Справа № 812/1179/17
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову

17 серпня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1179/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Петросян К.Є.,

при секретарі судового засідання - Дюкаревій М.І.,

за участю:

представників позивача - Татарченка К.В., Шарка Д.Р.,

представника відповідача - Коренєвої Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Автолайн компані» до Департаменту регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації про визнання нечинним рішення щодо розірвання в односторонньому порядку договору № 73/2016 на регулярні перевезення пасажирів на постійному приміському та міжміському автобусному маршруті загального користування,-

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного підприємства «Автолайн компані» до Департаменту регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації про визнання нечинним рішення щодо розірвання в односторонньому порядку договору № 73/2016 на регулярні перевезення пасажирів на постійному приміському та міжміському автобусному маршруті загального користування.

16 серпня 2017 року позивачем подано клопотання про забезпечення адміністративного позову, шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення відповідача про одностороннє розірвання договору № 73/2016 з позивачем, викладене у листі відповідача від 31.07.2017 № 6/д-2163, до вирішення справи по суті.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначив, що відповідачем листом від 31.07.2017 № 6/д-2163 повідомлено про розірвання договору від 25.10.2016 № 73/2016 про регулярні перевезення пасажирів на постійному приміському та міжміському (внутрішньо обласному) автобусному маршруті загального користування (Рубіжне АС - Новокраснянка) в односторонньому порядку з позивачем, що є безпідставним та протиправним рішенням, на думку позивача.

В результаті цього, автостанціями ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» у населених пунктах області припинено обслуговування автобусів ПП «Автолайн компані» за вказаним маршрутом, що унеможливлює та суттєво ускладнює подальше здійснення ліцензійної господарської діяльності позивачем.

Враховуючи викладене та те, що існує, на думку позивача, очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також те, що очевидним є ознаки протиправності рішення суб'єкта владних повноважень, з посиланнями на ст.117 КАС України, позивач просить суд задовільнити клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

У судовому засіданні представники позивача підтримали клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, зазначили, що внаслідок вказаного рішення відповідача, яке має ознаки очевидної протиправності, ПП «Автолайн компані» несе значні збитки, а тому просили задовольнити заявлене клопотання шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення.

Представник відповідача у судовому засіданні проти клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову заперечував, посилаючись на відсутність доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, дослідивши наявні в матеріалах справи докази обґрунтованості клопотання про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються (ч.3 ст.117 КАС України).

Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям обґрунтованості, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу.

Виходячи з положень статті 117 КАС України, підставами вжиття заходів забезпечення позову є:

- очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

- неможливість захисту прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів;

- якщо для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат;

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 17 вищезазначеної Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на ту обставину, що предметом розгляду в даній адміністративній справі є правомірність рішення відповідача про одностороннє розірвання договору № 73/2016 з позивачем, викладене у листі відповідача від 31.07.2017 № 6/д-2163, на регулярні перевезення пасажирів на постійному приміському та міжміському автобусному маршруті загального користування.

Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Отже, забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення відповідача про одностороннє розірвання договору № 73/2016 з позивачем, викладене у листі відповідача від 31.07.2017 № 6/д-2163, за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Також суд вважає, що позивачем не надано доказів існування очевидної небезпеки його правам, свободам та інтересам, неможливості або ускладнення їх захисту без вжиття вищевказаних заходів забезпечення позову до моменту набрання рішення суду законної сили. Крім того, в даній справі відсутні підстави вважати, що дія оскарженого рішення до вирішення справи по суті може спричинити незворотні негативні наслідки для позивача чи стане перешкодою для реального виконання прийнятого судового рішення.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, через що, у задоволенні клопотання позивачу належить відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 117, 118, 160, 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Автолайн компані» до Департаменту регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації про визнання нечинним рішення щодо розірвання в односторонньому порядку договору № 73/2016 на регулярні перевезення пасажирів на постійному приміському та міжміському автобусному маршруті загального користування,- відмовити.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, мають право заявляти клопотання про забезпечення позову протягом розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 КАС України ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Повний текст ухвали складено та підписано 21 серпня 2017 року.

СуддяК.Є. Петросян