Справа № 125/1103/17
Суддя: Питель О. В.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2017 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Питель О.В.,

за участі: секретаря Білик Н.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Чубар О.В.

третьої особи ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Барської міської ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Барської міської ради Вінницької області №138 від 27.04.2017 та зобов'язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Барського районного суду Вінницької області з позовом до Барської міської ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Барської міської ради Вінницької області №138 від 27.04.2017 та зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням виконавчого комітету Барської міської ради Вінницької області №138 від 27.04.2017 «Про надання дозволу на приватизацію житла» надано дозвіл ОСОБА_4 та членам її сім'ї на приватизацію квартири АДРЕСА_1. Позивач вважає таке рішення протиправним, з таких підстав. 15.02.2007, під час роботи у Барському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів філії «Управління магістральних газопроводів» «Черкаситрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз», згідно з ст. 58 Житлового кодексу України, відповідно до рішення виконавчого комітету Барської міської ради від 15.02.2007, позивач отримав ордер №2042 на зайняття квартири АДРЕСА_1. У ордері зазначено, що на момент його видачі до складу сім'ї позивача входили: ОСОБА_7 - дружина, ОСОБА_4 - донька, ОСОБА_9 - син. Рішенням 4 сесії Барської міської ради Вінницької області 8 скликання від 22.02.2017 житловий будинок АДРЕСА_1 прийнято безоплатно у комунальну власність Барської міської об'єднаної територіальної громади, у особі Барської міської ради, на баланс комунального підприємства «Барське будинкоуправління». ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4), донька позивача, на даний час повнолітня і має свою сім'ю, проживає окремо та не є членом сім'ї позивача. Шлюб між позивачем та ОСОБА_7 розірвано 20.05.2008. Позивач вважає, що на даний час право на придбання у приватну власність вказаної квартири має лише він, як наймач житлового приміщення, дії міської ради вважає незаконними, рішення виконавчого комітету Барської міської ради Вінницької області №138 від 27.04.2017 - протиправним і просив його скасувати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, що викладені у позовній заяві. Зазначив, що наразі не має наміру приватизувати квартиру. Вказав, що участь у приватизації є добровільною, а не примусовою. Просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 27.05.2017 (а.с. 40-42), позов підтримав, пояснив, що ОСОБА_4 не є членом сім'ї позивача, оскільки повнолітня та має власну сім'ю. Шлюб між позивачем та ОСОБА_7 розірвано. На даний час право на придбання у приватну власність вказаної квартири має лише позивач, як наймач житлового приміщення. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 65-1 Житлового кодексу України наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством. Тому представник позивача вважає, що лише наймач житлового приміщення, тобто позивач, вправі звернутися до Барської міської ради для отримання дозволу на приватизацію, відтак рішення виконавчого комітету вважає протиправним. Крім того, представник позивача просив задовольнити вимоги позивача про зобов'язання міської ради утриматися від проведення приватизації без згоди позивача. Додатково зазначив, що рішення виконавчого комітету хоч і не визнає право власності, однак порушує права позивача, оскільки надало право ОСОБА_4 та членам її сім'ї приватизувати квартиру, наймачем якої є позивач. Просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Представник відповідача Барської міської ради Вінницької області ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності №893 від 03.05.2017 (а.с. 80), позов не визнала, пояснила, що рішенням 4 сесії Барської міської ради Вінницької області 8 скликання від 22.02.2017 житловий будинок АДРЕСА_1 прийнято безоплатно у комунальну власність Барської міської об'єднаної територіальної громади, в особі Барської міської ради, на баланс комунального підприємства «Барське будинкоуправління». Рішенням Виконавчого комітету Барської міської ради Вінницької області №138 від 27.04.2017 «Про надання дозволу на приватизацію житла» ОСОБА_4 та членам її сім'ї надано дозвіл на приватизацію квартири АДРЕСА_1. Відповідно до п. 30 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» №280/97-ВР вiд 21.05.1997 однією із виключних компетенцій сільських, селищних, міських рад є прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна, затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації, визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності, вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Таким чином, представник відповідача вважає, що виконавчий комітет не мав права відмовити ОСОБА_4 у наданні дозволу на приватизацію, зазначила, що міська рада не перевіряє чи є право у особи на приватизацію та відповідні документи, цим займається Бюро по приватизації, яке утворене міською радою спеціально з такою метою. Додала, що рішення про приватизацію приймає Бюро по приватизації після перевірки усіх обставин та документів. На підставі викладеного представник відповідача просила відмовити у позові.

