Справа № 639/4478/17
Суддя: Єрмоленко В. Б.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/4478/17
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 р. Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого- судді Єрмоленко В.Б.,

при секретарі- Волковій С.І.

розглянувши у письмову провадженні в м.Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом , в якому просить : визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо припинення з 01 квітня 2015 р. виплати пенсії за вислугу років відповідно до Закону Україні «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»; зобов'язати відповідача виконати вимоги закону шляхом поновлення виплати призначеної пенсії у встановлених розмірах з 20.12.2016 р.;стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області недоплачену пенсію з 20.12.2016 р. по час поновлення виплат.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Конституційного Суду України визнані такими, що не відповідають Конституції України положення першого речення ч.1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. зі змінами, . відповідно до яких у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. особам ( крім інвалідів 1 та П груп, інвалідів війни Ш групи. ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», « Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Крім того , позивач у позовній заяві посилається на ст. 22 Конституції України, згідно якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В судове засідання позивач надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача-Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся завчасно, направив суду заперечення разом з клопотанням про розгляд справи без його участі . Відповідач посилається на те, що п.10 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України » від 06.12.2016 р. № 1774-УШ, який набрав чинності з 01.01.2017 р. в частині 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. слова і цифри « у період з 01 січня 2016 р. по 31 грудня 2016 р.» змінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року», а ч. 1 ст. 54 даного Закону викладена в іншій редакції, якою певним категоріям працюючих осіб призначені пенсії не виплачуються.

У зв'язку з рішенням Конституційного Суду України від 20.12.216 р., головним управлінням поновлено виплату ОСОБА_1 пенсії за період з 20.12.2016 р. по 31.12.2016 р. і доплата у розмірі 1777 грн. 85 коп. отримана позивачем у січні 2017 р. Підстави для поновлення виплати пенсії з 01.01.2017 р., на думку відповідача, відсутні.

У відповідності до положень ст. 128 КАС України, зазначена адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

З 30.11.2010 р. ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" N 2262-ХІІ від 09.04.1992 р., яку він отримував до 1 квітня 2015 року.

Позивач на даний час працює суддею Апеляційного суду Харківської області .

На запит ОСОБА_1 від 04.05.2016 р. щодо причин припинення виплати пенсії . начальником Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області повідомлено, що відповідно до ст. 54 Закону "тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року , особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015р. №911-VІІІ, який набрав чинності 01 січня 2016 року, внесено зміни до статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, частину першу вказаної статті викладено в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється". Враховуючи, що позивач працює на посаді судді, підстави для виплати йому з 01 січня 2016 року пенсії були відсутні.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме, серед іншого, перше речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Таким чином, з 20.12.2016 року відповідач поновив позивачу виплату пенсії. Доплату за період з 20.12.2016 р. по 31.12.2016 р. в сумі 1777 грн. 85 коп., за даними відповідача, ОСОБА_1 отримав у січні 2017 р. З огляду на ці обставини, вимоги позивача щодо стягнення недоплаченої пенсії з 20.12.2016 р. по 31.12.2016 р. є необґрунтованими.

Відповідно до нової редакції статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії не виплачуються.

Отже, з 01.01.2017 року підстави для виплати пенсії позивачу відсутні.

У Рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також Конституційний Суд України у рішенні від 25.01.2012 року № 3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Такий принцип закладений, зокрема, в Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (стаття 22). Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права 1966 року встановлює загальний обов'язок держав забезпечити здійснення прав, що передбачені цим пактом, у максимальних межах наявних ресурсів (пункт 1 статті 2).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі Ейрі проти Ірландії також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12.10.2004 року.

Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Враховуючи позицію Європейського Суду, висновки Конституційного Суду України та беручи до уваги нову редакцію 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суд приходить до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області тимчасово припинив виплату пенсії позивачу, за виключенням періоду з 20.12.2016 року до 31.12.2016 року включно, керуючись чинними нормами законодавства.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 86, 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства, суд.-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ-

.