Справа № 816/1206/17
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1206/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Крутько О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 універсальної біржі до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

25.07.2017 позивач ОСОБА_3 універсальна біржа звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області, в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.05.2017 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що контролюючим органом протиправно ставиться йому у вину порушення податкового законодавства, яке фактично не мало місця в господарській діяльності ОСОБА_3 універсальної біржі. Хибні висновки акта проведеної перевірки стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень -рішень, чим порушено права та законні інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин через безпідставне донарахування грошових зобов'язань, штрафних санкцій з податку на додану вартість, а також зменшення розміру від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Посилався на те, що право ініціатора звернення на податковий кредит підтверджено належним чином складеними податковими накладними та необхідними первинними документами бухгалтерського обліку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_3 універсальна біржа у встановленому законодавством порядку зареєстрована як юридична особа, , з 03.12.1997 перебуває на обліку в ДПІ у м. Полтаві /а.с. 48-62/. Позивач є платником податку на додану вартість. Основним видом економічної діяльності позивача є управління фінансовими ринками.

З 04.04.2017 по 10.04.2017 контролюючим органом проведено позапланову виїзну документальну перевірку ОСОБА_3 універсальної біржі з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Конкордвест" за період з 01.11.2016 по 30.11.2016.

За результатами перевірки складено акт від 18.04.2017 № 503/16-31-14-03-14/25158707, яким зафіксовано факт порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за листопад 2016 року на 3684,00 грн., заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету за листопад 2016 року на 112 316,00 грн., у зв'язку з непідтвердженням фактичного здійснення господарських операцій з отримання рекламних послуг та формуванням податкового кредиту на підставі первинних документів ТОВ "Конкордвест".

На підставі висновків ОСОБА_2 перевірки Головним управлінням ДФС у Полтавській області були винесені податкові повідомлення-рішення від 10.05.2017:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів, 14010100" на 140 395,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 112 316,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 28 079,00 грн.);

- №, яким визначено суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 3 684,00 грн

Позивач, не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним податковим повідомленням-рішенням, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що збільшення контролюючим органом податкових зобов'язань позивача з податку на додану варіть зумовлено включенням останнім до складу свого податкового кредиту суми податку на додану вартість за наслідками здійснення господарських операцій з придбання рекламних послуг у ТОВ "Конкордвест" на суму 696 000,00 грн. Відповідач, заперечуючи фактичне отримання позивачем рекламних послуг та їх взаємозв'язок з господарською діяльністю ОСОБА_3 універсальної біржі, не визнав правомірним формування податкового кредиту за наслідками таких операцій у листопаді 2016 року.

Згідно усталеної позиції Верховного Суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та ТОВ "Конкордвест"; мету придбання та обставини використання придбаних послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

З наявних в матеріалах справи документів суд встановив, що між ОСОБА_3 універсальною біржею (м. Полтава, вул. Шевченка, 52) та ТОВ "Конкордвест" (м. Київ, пр-кт Миру, 9-а) укладено договір про надання рекламних послуг від 07.11.2016 № 711 /а.с. 31-32/.

З аналізу умов вказаного договору випливає, що ТОВ "Конкордвест" (виконавець) бере на себе зобов'язання з надання послуг з реклами Інтернет ресурсу ОСОБА_3 універсальної біржі (замовник). Виконавець за завданням замовника зобов'язується в порядку та на умовах, визначених Договором, надати за плату наступні рекламні послуги: розміщення електронних рекламно-інформаційних статей змовника на Інтернет-ресурсах виконавця з 07.11.2016 по 30.11.2016. Виконавець зобов'язується здійснити розповсюдження реклами замовника із застосуванням Інформаційних ресурсів, а замовник зобов'язується надати матеріали для розповсюдження та сплатити вартість рекламних послуг.

Розділом 4 договору про надання рекламних послуг від 07.11.2016 № 711 передбачено, що загальна вартість рекламних послуг за цим договором становить 696 000,00 грн.

На підтвердження факту оплати отриманих рекламних послуг позивачем надані копії платіжних доручень від 19.12.2016 № 354055 та від 20.12.2016 № 354095 /а.с. 36/.

В якості доказів фактичного виконання умов договору позивач надав скріншоти з інтернет-ресурсу ipmedia.org.ua /а.с. 107-109/.

З метою документального оформлення господарської операції ТОВ "Конкордвест" складено податкові накладні від 14.11.2016 № 56, від 25.11.2016 № 349 та від 30.11.2016 № 390, а також акти приймання-передачі рекламних послуг до договору про надання рекламних послуг від 07.11.2016 № 711 від 14.11.2016, від 25.11.201 та від 30.11.2016 /а.с. 33-35/.

Безвідносно до змісту вказаних документів первинного бухгалтерського обліку, правильність їх оформлення перевіркою під сумнів не ставиться.

На обґрунтування доводів щодо позитивного економічного ефекту від отриманих рекламних послуг позивач зіслався на позитивні показники фінсово-економічної діяльності підприємства, які відображені в журналах-ордерах і відомостях по рахунку 3611 та рахунку 631 за листопад-грудень 2016 року та оборотно-сальдових відомостях по рахунку 3616 за січень-червень 2017 року /а.с. 37-47/.

Разом з тим, надані суду представником позивача первинні документи не дають змоги достеменно встановити факт отримання позивачем рекламних послуг від ТОВ "Конкордвест", що доводиться наступним.

Первинний документ це документ, який містить відомості про господарські операції та підтверджує факт їх здійснення (стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV), тобто це письмове свідоцтво, що фіксує та підтверджує господарську операцію, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. До первинних документів бухгалтерського обліку належать видаткові накладні, акти виконаних робіт, платіжні доручення, касові ордери тощо. Всі ці документи містять відомості про відповідні господарські операції та підтверджують факт їх проведення.

Відповідно до пунктів 1-2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За змістом пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно ж до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Аналіз наведених норм податкового законодавства свідчить на користь висновку про те, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є наявність належним чином оформлених податкових накладних та придбання товарів/послуг з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Разом з тим, навіть наявність у покупця належно оформлених первинних документів та податкових накладних, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Вирішуючи питання про реальність отримання позивачем рекламних послуг з метою використання у власній господарській діяльності, суд звертає увагу на наступне.

Головною умовою для врахування у складі податкових витрат на проведення рекламних послуг є їх документальне підтвердження та зв'язок таких витрат із господарською діяльністю платника податку. Підтвердженням зв'язку витрат на маркетингові послуги з господарською діяльністю суб'єкта господарювання можуть бути, зокрема, договір на проведення маркетингових досліджень. У свою чергу, підтвердженням фактичного отримання рекламних послуг може бути, зокрема, але не виключно, акт приймання-передачі послуг або інший документ, що підтверджує фактичне надання таких послуг, у якому мають бути викладені результати надання таких послуг.

З урахуванням вказаного вище, суд зазначає, що акт приймання-передачі рекламних послуг повинен мати всі обов'язкові реквізити первинних документів, передбачені частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме: назву документа (форми), дату і місце складання, найменування підприємства, від імені якого складено документ, зміст і обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у господарській операції. Крім того, в актах виконаних робіт повинен бути наведений конкретний перелік наданих послуг, місце і дата їх надання, а також зазначено, в чому виражено їх результат.

Таким чином, лише при дотриманні вказаних вище умов платник податку має право віднести витрати на рекламні послуги до складу податкового кредиту.

Досліджені судом, акти приймання-передачі рекламних послуг не розкривають зміст господарської операції з надання контрагентом позивача рекламних послуг, а містять лише загальне найменування послуг без жодної їх деталізації.

Хоча чинне податкове законодавство не встановлює конкретного переліку вимог до документів, складенням яких має оформлюватися господарська операція, та не визначає деталізації опису господарської операції у первинному документі, втім умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити однозначний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту.

У наданих позивачем актах приймання-передачі рекламних послуг зазначено про факт надання послуги, її вартість та відсутність будь-яких взаємних претензій сторін один до одного. З досліджених судом актів приймання-передачі рекламних послуг неможливо встановити ні обсягу проведених робіт, ні кількості витраченого на розміщення рекламних матеріалів часу, ні найменування вчинених дій; тобто зазначені документи не містять розкриття спектру наданих послуг. У зв'язку з викладеним, долучені до матеріалів справи у якості доказів виконання ТОВ "Конкордвест" взятих на себе зобов'язань з надання рекламних послуг позивачу скріншоти сторінок сайту (а.с. 107-109), на яких нібито зафіксовано розміщення рекламних матеріалів ОСОБА_3 універсальної біржі, не можуть вважатись належними доказами фактичного отримання рекламних послуг їх замовником.

На даний момент домен ipmedia.org.ua, на якому, за твердженням позивача, була розповсюджена реклама, належить хостинг компанії "Timeweb" (196084, Росія, Санкт-Петербург, вул. Заставська, 22, корп. 2-А).

Таким чином, вказані акти мають знеособлений характер та не містять конкретної інформації, а тому не можуть бути належним доказом факту здійснення відповідних господарських операцій.

Крім того, зміст досліджених послуг передбачає матеріалізацію їх результатів, зокрема, у вигляді складених звітів про проведену роботу та її наслідки (відомості про кількість розміщеного матеріалу, кількість його перегляду користувачами, кількість переходів за посиланнями, кількість витраченого користувачами часу на перегляд рекламної інформації позивача, тощо). Втім відповідні документи (носії) у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Мета отримання доходу, як кваліфікуюча ознака господарської діяльності, кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Відтак, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Даного висновку суд дійшов з огляду на положення підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов'язкову спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту. Із загального розуміння характеру економічної діяльності можна дійти висновку, що економічний ефект - це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Таким чином, з визначеного у Податковому кодексі України поняття ділової мети випливає, що обов'язковою її ознакою є намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не можуть бути відображені в податковому обліку.

Доказів використання у власній господарській діяльності ОСОБА_3 універсальною біржею отриманих від ТОВ "Конкордвест" рекламних послуг та наявності наміру у позивача на отримання економічного ефекту матеріали справи не містять. Розтрата власних коштів у сумі 696 000,00 грн лише за послуги з розповсюдження готового рекламного матеріалу замовника і лише за 24 дні таких послуг на неіснуючому в інтернет-просторі країни майданчику у своїй сукупності свідчить на користь висновку про відсутність будь-якої легальної економічно-обгрунтованої мети.

Наведені факти у сукупності з викладеними в акті перевірки обставинами підтверджують висновок контролюючого органу про невідповідність податкового кредиту критеріям реальності господарської операції та її документальному підтвердженню, які є основними умовами для формування даних податкового обліку.

На підтвердження викладеного висновку суду опосередковано свідчить і аналіз господарської діяльності контрагента позивача ТОВ "Конкордвест".

Так, згідно відомостей баз даних контролюючих органів щодо вказаного суб'єкта господарювання останній створено у вересні 2016 року, наймані працівники та основні засоби відсутні, підприємство та його посадові особи не знаходяться за юридичною адресою, підприємство упродовж жовтня-грудня 2016 року сформувало податковий кредит численним контрагентам на загальну суму 9,1 млрд. грн., що свідчить про наявність ознак фіктивної діяльності зазначеної юридичної особи.

З урахуванням вище викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність спірних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Полтавській області від 10.05.2017 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

Беручи до уваги вищенаведене, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 21.08.2017.

Суддя Є.Б. Супрун