На запитання представника позивача представник відповідача суду пояснила, що у міській раді заяву ОСОБА_4 міський голова розписав ОСОБА_11, яка є спеціалістом відповідного відділу та перевіряла чи ОСОБА_4 має право отримати дозвіл на приватизацію. При цьому, ОСОБА_11 керувалася тим, що ОСОБА_4 була зареєстрована у квартирі, з дозволом про приватизацію якої звернулася.

Представник третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_10., яка діє на підставі ордеру серії ВН №024185 від 05.06.2017 (а.с. 44) та витягу з договору про надання правової допомоги від 05.06.2017 (а.с. 45), проти позову заперечила. Пояснила, що у Барської міської ради Вінницької області не було підстав відмовляти ОСОБА_4 у наданні дозволу на приватизацію квартири АДРЕСА_1, оскільки остання була вписана до ордеру, вселена на законних підставах та зареєстрована у спірній квартирі, на момент видачі ордеру була неповнолітньою. Рішення про приватизацію приймає Бюро по приватизації державного житлового фонду.

Третя особа ОСОБА_4 просила відмовити у позові. Суду пояснила, що їй повідомили про те, що розпочалася приватизація. Оскільки третя особа зареєстрована у вказаній вище квартирі, то звернулася до Бюро по приватизації, де їй пояснили, що для початку процедури приватизації спочатку необхідно звернутися до Барської міської ради для отримання дозволу на приватизацію, а потім вже звертатися до Бюро по приватизації, що і було зроблено третьою особою.

На запитання представника третьої особи ОСОБА_5 третя особа ОСОБА_4 суду пояснила, що коли батько - ОСОБА_1 отримав ордер на вселення до спірної квартири, їй було 11 років, ордер було видано на сім'ю з чотирьох осіб. Брат живе з батьком. Влітку близько двох років тому ОСОБА_4 говорила батькові, що хоче вселитися у квартиру АДРЕСА_1, однак батько не дає ключі.

На запитання представника позивача третя особа суду пояснила, що мешкає у с. Іванівці разом з мамою у будинку маминої сестри.

Позивач заперечив проти пояснень третьої особи ОСОБА_4 та зазначив, що вона не зверталася до нього про вселення до спірної квартири.

Представник третьої особи Бюро по приватизації державного житлового фонду - директор бюро ОСОБА_6 просив відмовити у позові. Пояснив, що усі члени сім'ї мають однакові права на приватизацію. Договір найму житла є підставою для довгострокового користування житлом. Відповідно до ст. 816 Цивільного кодексу України у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом. Для відмови у наданні дозволу для приватизації немає підстав, усі мешканці квартири мають право приймати участь у приватизації.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, третьої особи, представників третіх осіб, оцінивши докази у сукупності, суд прийшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

ОСОБА_1 Виконавчим комітетом Барської міської ради Вінницької області видано ордер №2042 від 15.02.2007 на право зайняття квартири АДРЕСА_1. У ордері на квартиру зазначено, що на момент його видачі до складу сім'ї позивача входили: ОСОБА_7 - дружина, ОСОБА_4 - донька, ОСОБА_9 - син (а.с. 9-11).

Відповідно до даних копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 30.11.1996 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №201, її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с. 12).

Відповідно до даних копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 13.02.2003 ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис №29, його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с. 13).

20.05.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, про що у Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №76, що підтверджується даними копії свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_3 (а.с. 14).

Відповідно до даних висновку органу опіки і піклування Барської районної державної адміністрації Вінницької області №01-1-26/334 від 19.02.2016 місце проживання малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15).

Відповідно до даних копії довідки Балківської сільської ради Барського району Вінницької області №490 від 04.03.2016 ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2. Разом з ним проживає його син ОСОБА_9 та знаходиться на його утриманні (а.с. 8).

Рішенням 4 сесії 8 скликання Барської міської ради Вінницької області від 22.02.2017 «Про прийняття в комунальну власність об'єктів нерухомого майна по вул. Героїв Майдану, 12», житловий будинок АДРЕСА_1 прийнято безоплатно у комунальну власність Барської міської об'єднаної територіальної громади, в особі Барської міської ради, на баланс КП «Барське будинкоуправління» (а.с. 16-17).

