Справа № 825/977/17
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2017 року м.Чернігів Справа № 825/977/17

Чернігівський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Скугоревої Н.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача Корнієнко С.Г.,

представника третьої особи Полевика О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Корнієнко Світлани Григорівни, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду знаходиться справа з адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Корнієнко Світлани Григорівни (далі-державний реєстратор), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (третя особа) про визнання протиправним та скасування рішення від 29.03.2017 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна нежитлову будівлю, загальною площею 398,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ»'.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю реєстрації права власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект». Оскаржуване рішення державного реєстратора, на думку позивача, прийнято з порушенням вимог пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 №1127, яким передбачено, що для державної реєстрації прав власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, подаються копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця та документ, що підтверджує наявність факту завершення 30 -денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя. Однак письмової вимоги про усунення порушень позивач від іпотекодержателя не отримував.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Державний реєстратор в судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки 08.11.2016 ТОВ «Кей-Колект» на адресу позивача направлена письмова вимога про усунення порушень за № 736055/52, в який попереджено позивача, що в разі невиконання цієї вимоги протягом 30 - денного строку іпотекодержатель має намір продати предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Зазначена письмова вимога направлена позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та вручена особисто адресату.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Державним реєстратором прийнято рішення №34512123 від 29.03.2017 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким за ТОВ «Кей-Колект» зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Доводи позивача ґрунтуються на протиправності рішення відповідача, як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, та полягають у недотриманні, на думку позивача, державним реєстратором вимог пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 №1127, яким передбачено, що для державної реєстрації прав власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, подаються копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця та документ, що підтверджує наявність факту завершення 30 - денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя. Тобто у даній справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

Враховуючи викладене, твердження відповідача та представника третьої особи про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, є безпідставними.

Вирішуючи даний адміністративний спір суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 0 від 18.06.2008, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_4 (Позичальник) укладено договір іпотеки від 18.06.2008, зареєстрований в реєстрі за № 3132, предметом якого є нерухоме майно: житлова будівля-приміщення з літери 1-1 по літеру 1-5, з літери 2-1 по літеру 2-12, літера 3-1, загальною площею 398,4 кв.м. (а.с. 22), яка належала Іпотекодавцю (позивачу) на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого Крайчинським В.М. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу від 30.12.2004 за реєстровим № 1606 (а.с. 14).

Умови виконання кредитної заборгованості були предметом розгляду в порядку цивільного судочинства в суді.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.10.2010 стягнуто в солідарному порядку з позивача на користь Банку заборгованість по кредитному договору.

11.06.2012 між Банком та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу згідно якого Банк передав у власність ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за кредитним договором № 0 від 18.06.2008, а ТОВ «Кей-Колект» прийняло право вимоги за договором іпотеки від 18.06.2008.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав врегульовані в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В частині третій статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначені повноваження державного реєстратора, а саме: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення), державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Положеннями частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені в Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127).

Відповідно до пункту 61 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

В адміністративному позові та в судовому засіданні представник позивача посилається на те, що ні ПАТ «УкрСиббанк», ані ТОВ «Кей-Колект» письмову вимогу про усунення порушень на адресу позивача не направляли. Жодної іншої вимоги від іпотекодарждателів позивач не отримував, що є порушенням пункту 61 Порядку № 1127.

Разом з тим, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів суд встановив, що 08.11.2016 ТОВ «Кей-Колект» на адресу ОСОБА_4, що проживає в АДРЕСА_2, направлена письмова вимога про усунення порушень основного зобов'язання, в якій зазначено, що ТОВ «Кей-Колект» придбало право вимоги за кредитним договором № 0 та вимагає сплатити борг. Також попереджено, що у разі невиконання цієї вимоги протягом 30-денного строку, товариство має намір продати нерухоме майно в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Вказана письмова вимога (штрихкодовий ідентифікатор 582) вручена особисто адресату, що підтверджується інформацією Укрпошти, яка міститься в реєстраційній справі (а.с.111). Даний факт, на запит суду, також підтверджено листом Укрпошти від 07.08.2017 № 07-20-914, в якому вказано, що рекомендований лист 582 отримано особисто адресатом 17.11.2016 (а.с.139).

Наявність вказаних документів на час проведення спірної реєстрації прав власності за ТОВ «Кей-Колект» підтверджується матеріалами реєстраційної справи (а.с.89-120).

Посилання представника позивача на те, що позивач взагалі не підписував поштове повідомлення про вручення рекомендованого листа, що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення, суд вважає безпідставними, оскільки статтею 10 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до повноважень державного реєстратора вчинення таких дій, як перевірка справжності підпису на вказаних документах, не передбачено.

Водночас суд звертає увагу, що відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, одержувач, це адресат або особа, уповноважена ним на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом (п.2); Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу (п.99). Оператор поштового зв'язку за невиконання чи неналежне виконання послуг поштового зв'язку несе відповідальність перед користувачами послуг поштового зв'язку згідно із законом (п.129). Будь-яка інформація про поштове відправлення, поштовий переказ, відправника (найменування, поштова адреса) надається лише адресату або його законному представнику за його заявою. Працівники поштового зв'язку, які допустили порушення зазначених вимог, несуть відповідальність згідно із законом (п.130).

Отже, аналізуючи наведену норму, можна зробити висновок, що відповідальність за порушення Правил надання послуг поштового зв'язку несуть працівники поштового зв'язку.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що державним реєстратором під час прийняття рішення № 34512123 від 29.03.2017 дотримані приписи пункту 61 Порядку № 1127, а саме у відповідача були наявні: копія письмової вимоги ТОВ «Кей-Колект» про усунення порушень, адресованої ОСОБА_4 (а.с.106), та інформація Укрпошти про вручення повідомлення (а.с.111), що підтверджували наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, письмових вимог іпотекодержателя.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування (частина перша статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України)

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову (частини друга статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд зазначає, що відповідачем доведено належними доказами правомірність прийнятого рішення №34512123 від 29.03.2017, в той час, як позивачем не доведено, яким чином спірним рішенням порушено його законні права.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись статтями 2, 69, 70, 71, 72, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко