Справа № 817/474/17
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2017 р.Р і в н е 817/474/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки
про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд , -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 03.03.2017 №264.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що посадовими особами відповідача неправомірно складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд у розмірі 596,40 євро враховуючи певні розбіжності в частині зазначення у акті нормативно допустимої маси транспортного засобу та навантаження на осі, що свідчить, на думку позивача, про неточність зазначених відомостей та недостовірність результатів габаритно-вагового контролю, а також ставить під сумнів правильність розрахунку. Крім того, позивач не погоджується із розрахунком та вважає, його протиправним, оскільки розмір плати за проїзд напряму залежить від пройденого маршруту, в той час як автомобіль пройшов шлях у 330 км, а не 710 км, як зазначено при перевірці інспектором, що призвело до неправомірного, як вважає позивач, збільшення плати за проїзд.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та зазначив, що всупереч Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" транспортний засіб позивача внаслідок габаритно-вагового контролю не затримувався, а після його проходження подальший рух транспортного засобу не заборонявся, що доводить, як стверджував представник позивача, відсутність будь-яких порушень щодо вагових та/або габаритних параметрів автомобіля позивача. Враховуючи доводи позовної заяви та зважаючи на неявку представника відповідача до суду, який в силу положень адміністративного процесу несе обов'язок доказування правомірності спірного рішення, представник позивача просив суд позов задовільнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини суд не повідомив. Про час, дату та місце проведення слухання відповідач повідомлений належним чином. Письмових заперечень на адміністративний позов не надіслав.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

03.03.2017 автомобіль марки DAF, моделі XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки HUMBAUR, моделі HAS 2006, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить позивачу, під керуванням водія ОСОБА_3 здійснював перевезення вантажу: ламінована ДСП (згідно товарно-транспортної накладної від 02.03.2017 №7030208) за маршрутом: Рівненська область м. Костопіль - м. Харків 710 км, та був зупинений посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на автодорозі М-06 "Київ-Чоп" 36+500, де було проведено габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 03.03.2017 за результатом зважування навантаження на осі автомобіля становило 1) 7,050 т, 2) 12,100 т, 3) 8,150 т, 4) 8,200 т, 5) 8,600 т; повна маса транспортного засобу складає 44,100 т (а.с.7).

За результатами перевірки складено акт №0003673 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 03.03.2017 (а.с.6), відповідно до якого повна фактична маса транспортного засобу складає 44,1 т при нормативно допустимій 40 т; фактичні осьові навантаження 7,05 т (нормативно допустимі 11 т), 12,1 т (нормативно допустимі 11 т), 24,95 т (нормативно допустимі 22 т).

На підставі вказаного акту, складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 03.03.2017 №264 у розмірі 596,40 євро (а.с.5).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо визначення суми плати за проїзд та розрахунком плати за проїзд, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд врахував наступне.

Спірні правовідносини регулюють Закон України від 08.09.2005 №2862-IV "Про автомобільні дороги", Закон України від 30.06.1993 №3353-XII "Про дорожній рух", Закон України від 05.04.2001 №2344-III "Про автомобільний транспорт", Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування", Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху) та Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (стаття 48 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (пункт 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами (тут і далі - в редакції, на час виникнення спірних правовідносин).

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами).

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування".

За визначеннями у пункті 2 цього Порядку габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (пункт 3 Порядку).

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 15 - 25 зазначеного Порядку.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

Судом встановлено, що 03.03.2017 посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у пункті габаритно-вагового контролю а/д М-06 Київ-Чоп км 36+500 проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF, модель ХF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки HUMBAUR, модель HAS 2006, реєстраційний номер НОМЕР_2.

За результатами проведеного зважування складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 03.03.2017 (а.с.7) та акт №0003673, на підставі яких проведено розрахунок №264 від 03.03.2017 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд в загальній сумі 596,40 євро (а.с.5).

Перевіряючи спірний розрахунок, суд звертає увагу на таке.

Пунктом 27 Порядку №879 встановлено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у ст.5 ЗУ «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Відповідно до пункту 30 Порядку плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

За результатами вагового контролю транспортного засобу позивача було встановлено, що повна маса транспортного засобу становить 44,100 тонн, навантаження на осі: 1) 7,05 тонн; 2) 12,1 тонн, 3) 24,95 тонн. Відстань перевезення - 710 км (Рівненська область м. Костопіль - м. Харків).

Враховуючи, що нормативно допустима маса транспортного засобу 40 тонн, перевищення маси склало - 4,100 тонни (44,100 тонн - 40 тонн), а в процентному відношенні 10,25 %; нормативно допустиме навантаження на одиночну вісь 11 тонн, перевищення на одиночну вісь склало - 1,100 тонн (12,100 тонн - 11 тонн), а в процентному відношенні 10,00 %; нормативно допустиме навантаження на строєну вісь 22 тонн, перевищення на строєну вісь склало - 2,950 тонн (24,950 тонн - 22 тонн), а в процентному відношенні 13,41 %.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Згідно п.28 Порядку №879 Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до п. 2 Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 встановлено наступні ставки плати за проїзд для великовагових транспортних засобів (за загальну масу) від 40 до 44 тонн включно 0,1 євро, від 44 до 52 тонн включно 0,2 євро, від 52 до 60 тонн включно 0,27 євро, понад 60 тонн за кожні наступні 10 тонн 0,78 євро; з перевищенням допустимих осьових навантажень: до 5 відсотків включно - 0,05 євро, від 5 до 10 відсотків включно - 0,1 євро, від 10 до 20 відсотків включно 0,27 євро, понад 20 відсотків за кожні наступні 5 відсотків - 0,15 євро.

Отже, суд вважає, що розрахунок плати за проїзд є обґрунтованим та відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування".

Щодо доводів позивача про невірне визначення відстані, що береться при здійсненні розрахунку плати за проїзд, суд зазначає наступне.

Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України за №422 від 20.05.2013 (далі - Порядок №422).

Як зазначено в пункті 6 Порядку №422 у разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 і 3 до цього Порядку та повідомляють відповідний підрозділ МВС про такі порушення. Таким чином, у зв'язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідностей фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами відповідача 03.03.2017 складено Акт за №0003673 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. Даний акт складений за формою відповідно до Додатку 3 до Порядку №422.

У графі №7 Акту зазначений маршрут руху транспортного засобу та пройдена відстань, але при проведенні розрахунку відповідачем здійснено нарахування плати не за пройдену відстань, а за весь маршрут, який повинен був пройти транспортний засіб, що узгоджується із вимогами п.23 - 24, 31-1 Порядку №879.

Вказане нарахування за весь маршрут здійснено з тих підстав, що у відповідності до вимог п.23 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа не привели габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб. Доказів здійснення таких дій суду не надано, що також і не стверджувалось представником позивача у ході судового розгляду справи.

Враховуючи те, що водій ОСОБА_3 не залишився на а/д М-06 "Київ-Чоп" 36+500, де проводився габаритно-ваговий контроль автомобіля марки DAF, моделі XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки HUMBAUR, моделі HAS 2006, реєстраційний номер НОМЕР_2, а продовжив рух за маршрутом, то посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки вірно вирахувано розмір плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового транспортного засобу з розрахунку відстані дорогами загального користування у 710 км, про що і зазначено у Розрахунку №264 від 03.03.2017.

Факт продовження руху автомобіля марки DAF, моделі XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки HUMBAUR, моделі HAS 2006, реєстраційний номер НОМЕР_2, до м.Харків з вагою 44,100 тонн спростовує доводи позивача про необхідність нарахування йому плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового транспортного засобу лише за 330 км (з м. Костопіль Рівненської області до М-06 "Київ-Чоп" 36+500).

Що стосується посилання позивача на те, що автомобіль продовжив рух після проведення габаритно-вагового контролю та встановлення перевищення вагових параметрів, хоча повинен був бути затриманий до внесення плати за проїзд, то за приписами статті 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення затримати транспортний засіб має право працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, при цьому органи Укртрансбезпеки такими повноваженнями не наділені.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем вірно проведено розрахунок плати за проїзд, оскільки перевізник не привів у відповідність габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб та не мав відповідного дозволу на проїзд транспорту шляхами України.

Відтак, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог повністю.

В силу ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позивачу - Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.