Рішенням Виконавчого комітету Барської міської ради Вінницької області №138 від 27.04.2017 «Про надання дозволу на приватизацію житла» надано дозвіл ОСОБА_4 та членам її сім'ї на приватизацію квартири АДРЕСА_1 (а.с. 18), на підставі відповідної заяви ОСОБА_4 від 28.03.2017 (а.с. 82).

Відповідно до даних копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 19.09.2015 ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_13, після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище: «ОСОБА_4» (а.с. 48).

Відповідно до даних копії свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 16.05.2017 ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4, актовий запис №115, її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_13 (а.с. 49).

Відповідно до даних копії договору найму житла від 19.11.2007 між Барським ЛВ УМГ та ОСОБА_1, останній та члени його сім'ї: ОСОБА_7 - дружина, ОСОБА_4 - донька, ОСОБА_9 - син, отримав у безстрокове користування житло - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 59,6 кв. м, що складається з 2 кімнат (а.с. 69-71).

Відповідно до даних відповіді Барської міської ради Вінницької області на звернення ОСОБА_1 №1240 від 22.06.2017 приватизація квартири АДРЕСА_1 не проводиться у зв'язку з тим, що члени сім'ї, які знаходяться у конфліктних відносинах, не надали до органу приватизації передбачені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» відповідні документи, зокрема заяву про приватизацію, додаток 3 до «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян », а також довідку про склад сім'ї (додаток 4 до вказаного Положення) (а.с. 81).

Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482-XII вiд 19.06.1992 приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир, житлових приміщень у гуртожитках здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири, житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир, житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації. Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 65-1 Житлового кодексу України наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ст. 816 Цивільного кодексу України у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України орган місцевого самоврядування зобов'язаний діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3 рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу й самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі змістом абзацу 1 п. 4 вказаного вище рішення Конституційного Суду України органи місцевого самоврядування приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють дію норм права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб, та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Абзацами 5 та 6 п. 5 рішення Конституційного Суду України роз'яснено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування та громадянами, що породжує в громадян упевненість у тому, що їхнє становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування» спори про поновлення порушених прав юридичних та фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування вирішуються в судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що рішення виконавчого комітету Барської міської ради Вінницької області №138 від 27.04.2017 прийнято необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Відповідно до положень зазначеного вище законодавства, наймач має право придбати за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з ним, займані ним приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством, а також органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Однак, у порушення зазначених норм, виконавчим комітетом прийнято оскаржуване рішення без встановлення хто є наймачем квартири АДРЕСА_1, хто є членами його сім'ї, та хто проживає у вказаній квартирі. Тому суд дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Барської міської ради Вінницької області №138 від 27.04.2017 підлягає задоволенню.

Вирішуючи чи підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача утриматися від проведення приватизації спірної квартири без згоди позивача, суд виходить з такого.

У судовому засіданні було встановлено, що приватизацію квартир будинку 12 по вул. Героїв Майдану у м. Бар проводить Барське бюро по приватизації, що було утворене Барською міською радою Вінницької області. Зазначена обставина не оспорювалася сторонами, тому суд дійшов висновку, що вимога про зобов'язання Барської міської ради утриматися від проведення приватизації без згоди позивача не підлягає задоволенню, оскільки дане питання не входить до компетенції відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Розмір судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн). Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету, а також з вимогою про зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій, тобто з двома вимогами немайнового характеру, відтак судовий збір повинен був сплачений у розмірі 1280 грн. Позивачем судовий збір було сплачено у розмірі 640 грн, тобто за одну вимогу, тому з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Барської міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати, що документально підтверджені у розмірі відповідно до задоволених вимог - 640,00 грн (1280 грн/2) (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 11, 17, 18, 69, 71, 94, 159, 160-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Барської міської ради Вінницької області №138 від 27.04.2017 «Про надання дозволу на приватизацію житла».

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Барської міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 640 грн витрат на сплату судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Барський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня отримання копії її повного тексту.

Суддя:

Повний текст постанови виготовлено 21.08.2017.