Справа № 802/961/17-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 серпня 2017 р. Справа № 802/961/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля"

до: відділу державної реєстрації Ямпільської районної державної адміністрації, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Приватне акціонерне товариство "Продовольча компанія "Поділля" до відділу державної реєстрації Ямпільської районної державної адміністрації, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватне акціонерне товариство "Продовольча компанія "Поділля" користується земельною ділянкою площею 1,7716 га, кадастровий НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, яка розташована на території Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданого Ямпільською районною державною адміністрацією від 27.11.2006 року. 26 серпня 2010 року між приватним акціонерним товариством "Продовольча компанія "Поділля" та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі №Х000000163 терміном на 10 років. Договір оренди зареєстровано 07.12.2010 року, реєстраційний №57 відділом Вінницької регіональної філії ДП "Центр ДЗК" у державному реєстрі земель.

17.05.2017 року позивач дізнався, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки, який було зареєстровано 06.11.2014 року за №7592742. Позивач вважає дане рішення відповідача протиправним, оскільки право оренди спірної земельної ділянки вже було зареєстроване і на час проведення оскаржуваних реєстраційних дій договір оренди від 26.08.2010 року укладений між ОСОБА_1 та приватним акціонерним товариством "Продовольча компанія "Поділля", був чинним.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлений адміністративний позов підтримує повністю та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився та просив розглянути справу за його відсутності.

Третя особа - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився та просив розглянути справу за його відсутності.

Третя особа - ФОП ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає можливим розглянути дану справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що між приватним акціонерним товариством "Продовольча компанія "Поділля" та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки №Х000000163 терміном на 10 років (а.с. 8-9).

Вищевказаний договір оренди зареєстровано 07.12.2010 року, реєстраційний №57 відділом Вінницької регіональної філії ДП "Центр ДЗК" у державному реєстрі земель.

Проте, виходячи з матеріалів справи, а саме із інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 06.11.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди було укладено договір оренди землі за №7592742.

Вищевказану інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна позивачем було отримано 17.05.2017 року.

Інформацією про укладений договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 14.10.2014 року, позивач не володів до моменту отримання вищевказаної довідки. Лише після її отримання позивач дізнався про порушення своїх прав.

Визначаючись, щодо заявлених позовних вимог суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч.4 ст.182 Цивільного кодексу України).

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваних рішень, тобто до 01.01.2016 року (далі - Закон N 1952-IV).

За змістом ст.2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою.

Пунктом 2 ч.1 ст.4 Закону №1952-IV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягає, зокрема, право оренди земельної ділянки.

В силу ч.1 ст.5 Закону №1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частиною 7 ст.16 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом (п.1); інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою (п.6).

Згідно з ч.4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону №1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними якщо їх реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

При цьому як зазначено у пункті 8-1 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно.

Виходячи із обставин даної справи, предметом судового дослідження є перевірка наявності одночасного існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку, наявність якої суперечить вимогам Закону №1952-IV.

Із цього приводу суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, як уже було встановлено судом вище, приватне акціонерне товариство "Продовольча компанія "Поділля" користується земельною ділянкою площею 1,7716 га, кадастровий НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, яка розташована на території Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданого Ямпільською районною державною адміністрацією від 27.11.2006 року. 26 серпня 2010 року між приватним акціонерним товариством "Продовольча компанія "Поділля" та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі №Х000000163 терміном на 10 років. Договір оренди зареєстровано 07.12.2010 року, реєстраційний №57 відділом Вінницької регіональної філії ДП "Центр ДЗК" у державному реєстрі земель.

Державна реєстрація права на землю, в тому числі і права оренди, у період укладання згаданих договорів оренди між позивачем та третіми особами, здійснювалась у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року №1021 "Про затвердження Порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі", органами Держземагентства.

За змістом п.6 Порядку ведення Поземельної книги, поземельна книга відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку: у паперовому вигляді - територіальними органами Держземагентства; в електронному вигляді - операторами-структурними підрозділами державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", яке є адміністратором автоматизованої системи державного земельного кадастру, які мають доступ та вносять відомості до автоматизованої системи державного земельного кадастру (далі - автоматизована система), формують з її використанням аркуші поземельної книги та аркуші витягів з неї, перевіряють результати робіт із землеустрою в електронному вигляді, дані про які містяться в файлі обміну даними про результати робіт із землеустрою в електронному вигляді (далі - обмінний файл).

