Справа № 806/614/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"21" серпня 2017 р. Справа № 806/614/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "07" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про стягнення 8011,52 грн. ,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з головного управління Національної поліції в Житомирській області на його користь компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 8011,52 грн. за період з 24.10.2016 року по 05.12.2016 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07.03.2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_4 компенсацію за затримку розрахунку при звільнені в розмірі 7401,66 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що на момент звільнення позивача, ГУ Національної поліції в Житомирській області до правовідносин, які склались, не можуть бути застосовані норми КЗпП України, оскільки вони врегульовані спеціальним законом.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 21.10.2016 року № 241 о/с капітана поліції ОСОБА_4 з 24.10.2016 року звільнено зі служби в поліції на підставі п. 2 ч. 1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), вислуга років на день звільнення складає у календарному обчисленні - 12 років 06 місяців 19 днів, у пільговому обчисленні - 15 років 02 місяців 10 днів (а.с. 7).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, одноразову грошову допомогу при звільненні ОСОБА_4 було виплачено 05.12.2016 року, що не заперечується сторонами.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальну законі (постанова Верховного Суду України від 17 липня 2015 року у справі № 21-8а15).

В даному випадку суд звертає увагу на те, що нормами спеціального законодавства, а саме Законом України "Про Національну поліцію", Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постановами Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, від 11.11.2015 № 988 , якими врегульовані питання звільнення зі служби в поліції; порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських; виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, не визначено порядку проведення розрахунку при звільненні зі служби в поліції та не врегульовано питання щодо пропуску строку здійснення виплат при звільненні з поліції.

Кодекс законів про працю України регулюють трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За таких обставин, у даній ситуації слід застосовувати норми кодексу законів про працю України, тому що спеціальним законом порядок виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не визначений.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду від 27.04.2016 року № К/800/28525/15, від17.08.2016 р. №К/800/22371/16.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналізуючи наведені норми матеріального права, Верховний Суд України у постанові від 15 вересня 2015 року (справа № 21-1765а15) прийшов до висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 КЗпП, при цього визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

В даному випадку день звільнення позивача (24.10.2016), належна останньому сума одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 31766,25 грн. виплачена не була. Остаточний розрахунок з позивачем Головним управлінням Національної поліції в Житомирські області проведено 05 грудня 2016 року. Отже, відповідачем допущено порушення строку розрахунку з позивачем при звільненні, що є підставою для виплати ОСОБА_4 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Такий висновок відповідає змісту постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", зокрема п. 20 цієї постанови, яким визначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що покликання відповідача на статтю 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у якій встановлено, що одноразова грошова допомога особам, які мають право на пенсії за цим Законом, виплачується Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання, та зазначає наступне.

Згідно із положеннями ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 (в редакції від 23.12.2015) виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п'яти років і до 07.11.2015 були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Тобто, саме право на отримання позивачем одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції визначено спеціальним законом - Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992, а не Порядком обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992.

Крім того, відповідно до п. 3 Закону України "Про внесення змін до деяких законів щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" № 900 від 23.12.2015 - пункт 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" доповнено абзацами такого змісту: "Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Отже, порядок обчислення та виплати під час звільнення ОСОБА_4 (24.10.2016) мав застосовуватись той, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Так, відповідно до п. 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським (зі змінами від 02.03.2016), особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" систему поліції (Національну поліцію) складають: центральний орган управління поліцією (тобто Національна поліція України) та територіальні, міжрегіональні органи поліції (в тому числі Головне управління Національної поліції в Житомирській області), а тому, відповідно до вимог Закону, грошову допомогу позивачу має виплачувати Головне управління Національної поліції в Житомирській області, яке є складовою Національної поліції.

Обчислення середнього заробітку судом першої інстанції проведено вірно, із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (зі змінами та доповненнями) та Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року N 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 р. за N 669/28799 (надалі - Порядок).

Даний Порядок не містить правил розрахунку середньоденного грошового забезпечення у разі затримки розрахунку з поліцейським, але містить положення щодо розрахунку середньоденного грошового забезпечення у разі виплати грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку, яка проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення (абз. 8 п. 8 розд. ІІІ Порядку).

Таким чином судом першої інстанції правильно визначено суму заробітної плати за час затримки розрахунку виходячи з того, що кошти перераховані позивачу 05 грудня 2016 року, відтак період затримки визначається із 24 жовтня 2016 року до 05 грудня 2016 року та складає 42 календарних дні. У відповідності до довідки Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 06.03.2017 року № 458/29/02-2017 (а.с. 32) вбачається, що середньоденній заробіток позивача становив 176,23 грн. Отож, розмір середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні становить 7401,66 грн. (176,23 грн.*42) і ці кошти належить стягнути з відповідача.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду - без змін.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "07" березня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Національної поліції в Житомирській області вул.Старий Бульвар,5/37,м.Житомир,10008

4-третій особі: - ,