Справа № 408/2866/17-а
Суддя: Карягіна В. А.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/408/94/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року смт.Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі головуючого- судді: Карягіної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Біловодського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області про визнання дій неправомірними з зобов'язанням вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача - Біловодського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області про визнання дій щодо припинення виплати йому пенсії з квітня 2017 року неправомірними з зобов'язанням поновити нарахування та виплату пенсію за віком з 1 квітня 2017 року. В обгрунтування зазначив, що вона є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в Біловодському об'єднаному управлінні Пенсійного Фонду України в Луганській області, де до березня місяця 2017 року отримував пенсію. З квітня 2017 року виплата пенсії була припинена, на його звернення до відповідача про причини зупинення виплати пенсії отримав відповідь, що необхідно підтвердити своє місце проживання і у черговий раз з'явитися до відповідного підрозділу Пенсійного фонду. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач присутнім не був, в позові заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача-начальник Біловодського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області звернувся на адресу суду з клопотанням розглянути справи за відсутності їх представника. В запереченні відповідач просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що позивач після припинення виплати пенсії , що відбулося з 1.04.2017 року, з заявою про поновлення її виплати не звертався, рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам стосовно нього не приймалося. .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст. 7,11 КАС України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII , внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

За приписами статті 2 зазначеного Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбаченихКонституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

З наданих до суду письмових доказів встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, що також підтверджено пенсійним посвідченням НОМЕР_1 .

Згідно із статтею 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно довідки № 920003165 від 04.12.2014 року ОСОБА_1 перебуває на обліку особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, в Управлінні соціального захисту населення Біловодської РДА Луганської області , з якою був поставлений на облік в ПФ України в Біловодському районів Луганської області з подальшим отриманням пенсії.

Кабінетом Міністрів України 7 листопада 2014 року прийнято постанову «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» № 595. Цією постановою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок).

Пунктом 8 Тимчасового порядку встановлено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з ч.1 ст.49 Закону №1058, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених статтею 49 Закону № 1058-IV.

Як видно з заперечення начальника управління Біловодського об'єднаного ПФУ , з метою виконання постанови КМУ №365 від 08.06.2016року,згідно з якою соціальні виплати припиняються у разі скасування довідки внутрішньо переміщеним особам з підстав, передбачених ст.12 Закону України « Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», та у зв'язку із отриманням інформації від ,зокрема, Держприкордонслужби, про тривалу відсутність ОСОБА_1 за місцем проживання/перебування як внутрішньо переміщеної особи, виплата пенсії йому була припинена з 01.04.2017 року.

Матеріалами справи встановлено, що попри фактичне припинення нарахування та виплати пенсії, відповідачем не приймалося рішення про припинення виплати пенсії позивачеві з 01.04.2017, даних про скасування довідки №920003165 від 04.12.2014 відповідачем до суду не надано.За таких обставин у позивача ваідсутні підстави для звернення до управління з заявою про поновлення виплати пенсії.

Враховуючи викладене, суд вважає протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з 1 квітня 2017 року оскільки, на час припинення виплати пенсії не існувало передбачених чинним законодавством підстав.

Згідно ст.46 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 р зі змінами та доповненнями «Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом».

За таких обставин, з огляду на час припинення органом Пенсійного фонду виплати позивачу пенсії, зазначена відповідачем підстава припинення виплати пенсії, не була передбачена чинним законодавством, тому виплата пенсії має бути поновлена з часу припинення її виплати, яке було неправомірним.

На підставі ст.94 КАС України , враховуючи те, що позивачу відстрочено сплату судового збору до прийняття судом рішенння, підлягає стягненнюз з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00грн за рахунок бюджетних асигнувань .

На підставі викладеного, керуючись Законом України «« Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 р зі змінами та доповненнями , постановою КМУ «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» № 595, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, ст.ст.7-11, 159, 160, 161, 163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати протиправними дії Біловодського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2017 року.

Зобов'язати Біловодське об'єднане управління Пенсійного Фонду України в Луганській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 1 квітня 2017 року

Стягнути з Біловодського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Біловодський райсуд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з часу її оголошення, сторонами в той же термін з часу отримання копії постанов.

Суддя

Біловодського райсуду В.А.Карягіна

Луганської області