Справа № 826/26013/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
14 серпня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Чаку Є.В.,
суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.
за участю секретаря Муханькової Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Генерального штабу Збройних Сил України Муженко В.М., Генерального штабу Збройних Сил України, військової частини польової пошти НОМЕР_1 , третя особа: кадровий центр Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до начальника Генерального штабу Збройних Сил України Муженко В.М. (відповідач 1), Генерального штабу Збройних Сил України (відповідач 2), військової частини польової пошти НОМЕР_1 (відповідач 3), третя особа: кадровий центр Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування наказу від 13.11.2015 року в частині звільнення позивача, наказу № 10 від 15.01.2016 року, поновлення позивача на посаді командира навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_1 ), зобов`язання виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу.
Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 06 червня 2017 року адміністративний позов залишив без задоволення.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2017 року та постановити нову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справ.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.
Як убачається з матеріалів справи, 13 листопада 2015 року начальником Генерального штабу Головнокомандувачем Збройних Сил України був виданий наказ № 679, в пункті 7 §2 якого зазначено: «відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті підполковника ОСОБА_1 , командира навчального батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , звільнити з військової служби у запас за пунктом «є» (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили)».
В подальшому, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 10 від 15.01.2016 року позивача звільнено та виключено зі списків частини.
Позивач, не погоджуючись з такими наказами, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пп. «є» ч. 6 ст. 26 названого Закону визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється, зокрема: у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби.
Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема: зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади.
У зв`язку з різким ускладненням внутрішньополітичної обстановки, з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави, та відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106, статті 112 Конституції України, Указами Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року, № 15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» оголошено та проведено в Україні часткову мобілізацію.
Відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України», термін - особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до пункту «г» частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці: у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання.
Судом встановлено, що вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2015 року по справі № 734/2298/15-к (кримінальне провадження № 1-кп/734/147/15) відносно ОСОБА_1 , 16 липня 1978 року, військовослужбовця Збройних Сил України, командира навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 (має умовне найменування в умовах особливого періоду - військова частина польова пошта НОМЕР_1 ) підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, затверджено угоду від 28 липня 2015 року про визнання винуватості, укладену між старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Чернігівської області Карпусем І.М. і підозрюваним ОСОБА_1 , та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень, в дохід держави, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, військового управління, державних і комунальних підприємствах, установах та організаціях, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських функцій, строком на 2 (два) роки, без спеціальної конфіскації. Вирок набрав законної сили 08.09.2015 року.
Судом встановлено, що 30 жовтня 2015 року командир військової частини польова пошта НОМЕР_1 звернувся з рапортом до командування про надання роз`яснення стосовно подальшого проходження військової служби позивачем.
З матеріалів справи убачається, що 31 жовтня 2015 року командир військової частини польова пошта НОМЕР_1 провів бесіду з позивачем, якому повідомлено, що буде зроблено подання про звільнення його з військової служби в запас відповідно до статті 26 частини б пункту «є» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, та яким призначено покарання у виді позбавлення волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади.
13 листопада 2015 року начальником Генерального штабу Головнокомандувачем Збройних Сил України виданий наказ № 679, в пункті 7 § 2 яким відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «є» (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили)».
Апелянт у своїй апеляційній скарзі звертав увагу суду апеляційної інстанції на те, що його звільнення є незаконним та протиправним, у зв`язку з тим, що підстави для звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в мирний час та в умовах особливого періоду відрізняються.
Так, в силу вимог п. «є» ч. 6 ст. 26 зазначеного Закону контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, крім іншого, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади.
Водночас, згідно п.п. «г» п. 1 ч. 8 ст. 26 даного Закону під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання.
З огляду на викладене, апелянт зазначав, що відповідач 1 не мав права його звільняти на підставі вищезазначеного вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2015 року по справі № 734/2298/15-к під час дії особливого періоду військової служби.
Колегія суддів звертає увагу на те, що дійсно п. «є» ч. 6 та п.п. «г» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено різні підстави для звільнення з військової служби в мирний час та в умовах особливого періоду.
Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці також можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених пунктами «в», «г», «е», «є», «и» частини шостої та пунктами «в», «г», «е», «є» частини сьомої цієї статті наступне.
Тобто, колегія суддів звертає увагу на те, що начальник Генерального штабу Збройних Сил України ОСОБА_2 , приймаючи оскаржуваний наказ в частині звільнення позивача з військової служби у запас у зв`язку з наявністю вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2015 року по справі № 734/2298/15-к (кримінальне провадження № 1-кп/734/147/15), яким ОСОБА_1 було призначено покарання у тому числі і з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, мав право приймати такий наказ на підставі пункту «є» ч. 6 ст. ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії особливого періоду військової служби.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач 1 мав право приймати наказ № 679 від 13.11.2015 року в частині звільнення позивача з військової служби у запас саме за пунктом «є» ч. 6 ст. ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідачі діяли в межах наданих повноважень, відповідно до норм Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а відтак позов в частині визнання протиправними та скасування наказів № 679 від 13.11.2016 року та № 10 від 15.01.2016 року є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Оскільки суд дійшов висновку про правомірність наказів № 679 від 13.11.2016 року та № 10 від 15.01.2016 року, то вимоги позивача в частині поновлення його на посаді командира навчального механізованого військової частини НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_1 ), зобов`язання виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу задоволенню також не підлягають.
Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2017 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев

Повний текст ухвали виготовлено 17.08.2017 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.