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги робляться записи у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів)

Відповідно до п. 9 Порядку ведення Поземельної книги датою відкриття Поземельної книги є дата державної реєстрації земельної ділянки.

Пунктом 10 Порядку ведення поземельної книги передбачено, що відомості із зазначенням дати вносяться до розділів Поземельної книги у паперовому вигляді посадовою особою територіального органу Держземагентства, яка має вищу освіту за спеціальністю "землевпорядкування та кадастр" і уповноважена в установленому Держземагентством порядку вести державний реєстр земель на рівні району, міста обласного (республіканського Автономної Республіки Крим) значення, мм. Києва та Севастополя. Записи до розділів Поземельної книги вносяться державною мовою розбірливо чорнилом чи кульковою ручкою синього або чорного кольору. На підтвердження кожного запису в поземельній книзі формується з використанням автоматизованої системи аркуш поземельної книги, який засвідчується підписом посадової особи та скріплюється печаткою територіального органу Держземагентства. Не завірений підписом і не скріплений печаткою запис вважається недійсним.

У відповідності до пункту 11 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, дата внесення запису до Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Згідно п. 16-1 Порядку ведення Книги записів, державна реєстрація договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки. Державна реєстрація здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Книги записів.

Із аналізу вищенаведених положень слідує, що державна реєстрація права на землю, в тому числі і права оренди передбачала вчинення обов'язкових дій, зокрема внесення відповідний відомостей до Поземельної книги та до Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі. Тобто, саме за наявності відповідних записів у Книгах записів про державну реєстрацію та Поземельних книгах державна реєстрація договорів оренди є такою, що відбулась та може створює відповідні правові наслідки.

Проаналізувавши викладене, суд вбачає, що договір оренди землі укладений між приватним акціонерним товариством "Продовольча компанія "Поділля" та третьою особою (власником земельної ділянки) почали свою дію з моменту державної реєстрації, тобто станом на момент прийняття оскаржуваного рішення у 2014 році був чинний.

Отже, строк дії договору оренди спірної земельної ділянки, укладеного з приватним акціонерним товариством "Продовольча компанія "Поділля", не закінчився і такі договірні відносини достроково не розривались.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Таким чином, з'ясування державним реєстратором обставин про наявність уже зареєстрованого речового права оренди земельної ділянки на підставі діючого договору оренди та подання для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку документів, зокрема, нового договору оренди з невід'ємними його частинами, на підставі яких заявлене право вже зареєстровано у Державному реєстрі прав за іншою особою, є передбаченою у статті 24 України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права.

Державна реєстраційна служба України у своєму листі № 2951/05-15-13 від 06.08.2013 року "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами" роз'яснила, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Із аналізу вищенаведеного слідує, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Аналогічну правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд України у своїх постановах від 29 вересня 2015 року № 21-760а15, від 30 березня 2016 року № 21-1434а15, від 15 листопада 2016 року № 21-3030а16.

Разом із тим, в порушення вимог чинного законодавства державний реєстратор при проведенні державної реєстрації речових прав за договором оренди землі, укладеного у 2014 році між ОСОБА_2 та власником земельної ділянки, належним чином не перевірив, чи вже зареєстроване право оренди на дані земельні ділянки, внаслідок чого неправомірно здійснив повторну реєстрацію договорів оренди одних і тих самих земельних ділянок, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача про те, що оскаржуваним рішенням державного реєстратора порушуються його законні права та інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені у ході судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням позову, підлягають відшкодуванню у повній мірі.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію права оренди, проведеного 06.11.2014 року Реєстраційною службою Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області, номер запису про право в державному реєстрі прав 7592742 за ФОП ОСОБА_2 щодо земельної ділянки кадастровий НОМЕР_1, площею 1,7716 га, яка розташована на території Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області.

Стягнути на користь приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля" судові витрати в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот гривень, судовий збір, що був сплачений згідно платіжних доручень №Р70606068 від 07.06.17 року та №Р60316072 від 17.03.2016 року) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Ямпільської районної державної адміністрації.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна