Справа № 574/668/14-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 р.Справа № 574/668/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Буринського районного суду Сумської області від 21.03.2017р. по справі № 574/668/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області третя особа Слобідська сільська рада Буринського району Сумської області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив: зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії з урахуванням нарахованих та виплачених сум премій, згідно довідки Слобідської сільської ради Буринського району про складові заробітної плати від 30.04.2014 року за №191 та провести відповідні виплати з 05.09.2012 року.

Постановою Буринського районного суду Сумської області від 18 липня 2014 року позов задоволено: зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області нарахувати позивачу пенсію з використанням даних про виплачені премії, що містяться в довідці про складові заробітної плати від 30 квітня 2014 року за № 191, виданій Слобідською сільською радою Буринського району Сумської області.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково: зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області з 01 травня 2014 року здійснити позивачу перерахунок пенсії з врахуванням нарахованих та виплачених сум премії згідно довідки Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області про складові заробітної плати від 30 квітня 2014 року за № 191 та провести відповідні виплати; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2016 року постанову Буринського районного суду Сумської області від 18 липня 2014 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Буринського районного суду від 22.03.2016 року вирішено питання поважності причин пропуску строку на звернення до суду.

Ухвалою Буринського районного суду від 16.03.2017 року допущено заміну первинного відповідача належним - в особі Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.

За результатами нового розгляду справи, Буринським районним судом Сумської області ухвалено постанову від 21.03.2017 року, якою позов задоволено. Зобов'язано Буринське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок пенсії з урахуванням нарахованих та виплачених сум премій, згідно довідки Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області про складові заробітної плати від 30.04.2014 року за №191 та провести відповідні виплати.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом та просить оскаржувану постанову скасувати, ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 25.04.2002 року по 22.11.2010 року працював сільським головою села Слобода Буринського району Сумської області і його стаж служби в органах місцевого самоврядування становить 10 років 6 місяців 29 днів, із них 8 років 6 місяців - на виборній роботі, 2 роки і 9 днів - військова служба, яка відповідно до ст.22 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу служби в органах місцевого самоврядування.

З 04 вересня 2012 року позивач, відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», отримав право на пенсію за віком, у зв'язку з чим звернувся з відповідною заявою до управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області.

Із-за бездіяльності Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області, яка постановою Буринського районного суду Сумської області від 11 вересня 2013 року у справі №574/831/13-а визнана неправомірною, не зміг своєчасно надати необхідні для призначення пенсії довідки про складові заробітної плати.

Слобідська сільська рада 30.04.2014 року надала довідки про складові заробітної плати за формою, передбаченою постановою правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 року №19-11 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою правління ПФУ від 14.02.2011 року №5-1) відповідно за №№190,191.

У довідці №190 від 30.04.2014 року, яка використана для нарахування пенсії, не зазначені дані про розміри нарахованої і отриманої позивачем премії. Такі дані наведені у довідці №191 від 30.04.2014 року (а.с. 8-12).

Листом від 21.05.2014 року №946/03-29 Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області відмовив в перерахунку пенсії на підставі довідки Слобідської сільської ради №191 від 30.04.2013 року (а.с. 13).

Позивач, не погодившись із вказаною відмовою відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

З матеріалів справи судом встановлено, що фактичною підставою для відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії, слугували висновки відповідача про те, що проведення перерахунку пенсії на підставі вказаних у довідці №191 від 30.04.2013 року виплат не передбачено діючим законодавством.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача про те, що сума отриманої позивачем премії враховується при обчисленні розміру його пенсії, є обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за період з дня призначення пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно абз.1 п.2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" дія Закону України "Про державну службу" (тут і надалі, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 37 Закону України "Про державну службу", пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із ч. 2 ст. 33 вказаного Закону, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

У відповідності до вимог ч. 7 ст. 33 Закону України "Про державну службу", державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ч. 2 ст. 2 Закону України "Про оплату праці" визначено, що в структуру заробітної плати входить також додаткова заробітна плата, яка визначена як винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.04 р. № 5, де вказано, що у склад фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, в тому числі за вислугу років, які мають систематичний характер, а відповідно підпункту 2.3.3 пункту 2 цієї інструкції матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оплату праці", структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії. Із змісту статті 40 вказаного Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Виходячи з наведеного, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідно до вказаних нормативних актів пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яка фактично отримувалась на день звільнення, в тому числі з урахуванням сум премії, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Управління Пенсійного фонду України від 30.10.08 р. № 19-11 "Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04.12.08 р. за N 1161/15852, було передбачено обов'язкові реквізити довідки про заробітну плату, в тому числі встановлено складові заробітної, які враховуються під час призначення (перерахунку) пенсії. Дана постанова зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04.12.08 року за № 1161/15852.

