Справа № 147/649/17
Суддя: Волошин І. А.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/649/17
Провадження № 2-аз/147/4/17
У Х В А Л А

іменем України

22.08.2017 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тростянець заяву позивача ФОП ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову по справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області про скасування рішення селищної ради,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тростянецького районного суду перебуває адміністративна справа за позовом ФОП ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області про скасування рішення селищної ради.

21.08.2017 року позивачем подано клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення 24 сесії 7 скликання Тростянецької селищної ради за №251 «Про розірвання договору оренди землі» від 25.04.2017 року. В обґрунтування заяви зазначили, що 25.04.2017 року на 24 сесії 7 скликання Тростянецької селищної ради було прийнято рішення за № 251 «Про розірвання договору оренди землі», яким вирішено: Припинити право користування земельними ділянками шляхом розірвання договорів оренди на землю для суспільних потреб (для створення селищного парку) з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, договір оренди земельної ділянки площею 0,0136 га. по вул. Соборній в селищі Тростянець, укладеного 29 червня 2005 року, зареєстрованого в Державному реєстрі земель 08.02.2016 року за №02. Зобовязати ФОП ОСОБА_3 демонтувати тимчасові споруди торговельного призначення, розташовані на орендованій землі в десятиденний термін після реєстрації розірвання договору оренди землі.

08.08.2017 року нею було подано заяву про забезпечення позову, оскільки станом на 07 серпня 2017 року поруч з магазином позивача тривають активні роботи з облаштування автомобільної стоянки, працівники, що проводять роботи постійно повторюють, що ними буде здійснюватися демонтаж плитки, оскільки селишною радою дане розпорядження звільнити якомога більше місця для облаштування стоянки. Вона як може стримує робітників постійними поясненнями, що дане питання вирішується в Тростянецькому районному суді Вінницької області, а тому вони не мають права проводити будь-які роботи на орендованій землі. 14.08.2017 року Тростянецьким районним судом було винесено ухвалу, якою в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову було відмовлено.

В результаті, 11.08.2017 року робітниками Тростянецької селищної ради було розпочато демонтаж плити навколо її магазину, а 18.08.2017 було встановлено іншу тротуарну плитку. Зазначила, що даними діями Тростянецькою селищною радою Вінницької області їй було завдано шкоди на загальну суму 24575,00 грн. (2 машини відсіву вартістю 4400,00 грн., 64 кв.м. плитки вартістю 150,00 грн. кв.м. (9600,00 грн.), щебінь вартістю 3200,00 грн., цемент вартістю 975,00 грн., робота вартістю 6400,00 грн.).

Вважає дії селищної ради неприпустимими. Подальше невжиття заходів забезпечення позову завдає їй значної майнової шкоди, а для відновлення порушених прав, свобод та інтересів, отримання належного відшкодування від порушника необхідно докласти значних зусиль, витрат, коштів та часу у звязку з наявністю очевидних ознак законності і обґрунтованості позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, з огляду на таке.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Частиною четвертою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

При цьому, подання адміністративного позову, також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, обов'язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Окрім того, у випадку звернення сторони із клопотанням про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із таким клопотанням.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Тому, у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Згідно з матеріалами справи, підставою для звернення до суду із заявою про забезпечення позову, є те, що біля приміщення магазину, що належить позивачу проводять ремонтні роботи, а саме: розпочато демонтаж плитки біля її магазину та встановлено іншу тротуарну плитку, чим завдано їй матеріальної шкоди на загальну суму 24575,00 гривень. На підтвердження даного факту, нею було подано відеозапис з якого встановлено,що біля магазину ФОП ОСОБА_1, який знаходиться на орендованій землі Тростянецької селищної ради працює техніка та ведуться відповідні ремонтні роботи. Розрахунок завданої заявнику шкоди судом до уваги не береться, оскільки він нічим не підтверджений.

При цьому заявником не надано жодних належних доказів, які свідчать що земельна ділянка, прилегла до її магазину та на якій ведуться ремонтні роботи перебуває у її оренді, а не перебуває в користуванні органу владних повноважень.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06 березня 2008 року, надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, у випадку звернення сторони із клопотанням/заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такими. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Разом з тим, розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку, що будь-яких обґрунтованих підстав, доводів, та доказів на підтвердження викладених у заяві обставин позивачем не наведено та не надано.

Таким чином забезпечення позову є по своїй суті наданням тимчасового захисту позивачу до вирішення справи по суті. Зупинення дії будь-якого рішення органу владних повноважень, що оскаржується, може вважатись обмеженням повноважень державного органу. Отже при оцінці підстав для забезпечення позову чи скасування таких заходів, на переконання суду, визначальними є наявність очевидних ознак протиправності такого рішення, а також наслідки, які можуть настати у випадку невжиття судом заходів забезпечення позову у такий спосіб, з врахуванням справедливого балансу інтересів позивача та відповідача у справі.

Ознаки протиправності оскаржуваних рішень підлягають встановленню при вирішенні справи по суті.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 165, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову по справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області про скасування рішення селищної ради - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя