Справа № 154/1784/17
Суддя: Пікула Н. В.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

154/1784/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої судді Пікули Н.В.,

при секретарі Грабовської Г.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Чишій Б. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити призначення пенсії за вислугу років,- В С Т А Н О В И В:
06.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Володимир-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити призначення пенсії за вислугу років.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 червня 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про признання йому пенсії за вислугу років. Однак, своїм рішенням № 925 від 19 червня 2017 року Володимир-Волинське об`єднане управління Пенсійного фонду України відмовило йому у призначенні пенсії за вислугу років, при цьому зазначивши, що строкова військова служба не зараховується до спеціального стажу. Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною та такою, що порушує його право на призначення та отримання пенсії.

Просить суд визнати дії Володимир-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови йому у призначенні пенсії за вислугу років протиправними та зобов`язати Володимир-Волинське об`єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати йому до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років період проходження строкової військової служби з 04 грудня 1990 до 15 жовтня 1992 року та призначити пенсію за вислугу років з моменту звернення з 15 червня 2017 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, в своїх поясненнях зіслався на обставини викладені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити.
Представник відповідача Чишій Б.Л. позовні вимоги не визнала, просила суд в задоволенні позову відмовити, аргументувавши свою позицію тим, що п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із змінами, внесеними згідно із законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01 січня 2016 року передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року. При цьому передбачено право на призначення пенсії за вислугу років незалежно від віку особам, які мали вислугу років не менше 25 років станом на 1 квітня 2015 року чи 25 років 6 місяців з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року. Перелік закладів, які пройшли державну акредитацію та посад, які дають право на пенсію за вислугою років у медичній галузі є: лікувальні установи, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально- трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої і невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальні органи Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно- епідеміологічні заклади, діагностичні центри (лікарі та середній медичний персонал, незалежно від посад); аптеки, аптечні кіоски і магазини, контрольно-аналітичні лабораторії (провізори, фармацевти (незалежно від посад), лаборанти);медико-соціальні експертні комісії, бюро судово-медичної експертизи (лікарі та середній . медичний персонал). Для визначення права на пенсію за вислугу років спеціальний стаж роботи обчислюється згідно з записами, проведеними в трудовій книжці. Строкова військова служба ОСОБА_1 у період з 07.12.1990 року по 13.10.1992 року не міститься в даному переліку. Просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про таке.
Згідно статей 1,2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за вислугу років та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.51 вказаного Закону пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Відповідно до п. «е» ч.1 ст.55 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців.
Судом встановлено, що позивач 15.06.2017 року звернувся до Володимир-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення ому пенсії за вислугою років.

Протоколом 925 від 19.06.2017 року Володимир-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до пункту «е» ст.. 55 з посиланням на те, що загальний стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які станом на 01 квітня 2015 року мають не менше 25 років, а на 01.01.2016 року 25,6 років, а загальний стаж заявника становить 30 роки 6 місяців 19 днів, а стаж роботи за вислугу років становить 25 років 3 місяці 28 днів, тому права на пенсію за вислугу років немає.

Згідно до вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Як вбачається із трудової книжки серія НОМЕР_1 , виданої 30.03.1990 року, ОСОБА_1 , 02.04.1990 року був прийнятий на посаду завідуючого фельдшерсько-акушерського пункту с. Ліски, Володимир-Волинського району Волинської області, з якої 04.12.1990 позивача звільнено відповідно до ст. 38 КЗпП УРСР у зв`язку з призовом на дійсну службу в ряди Радянської Армії (а.с.9,10).

З 04.12.1990 року по 15.10.1992 року позивач проходив службу в Збройних силах України (НК № 579 від 04.12.1990 року)

21.10.1992 року ОСОБА_1 призначений на посаду фельдшера швидкої допомоги (Наказ № 89 від 20.10.1992 року).

Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрах.
Відповідно до примітки 3 постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота па яких дає право на пенсію за вислугу років» робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
У відповідності з Переліком установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений наказом Міністерства соціального забезпечення УPCP від 31 грудня 1959 року №135 та підпункту «а» пункту 1 Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року №1397 учителям, лікарям і іншим працівникам освіти та охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, зараховується робота у лікарняних установах всіх типів та найменувань незалежно від відомчої приналежності установи і організації та найменування посади.
Згідно п.4 зазначеного положення вчителям, лікарям та іншим працівникам освіти та охорони здоровя в стаж роботи за фахом зараховується військова служба медпрацівників за фахом в складі Збройних Сил СРСР.
Згідно із абзацом 2 частини першої статті 8 Закону України від 20 грудня 1991 року «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону України від 03.11.2006 року №328-У) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Аналогічні положення викладені в частині першій статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно якої військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Отже, період строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо особа на момент призову на строкову військову служби працювала за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах або після демобілізації особа працювала за набутою спеціальністю в професійно-технічному закладі.
Згідно записів в трудовій книжці позивач працював завідуючим фельдшерсько-акушерського пункту с. Ліски, Володимир-Волинського району Волинської області з 02.04.1990 року. 04.12.1990 року звільнений з роботи в зв`язку з призовом на військову службу (а.с.9).
Згідно з довідки Володимир-Волинського районного об`єднаного районного військового комісаріату № 44 від 05.07.2017 року, позивач в період з 07.12.1990 року по 13.10.1992 року проходив військову службу в Збройних силах. (а.с.12).
Після звільнення зі служби в армії, позивач продовжував працювати на посаді фельдшера швидкої допомоги Володимир-Волинської ЦРЛ з 21.10.1992 року.
В Переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397, було визначено, що правом на пенсію за вислугу років користуються окремі працівники охорони здоров`я, зокрема, фельдшери.
Отже, як на день призову на строкову військову службу, так і після звільнення, позивач працював в закладі охорони здоров`я на посаді середнього медичного персоналу, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років.
Таким чином, зарахування часу проходження строкової військової служби до спеціального стажу гарантоване чинним законодавством, тому відмова відповідача у зарахуванні військової служби ОСОБА_1 до пільгового стажу є протиправною.
Відповідно до ст. 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсія призначається з дня звернення за пенсію.
Оскільки з матеріалів справи встановлено, що позивач за призначенням пенсії звернувся з 15.06.2017 року (а.с. 11), адміністративний позов слід задовольнити з моменту його звернення.
Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням вимог ст. 94 КАС України, суд присуджує всі здійсненні позивачем судові витрати з Державного бюджету України на його користь.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 158, 159, 160-163 КАС України, на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії Володимир-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років протиправними.

Зобов`язати Володимир-Волинське об`єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років період проходження строкової військової служби з 04 грудня 1990 до 15 жовтня 1992 року та призначити пенсію за вислугу років з моменту звернення з 15 червня 2017 року.
Стягнути із Державного бюджету на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Володимир-Волинський міський суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча /-/ підпис
Згідно з оригіналом
Суддя Н.В. Пікула