Між тим, постановою Управління Пенсійного фонду України від 14.02.11 р. № 5-1 "Про виконання рішення окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 2а-4753/2670" затверджена нова форма довідки про складові заробітної плати, яка подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" (далі - форма № 5-1), якою передбачено, що матеріальна допомога на оздоровлення і допомога на вирішення соціально-побутових питань (графа 5) є складовими заробітної плати. При цьому чітко передбачено, що із усіх виплат, які вказані в цій довідці нараховуються і сплачуються страхові внески, а з 01.01.11 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Положеннями ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті Закону передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат па оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Зазначена правова позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом України в Постановах від 20.02.2012 р., 14.05.2013 року та 28.05.2013 року (справи №№21-430а11,21-125а13,21-97а13) прийнятих в порядку перегляду судового рішення з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

В силу ст.244-2 КАС України, рішення Верховного суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідності з рішенням Верховного суду України.

Доводи відповідача про те, що діючими нормами закону не передбачено перерахунок пенсії позивачу у зв'язку із набранням чинності 01.05.2016 року Закону України «Про державну службу» №899 від 10.12.2015 року, суд вважає помилковими, оскільки підстави для нарахування коштів, про які просить позивач, виникли у зв'язку з неврахуванням їх в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, тобто з 05.09.2012 року, коли діяли положення попередньої редакції вказаного закону.

Вирішуючи питання про застосування закону у часі, колегія суддів виходить з того, що даючи офіційне тлумачення положенням частини першої статті 58 Конституції України Конституційний Суд України, в п.2 мотивувальної частині свого Рішення від 9.02.1999 року №1-рп/99 зазначив: за загальним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, до вказаних правовідносин слід застосовувати положення Закону України «Про державну службу» № 3723-XII в редакції чинній на час виникнення спірних відносин.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що відмова відповідача у перерахунку позивачу пенсії є незаконною та необґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості відмови у перерахунку позивачу пенсії, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на перерахунок пенсії з урахуванням вищенаведених виплат.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено строк на звернення до суду, а судом першої інстанції позовні вимоги задоволені за період з 05.09.2012 року без урахування положень ст.ст. 99, 100 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що з даним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 05.06.2014 року, право на пенсію він набув 04.09.2012 року.

Для призначення пенсії позивачу необхідно було подати довідки про складові заробітної плати, у зв'язку з чим він звернувся до Слобідської сільської ради, яка до 2014 року таких довідок не надавала ні на його неодноразові звернення, ні на звернення УПФ.

Постановою Буринського районного суду Сумської області від 11 вересня 2013 року у справі №574/831/13-а така бездіяльність Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області, була визнана неправомірною.

За правилами ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На виконання постанови Буринського районного суду Сумської області від 11 вересня 2013 року у справі №574/831/13-а Слобідська сільська рада лише 30 квітня 2014 року надала довідки про складові заробітної плати за формою, передбаченою постановою правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 року №19-11 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою правління ПФУ від 14.02.2011 року №5-1) відповідно за №№190,191.

Отримавши вказані довідки, позивач одразу подав їх відповідачу для врахування при обчисленні пенсії.

Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області на звернення позивача про врахування даних про розмір отриманої ним премії при нарахуванні пенсії, що зазначені в довідці № 191 від 30.04.2013 року, відповів у здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що такого перерахунку пенсії не передбачено діючим законодавством, про що йому було надано відповідного листа № 946/03/29 від 21.05.2014 року.

Отримавши відмову, позивач 05 червня 2014 року, звернувся до суду з даним позовом.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав та достатність доказів у справі на підтвердження поважності причин пропуску строку позивачем на звернення до суду.

Окрім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до даних правовідносин положень ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", як на підставу перерахунку пенсії у строк, який слід враховувати від дати звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, оскільки підстави для нарахування коштів, про які просить позивач, виникли у зв'язку з неврахуванням їх в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, тоді як ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", говорить про перерахунок у разі підвищення пенсії, що є різними за своєю суттю та поняттями.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не впливають на правомірність висновків суду, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Буринського районного суду Сумської області від 21.03.2017р. по справі № 574/668/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 22.08.2017 р.