Справа № 820/3530/16
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м.Київ К/800/3141/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2017 року у справі за позовом Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа - Державна фіскальна служба України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Державне підприємство «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області, в якому просило: визнати протиправною бездіяльність у вигляді невизнання задоволеною в повному обсязі скарги на рішення від 24 лютого 2016 року № про застосування штрафу у розмірі 12003,63 грн. за період з 26 червня 2013 року по 18 вересня 2013 року та нарахування пені у розмірі 5917,63 грн., та невизнання вказаного відкликаним; зобов'язати визнати скаргу Державного підприємства «Укрдіпроважмаш» на рішення від 24 лютого 2016 року № про застосування штрафу у розмірі 12003,63 грн. за період з 26 червня 2013 року по 18 вересня 2013 року та нарахування пені у розмірі 5917,63 грн. задоволеною в повному обсязі, а рішення - відкликаним, про що прийняти відповідне рішення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що скориставшись своїм правом на оскарження рішення контролюючого органу № у адміністративному порядку, яке було залишено без змін рішенням Головного управління ДФС України у Харківській області, не отримав рішення за результатами скарги, поданої до Державної фіскальної служби України, у зв'язку з чим вважає, що відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» його скарга повинна бути задоволена, а оскаржуване рішення відкликаним.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2017 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані дотриманням відповідачем встановленого законом порядку розгляду скарг, оскільки скаргу позивача було розглянуто у строк з прийняттям відповідного рішення. Також суди зазначили, що чинним законодавством не покладено обов'язок на органи доходів і зборів, в тому числі, на відповідача, та вони не наділені повноваженнями з підстав, передбачених ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», приймати рішення про визнання скарги задоволеною, а рішення - відкликаним.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Державне підприємство «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що неотримання платником податків протягом встановленого строку відповіді на подану скаргу є підставою для задоволення скарги та визнання оскаржуваного рішення відкликаним, як це передбачено п.п.60.1.2 ст.60 Податкового кодексу України.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 24 лютого 2016 року Державною податковою інспекцією у Московському районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області прийнято рішення № про застосування до Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 12003,63 грн. за період з 26 червня 2013 року по 18 вересня 2013 року, та нараховано пеню у розмірі 5917,63 грн.

Вказане рішення направлено на адресу позивача рекомендованим повідомленням, проте позивачем 29 лютого 2016 року складено акт про відсутність вкладення в конверті.

12 березня 2016 року ДПІ у Московському районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області повторно направлено на адресу позивача копію рішення № та розрахунок фінансової санкції та пені по єдиному внеску.

Не погоджуючись із рішенням ДПІ у Московському районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 24 лютого 2016 року №, ДП «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» звернулося до Головного управління ДФС у Харківській області зі скаргою, за результатами розгляду якої ГУ ДФС у Харківській області прийнято рішення від 11 квітня 2016 року №2144/10/20-40-10-01-14 про залишення скарги без задоволення, а рішення - без змін.

20 квітня 2016 року позивачем рішення ДПІ у Московському районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 24 лютого 2016 року № та ГУ ДФС у Харківській області від 11 квітня 2016 року №2144/10/20-40-10-01-14 оскаржені до ДФС України.

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що рішення за результатами розгляду скарги від 20 квітня 2016 року №АДМ/05-149 він не отримував.

Відповідно до положень ч.4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Пунктом 1 розділу 4 Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2015 року №1124, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 лютого 2016 року за №178/28308, також передбачається, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під підпис. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення контролюючим органом не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що скарга позивача від 20 квітня 2016 року надійшла на адресу ДФС України 25 квітня 2016 року. За результатами розгляду зазначеної скарги Державною фіскальною службою України 19 травня 2016 року прийнято рішення №20922/6/99-99-11-02-25, яким оскаржувані рішення ДПІ у Московському районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 24 лютого 2016 року № та ГУ ДФС у Харківській області від 11 квітня 2016 року №2144/10/20-40-10-01-14 залишені без змін.

З урахуванням вищенаведеного суди вірно відзначили, що Державною фіскальною службою України у передбачені чинним законодавством порядку та строки розглянуто скаргу позивача і прийнято відповідне рішення за результатами її розгляду.

ДФС України копію рішення №20922/6/99-99-11-02-25 направило позивачу 19 травня 2016 року за помилковою адресою: м.Харків, пр.Московський,15 замість м.Харків, пр.Московський,151, 08 червня 2016 року перенаправила копію цього рішення за належною адресою.

Вважаючи неправомірними невизнання Державною податковою інспекцією у Московському районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області задоволеною в повному обсязі скарги Державного підприємства «Укрдіпроважмаш» на рішення від 24 лютого 2016 року № з підстав неотримання рішення ДФС України по його скарзі у визначений законом строк та відмову у відкликанні цього рішення, позивач звернувся з даним позовом щодо оскарження бездіяльності та зобов'язання відповідача визнати з цих підстав його скаргу на рішення про застосування штрафу і нарахування пені і відкликати рішення від 24 лютого 2016 року №.

Колегія суддів вважає обґрунтованим посилання судів попередніх інстанцій на відсутність у відповідача повноважень щодо визнання скарги та відкликання прийнятого ним рішення з підстав, встановлених ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», оскільки скарга може бути задоволена не органом, який прийняв оскаржуване рішення, а органом доходів і зборів вищого рівня, у даному випадку Головним управлінням ДФС у Харківській області або ДФС України, які, в свою чергу, дійшли висновку про правомірність рішення відповідача про застосування штрафу та нарахування пені і відсутність підстав для задоволення скарг позивача, про що були прийняли відповідні рішення у строки, встановлені ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Порядком №1124.

За вказаними обставинами колегія суддів погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідачем не допущено протиправної бездіяльності як певної форми поведінки, яка полягає у невиконанні дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов'язків.

Щодо посилання скаржника на п.п.60.1.2 ст.60 Податкового кодексу України, то його норми також не передбачають вчинення контролюючим органом певних дій або прийняття певного рішення про визнання скарги платника та відкликання/скасування податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає правильними рішення судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді