Справа № 826/5179/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 серпня 2017 року № 826/5179/17

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Єврейська релігійна громада м.Києва

про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м.Києва звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Єврейська релігійна громада м.Києва про визнання протиправним та скасування рішення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №84 від 09.02.2017р. порушує права та інтереси позивача, оскільки зазначеним розпорядженням надано дозвіл на розроблення детального плану території для будівництва та обслуговування будівель громадських організацій в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Представником Києво-Святошинською районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Подано заяву про розгляд справи без участі представника.

Представником Єврейської релігійної громади м.Києва подано заперечення проти позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача 1, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Розпорядженням від 09.02.2017р. №84 «Про надання дозволу Єврейській релігійній громаді м.Києва на розробку детального плану території для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області» передано Єврейській релігійній громаді м.Києва функції замовника та надати дозвіл на розробку детального плану території для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (для розміщення культурно-громадського центру «Єврейське містечко «Анатевка») орієнтованою площею 4,0га в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Позивач вважає зазначене розпорядження від 09.02.2017р. №84 протиправним, та зазначає, що відповідач не мав права виносити до вирішення справи у Києво-Святошинському районному судді Київської області, оскільки позивачем оскаржується передача земельної ділянки іншій особі та укладання договору суперфіцію ї Єврейською релігійною громадою м.Києва.

Оскільки, в Києво-Святошинському районному суді Київської області перебуває цивільна справа №369/5097/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Єврейської релігійної громади м.Києва, третя особа Управління Держегокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації в частині зміни цільового призначення земельної ділянки, визнання недійсними актів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання недійсним договору про право користування спірної земельної ділянкою для забудови, укладеного є Єврейською релігійною громадою м.Києва, скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1

Також, ОСОБА_1 зазначила, що вона є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 і тому вона вступила в розгляд цивільної справи №369/5097/15-ц в Києво-Святошинському районному суді Київської області як позивач.

Відповідно до ч.2 ст.126 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

б) свідоцтвом про право на спадщину.

Частиною 1 ст.19 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, зазначена земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 належить іншій особі на праві власності, а не ОСОБА_1

З огляду на вищенаведене, суд не вбачає порушень чинного законодавства Київською міською радою при прийнятті оскаржуваного рішення, оскільки при прийнятті спірного рішення відповідач діяв в межах своїх повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства та на підставі відповідної документації.

В той час, як зазначено в постанові Верховного суду України №21-1115во10 від 10.04.2012р., суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Отже, під час розгляду справи адміністративної юрисдикції, позивач повинен зазначити, які саме його права або законні інтереси порушено рішенням та діями суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України К/800/30785/13 від 01.10.2013р.

З аналізу змісту розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 09.02.2017р. №84 вбачається, що воно не є юридично значимим для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов'язку, отже саме по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов'язки.

Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України чуд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст.ст.69-71, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.В. Смолій