Справа № 464/3715/17
Суддя: Горбань О. Ю.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/3715/17
пр.№ 2-а/464/268/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Горбань О.Ю.

при секретарі судових засідань Тучапець І.Б.

при участі:

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Михальської-Гибрик І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова адміністративний позов ОСОБА_4 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №4 від 10.01.2017. Мотивує вимоги тим, що згаданим розпорядженням позивача зобов'язано демонтувати самовільно встановлену тимчасову споруду на АДРЕСА_1. Вказане розпорядження вважає протиправним і таким, що винесене з порушенням чинного законодавства. Наполягає, що МАФ встановлений позивачем на підставі дозволу - паспорта прив'язки, дійсного до 30.12.2016, договору оренди земельної ділянки. Зазначає, що у позивача припинилась дія договору оренди земельної ділянки 30.12.2016, його продовження займає до 30 днів, тому прийняте розпорядження від 10.01.2017 є явно передчасним. Вважає, що районна адміністрація вийшла за межі наданих повноважень, тому просить позов задовольнити.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_2, діючи на підставі договору №10/05/17 про надання правової допомоги від 10.05.2017, підтримав позов із зазначених у ньому підстав та наголосив на тому, що при винесенні оскаржуваного розпорядження відповідач вийшов за межі повноважень у спосіб покладення обов'язку на ФОП ОСОБА_4 демонтувати тимчасову споруди, яку вилучено з комплексної схеми розміщення тимчасових споруд. Разом з тим, покликається на ту обставину, що оскаржуване розпорядження прийнято з підстав, які не передбачені нормативними актами. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача Михальська -ОСОБА_6, діючи згідно довіреності №33 від 14.09.2016, в судовому засіданні заперечила позов з мотивів, викладених у письмових запереченнях. Пояснила, що оскаржуване розпорядження винесене в межах чинного законодавства, а покликання в позовній заяві на його незаконність не можуть слугувати підставою для його скасування. Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки тимчасова споруда ОСОБА_4 ухвалою Львівської міської ради №629 від 30.06.2016 вилучена з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд у зв'язку з порушенням вимог торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями, скаргами мешканців. Покликається на копії долучених до матеріалів справи документів, які вважає вичерпними.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що паспорт прив'язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, виданий 17.12.2015 управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету від 16.03.2015 №219 з врахуванням ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015 №4526, №4527 та додаткової угоди від 30.07.2015 №Л-2334 до договору оренди земельної ділянки від 16.06.2009 за №Л-1053. Реєстраційний номер Л523, дійсний до 30.12.2016 (а.с.6)

Згідно з п.2 додатку 1-В до ухвали Львівської міської ради №629 від 30.06.2016 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 23.04.2015 №4527 №Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності в тимчасових спорудах на території м.Львова», тимчасову споруду ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 вилучено з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд у зв'язку з порушенням вимог рішення виконавчого комітету від 20.10.2010 №1768 «Про заборону роздрібної торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом та скаргами мешканців.

Як встановлено судом, договір оренди земельної ділянки закінчився 30.06.2016.

З копії постанови №285 по справі про адміністративне порушення від 22.12.2016, складеної Адміністративної комісією при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради вбачається, що позивача визнано винним за ст.152 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 901 грн. При цьому, посадовими особами встановлено, що позивач 08.11.2016 о 12.:21 год. за адресою: вул.Лисеницька, 5 самочинно встановив тимчасову споруду, котра ухвалою Львівської міської ради №629 від 30.06.2016 вилучено з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд.

Як вбачається з оскаржуваного розпорядження №4 від 10.01.2017, зобов'язано фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 добровільно демонтувати власними силами тимчасову споруду, встановлену на АДРЕСА_1, в десятиденний термін з часу отримання цього розпорядження.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, Законами України. Згідно зі ст.73 цього ж Закону, акти органів місцевого самоврядування, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Наведене кореспондується з п.4.1.9 Положення про Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради (затверджене рішенням виконкому Львівської міської ради №6 від 06.01.2012), згідно якого голова районної адміністрації у межах своїх повноважень і на виконання завдань районної адміністрації видає розпорядження, які є обов'язковими для виконання всіма органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами на території району. До повноважень районної адміністрації належить розгляд та вжиття заходів у встановленому міської радою та виконавчим комітетом порядку щодо фактів порушення розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, малих архітектурних форм та літніх майданчиків.

Для реалізації завдань та виконання повноважень передбачених цим Положенням, іншими нормативними актами, районна адміністрація має право контролювати виконання власних розпоряджень та порушувати питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у невиконанні розпоряджень голови районної адміністрації.

Таким чином, приписами вказаних вище Положень передбачено, що до повноважень районної адміністрації Львівської міської ради належить розгляд питань за фактами порушення розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, відповідач при складенні оскаржуваного акту діяв у межах наданих повноважень.

Разом з тим, на переконання суду оскаржуване розпорядження видане з порушенням норм чинного законодавства, в тому числі з порушенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини», як і практика Європейського суду з прав людини, є джерелом права в Україні.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини конвенційне поняття «майно» являє собою «існуюче майно» або засоби, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності (справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява № 42527/98, рішення від 12.07.2001 п. 83). Принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа «Броньовський проти Польщі»). При розгляді справи «Стретч проти Об'єднаного Королівства», Європейський суд з прав людини виходив з того, що передбачене договором оренди право орендаря на продовження цього договору має економічну цінність і юридично належить орендарю (тобто, укладаючи договір оренди, орендар обґрунтовано розраховував на продовження договору оренди). У зв'язку з цим, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що майнове право орендаря, передбачене договором оренди, є «власністю» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і підлягає застосуванню при здійсненні захисту цих майнових прав.

В пунктах 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Об'єднаного королівства» від 24 червня 2003 року вказано, що в значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади.

Оскільки розміщення тимчасової споруди позивача відбулося у відповідності до вимог закону, на підставі діючого договору оренди, термін якого діяв до 30.12.2016 і це гарантувало позивачу право на здійснення підприємницької діяльності, метою якої є отримання прибутку (доходу), тому прийняття оскаржуваного розпорядження про зобов'язання позивача демонтувати належну йому тимчасову споруду без з'ясування імовірності продовження строку оренди є протиправним. На переконання суду, пункт 2 оскаржуваного розпорядження, який носить зобов'язальний характер підлягає скасуванню, оскільки цей пункт прийнято без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це розпорядження. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню тільки в частині скасування пункту 2 розпорядження № 4 від 10.01.2017.

Задовольняючи частково позовні вимоги, слід присудити позивачу судові витрати в розмірі 320 грн. (за рахунок бюджетних асигнувань Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради).

Керуючись ст.ст.7-12, 70, 71, 86, 158-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 Розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 4 від 10.01.2017 «Про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди на вул.Лисеницькій, 5» щодо зобов'язання фізичної особи -підприємця ОСОБА_4 добровільно демонтувати власними силами тимчасову споруду, встановлену на АДРЕСА_1, в десятиденний термін з часу отримання цього розпорядження.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Присудити ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 320 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Ю.Горбань