем, яка проводиться після складання акту службового розслідування згідно до вимог п.4.3 розділу 4 Інструкції.
Проте, як свідчить зміст аркушу бесіди командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 з майором ОСОБА_1 , бесіда з військовослужбовцем проведена 04.07.2016р., а акт службового розслідування складений 08.07.2016р., тобто бесіду з позивачем проведено до складання акту службового розслідування, а не після його складання, що суперечить п.4.3 розділу 4 Інструкції.
Окрім того, відповідачем у межах службового розслідування не було враховано характер та обставини вчинення правопорушення, не враховано його наслідки, не врахована попередня поведінка позивача, не врахована тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби, не враховано розмір завданих збитків державі та іншим особам, що передбачено ст.ст.5,86 Дисциплінарного статуту.
Приймаючи до уваги викладене, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани за невиконання наказу командира ВЧ НОМЕР_1 полковника м/с ОСОБА_2 №112 від 09.03.2016р. за оспорюваним наказом №222 від 08.07.2016р. є протиправним, а тому він підлягає скасуванню.
При цьому, слід зазначити, що підлягає скасуванню лише п.2 вказаного наказу №222 від 08.07.2016р., оскільки саме цей пункт стосується порушення прав, свобод та інтересів позивача, разом з тим інші пункти оспорюваного наказу стосується прав і обов`язків інших осіб та позивачу чинним законодавством не надано право захисту прав і інтересів інших осіб згідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України.
З огляду на те, що судом встановлено протиправність п.2 наказу №222 від 08.07.2016р., яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани, то підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про скасування пункту 3 наказу №183 від 03.08.2016р. щодо утримання з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 20% на підставі такого дисциплінарного стягнення та стягнення з відповідача цих утриманих коштів у сумі 927 грн. за липень 2016р., що становить 20% згідно наданої відповідачем довідки №292 від 05.07.2017р. (а.с.192).
Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Представник відповідача у ході судового розгляду справи не було подано жодних доказів та не наведено підстав, які б спростовували вищенаведені обставини, встановлені у ході судового розгляду справи та з урахуванням цього не доведено обґрунтованість притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за п.2 наказу №222 від 08.07.2016р. та обґрунтованість утримання з позивача 20% грошових коштів за п.3 наказу №183 від 03.08.2016р.
Судом не можуть бути також покладені в основу даного судового рішення доводи представника відповідача про те, що позивача було притягнуто за недбале відношення до своїх обов`язків та невиконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 , так як матеріали службового розслідування не містять жодного посилання на недбале відношення до своїх посадових обов`язків позивачем та не встановлено у чому саме воно полягає, не доведено і невиконання позивачем наказу №112 від 09.03.2016р. з урахуванням наданих у ході судового розгляду справи письмових пояснень самого полковника м/с ОСОБА_2 , який приймав вказаний наказ та повідомив суд про те, що ОСОБА_1 довів до його відома в усній формі про причини неможливості виконання вказаного наказу у зазначені терміни, що спростовує всі доводи представника відповідача про вчинене позивачем правопорушення.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням вимог ч.3 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії (бездіяльність) відповідача щодо правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за оспорюваним наказом №222 від 08.07.2016р. та наказом №183 від 03.08.2016р., суд приходить до висновку, що відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законів України, необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині визнання протиправним та скасування п.2 наказу №222 від 08.07.2016р., скасування п.3 наказу №183 від 03.08.2016р. та стягнення з відповідача на користь позивача 927 грн. утриманих з підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.
Також з метою повного та ефективного захисту порушеного права позивача підлягають і задоволенню похідні позовні вимоги позивача про зняття з позивача дисциплінарного стягнення, накладеного наказом №222 від 08.07.2016р. з внесенням зазначених даних у всі документи, що передбачають облік дисциплінарних стягнень, проте згідно ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України слід зобов`язати відповідача відобразити відомості про скасування застосованого до позивача дисциплінарного стягнення у всі документи, що передбачають облік дисциплінарних стягнень,оскільки суд не може підміняти повноваження суб`єкта владних повноважень, проте суд наділений повноваженнями зобов`язати відповідача вчинити певні дії згідно ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України.
Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про скасування наказу №199 від 22.06.2016р. про призначення службового розслідування та визнання протиправним та скасування акту службового розслідування від 08.07.2016р., оскільки акт службового розслідування не є рішенням суб`єкта владних повноважень, так як не породжує у позивача будь-яких прав та обов`язків, які обов`язкові позивачем до виконання, а лише фіксує певні факти порушень. Що стосується визнання протиправним та скасування наказу №199 від 22.06.2016р., то слід зазначити, що вказаний наказ також не порушує прав та обов`язків позивача, не спонукає позивача до будь-яких обов`язкових до виконання дій, цей наказ вичерпав свою дію фактом його виконання, а тому його скасування не призведе до відновлення порушеного права позивача.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення даного позову.
Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати п.2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №222 від 08.07.2016р. щодо оголошення ОСОБА_1 суворої догани.
Зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 зняти з ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення, застосоване за п.2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №222 від 08.07.2016р. із відображенням зазначеного у всіх документах, що передбачають облік дисциплінарних стягнень.
Скасувати п.3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №183 від 03.08.2016р. щодо утримання з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 20% на підставі такого дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) грошові кошти, які були утримані з підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани у розмірі 927 грн. 00 коп. (дев`ятсот двадцять сім грн. 00 коп.).
В іншій частині позову відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 11 липня 2017 року.

Суддя С.О. Конєва