Справа № 808/971/14
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 року м. Київ К/800/44828/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайла О.М.
СуддівБорисенко І.В.
Веденяпіна О.А.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод кольорових металів»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 травня 2015 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року

у справі №808/971/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод кольорових металів»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод кольорових металів» (далі - позивач) звернулося з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - відповідач) про визнання противоправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 25 січня 2014 року №.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року, адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 25 січня 2014 року № у частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 362,18 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з позивача на користь Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 182,70 грн.

Вважаючи, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач надіслав на адресу суду письмові заперечення на касаційну скаргу, за змістом яких проти вимог останньої заперечує та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 11 грудня 2013 року по 17 грудня 2013 року, на підставі направлення від 10 грудня 2013 року № 0289, відповідно до наказу від 10 грудня 2013 року № 340, посадовими особами контролюючого органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб відповідно до поданого розрахунку за ІІ квартал 2013 року та уточнюючих розрахунків за ІV квартал 2010 року та ІІ квартал 2013 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 24 грудня 2013 року №300/29-00/36911851, яким встановлено порушення позивачем вимог підпункту 54.3.5, підпункту 163.1.2 пункту 163.1 статті 163, абзацу «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1, підпункту 168.1.2, підпункту 168.1.5, підпункту 168.1.6 пункту 168.1, підпункту 168.4.7, пункту 168.1 статті 168 абзацу «а» пункту 171.2 статті 171, абзацу «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, що призвело до несвоєчасного нарахування та перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб у ІV кварталі 2010 року у розмірі 1 368,71 грн. із затримкою 867 днів.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 25 січня 2014 року №, яким позивачу збільшено суду грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1 704,36 грн.

Фактичною підставою для прийняття спірного рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій слугувало несвоєчасне нарахування та перерахування останнім до бюджету податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 368,71 грн. із затримкою 867 дні та порушення порядку заповнення податкових розрахунків, а саме - за висновками податкового органу у податковому розрахунку за формою 1-ДФ за ІІ квартал 2013 року невірно вказано ознаку доходу (замість 120 застосовано 126), відсутня сума нарахованого та перерахованого доходу (гр. 3а, 3), податковий розрахунок не відповідає порядку проведення коригувань; в уточнюючому податковому розрахунку за ІV квартал 2010 року уточнюється сума нарахованого та перерахованого доходу, але відсутня сума нарахованого та перерахованого податку (гр. 4а, 4), уточнюючий розрахунок не відповідає формі чинної на час подання, податковий розрахунок не відповідає порядку проведення коригувань; в уточнюючому податковому розрахунку за ІІ квартал 2013 року невірно вказано ознаку доходу (замість 120 застосовано 126), відсутня сума нарахованого та перерахованого доходу.

Визнаючи правомірним спірне податкове повідомлення-рішення в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 342,18 грн., суди попередніх інстанцій виходили з несвоєчасного нарахування та перерахування до бюджету позивачем податку з доходів фізичних осіб у розмірі 1 368,71 грн. із затримкою 867 дні, що передбачає відповідальність у вигляді сплати штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та фізичною особою ОСОБА_4 було укладено договір добровільного врегулювання збитків від 08 лютого 2010 року №148/10, предметом якого є добровільне відшкодування збитків та врегулювання будь-яких інших пов'язаних правовідносин, що виникли або можуть виникнути внаслідок ДТП. Розмір відшкодування шкоди становить - 7 756,00 грн.

Вказані кошти позивач виплатив ОСОБА_4, що підтверджується видатковим касовим ордером від 08 грудня 2010 року №902 у розмірі 7 756,00 грн.

У той же час, судами було встановлено, що суму нарахованого та виплаченого доходу позивач у податковій звітності за 2010 рік не відобразив, податок з доходів фізичних осіб до Державного бюджету України не перерахував.

Виявивши вказану помилку позивач 18 квітня 2013 року перерахував податок з доходів фізичних осіб (код платежу 11010400) у розмірі 1 401,69 грн., що підтверджується банківською випискою.

У серпні 2013 року позивач надав до контролюючому органу податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 2 квартал 2013 року. У графі 4 «Сума перерахованого податку» відображена фактична перерахованого до бюджету податку у розмірі 1 401,69 грн. за ознакою 126.

Листом від 11 жовтня 2013 року № 2213/10/29-013/4 податковий орган просив надати пояснення щодо помилок у розрахунку за ІІ квартал 2013 року, зокрема, про відсутність суми нарахованого та перерахованого доходу (гр. 3а, 3) по ознаці 126. Вказаний лист отриманий позивачем 24 жовтня 2013 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивач 19 листопада 2013 року надав відповідачу уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за ІV квартал 2010 року, де відобразив суму нарахованого та виплаченого доходу (гр. 3а, 3) у розмірі 7 756,00 грн. за ознакою доходу 14. Графи 4а, 4 (сума утриманого податку) у вказаному розрахунку позивачем не заповнювались.

Також 19 листопада 2013 року позивач надав уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за ІІ квартал 2013 року, де виправив свою помилку та відобразив суму утриманого податку (гр. 4а, 4) у розмірі 1 368,71 за ознакою доходу 126. Графи 3а, 3 (сума нарахованого та виплаченого доходу) у вказаному розрахунку позивачем не заповнювались.

20 листопада 2013 року позивач на адресу відповідача надіслав відповідь на лист, у якому повідомив, що 08 грудня 2010 року позивачем на користь ОСОБА_4 було виплачено 7 756,00 грн., проте податок з доходів утриманий не був. У зв'язку з вказаним податок у розмірі 1 401,69 грн. був сплачений у ІІ кварталі 2013 року. Також повідомив, що уточнюючим розрахунком за ІІ квартал 2013 року було зменшено суму утриманого та перерахованого податку з 1 401,69 грн. до 1 368,71 грн., що відповідає сумі виплаченого доходу. Крім того, у вказаному листі позивач повідомив, що самостійно визначив собі суму штрафу у розмірі 68,44 грн. та нарахував пеню у розмірі 317,48 грн.

Cпірним у межах касаційної скарги скаржника є правомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету, що становить 342,18 грн., та визначено пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом ІV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом ІV цього Кодексу.

Відповідно до статті 18 Податкового кодексу України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5 пунтку 168.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного місцевого бюджету несе юридична особа або її уповноважений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Згідно з підпунктами «а», «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду.

Згідно з пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

З урахуванням викладеного суди попередніх інстанцій цілком обґрунтовано вказали на те, що позивач в порушення вимог статті 176.2 статті 176 Податкового кодексу України не своєчасно нарахував та сплатив (перерахував) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок, а відтак, податковим органом правомірно застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відтак, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність спірного податкового повідомлення-рішення від 25 січня 2014 року № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 342,18 грн.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод кольорових металів» залишити без задоволення.

2. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 травня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року у справі №808/971/14 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддяНечитайло О.М.
СуддіБорисенко І.В.
Веденяпін О.А.