Справа № 819/19/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/5529/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Сеника Р.П.

за участі секретаря судових засідань: Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фермерського господарства «Гадз» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Фермерського господарства «Гадз» до Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення, -

встановив:

04.01.2016 позивач Фермерське господарство «Гадз» (далі - ФП «Гадз») звернулося до суду з позовом до Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - Бучацька ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області), у якому просила визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 № 192/ та рішення про результати розгляду скарги № 1133/10/19-00-10-01-06/6543 від 14.07.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що на виконання вимог контракту № 14/06/2015_К від 16.06.2015 ФГ «Гадз» здійснило авансовий платіж іноземному постачальнику SORTER 07.07.2015 в сумі 21 500,00 Євро та надалі виконало всі необхідні умови щодо оплати вартості товару, яким, в свою чергу, здійснено поставку обладнання сортувальної лінії 23.10.2015, 30.10.2015 та 09.11.2015, жодних порушень ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та п. 1 постанови правління НБУ від 03.06.2015 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» не вчинило, відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим та підлягає скасуванню, а також рішення про результати розгляду скарги.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.02.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою суду першої інстанції не погодилося ФГ «Гадз» та оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає, що така є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що господарство жодним чином не порушило вимоги чинного законодавства, оскільки діяло в межах положень пп. 6 ч. 2 Порядку продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули повторно, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце, що підтверджується наявними у справі розписками.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Бучацькою ОДПІ Головного управління ДФС у Тернопільській області було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ФГ «Гадз» з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні контракту № 14/06/2015_К від 16.06.2015, укладеного з компанією SORTER за період з 16.06.2015 по 28.03.2016.

Перевіркою встановлено порушення ФГ «Гадз» ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та п. 1 постанови правління Національного банку України від 03.06.2015 № 354 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», в результаті чого, у законодавчо встановлені строки розрахунків за імпортом, не відбулося поставки товару від іноземного постачальника SORTER при здійсненні авансового платежу в сумі 21 500,00 Євро.

На підставі акта перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 11.05.2016 № /108, яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за платежем пеня в сумі 27400,24 грн.

Позивач скористався правом адміністративного оскарження та рішенням Головного управлінням ДФС у Тернопільській області від 14.07.2016 № 1133/10/19-00-10-01-06/6543 «Про результати розгляду скарги» частково задоволено скаргу платника та скасовано податкове повідомлення-рішення від 11.05.2016 № /108 в частині 1 262,00 грн нарахованої пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, в решті залишено без змін.

На підставі акта перевірки № 166/22-37289250 від 18.04.2016 та зазначеного вище рішення, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 № 192/, яким нараховано суму грошового зобов'язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 26138,24 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем порушено вимоги ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», зокрема порушення граничного терміну поставки імпортного товару на суму 21500 євро відповідно до зовнішньоекономічного контракту № 14/06/2015-К від 16.06.2015, то відповідачем правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 № 192/, яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 26138,24 грн.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (в редакції, чинній момент виникнення спірних правовідносин) імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі - Закон № 185/94-ВР) був прийнятий Верховною Радою України в 1994 році з метою запобігання безпідставному вивезенню валютних цінностей та майна за межі України, у зв'язку з чим встановлено граничні строки одержання валютної виручки за вивезений товар, в разі його експорту, або одержання товару, в разі здійснення авансового платежу за межі України. Крім того, вказаним Законом передбачено відповідальність за порушення вказаних строків у вигляді пені, що нараховується за кожний день прострочення.

Так, згідно із статтею 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно із пунктом 1 постанови Правління Національного банку України від 03.06.2015 № 354 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, ФГ «Гадз» (покупець) укладено імпортний зовнішньоекономічний контракт від 16.06.2015 № 14/06/2015_К з компанією SORTER Spolka Jawna Konrad Grzeszyk Michat Ziomek ul. Gdyhska 32, 26-600 Radom. NIP (ІНН) (продавець), предметом якого є поставка на умовах DAP сортувальної лінії з відповідним переліком обладнання згідно специфікації. Загальна сума контракту становить 107500,00 Євро. Оплата за поставлений товар проводиться покупцем на розрахунковий рахунок продавця: а) покупець проводить 20% оплату товару - 21500,00 Євро в строк до 18 днів після підписання контракту; б) 75 % вартості товару - 80625,00 Євро в строк до дня відгрузки; в) 5 % вартості товару - 5375,00 Євро після монтажу сортувальної лінії. Продавець зобов'язується надати покупцю товар не пізніше 30.09.2015.

Додатковою угодою від 20.09.2015 № 1 до контракту від 16.06.2015 № 14/06/2015_К передбачено, що продавець зобов'язується, надати товар покупцю не пізніше 30.10.2015, а додатковою угодою від 28.10.2015 № 2 - не пізніше 20.11.2015 з дотриманням всіх вимог за експортно-імпортними операціями.

На виконання цього контракту ФГ «Гадз» імпортовано сортувальну лінію вартістю 10750,00 Євро, згідно таких вантажо-митних декларацій: № 001618 від 23.10.2015 - 28100,00 Євро; № 001626 від 23.10.2015 - 22200,00 Євро; № 001660 від 30.10.2015 - 10400,00 Євро; № 001661 від 30.10.2015 - 116500,00 Євро; № 001716 від 09.11.2015 - 351500,00 Євро.

Як вбачається із розрахунку пені за порушення термінів розрахунків від здійснення зовнішньоекономічної діяльності ФГ «Гадз», сума пені, нарахованої органом доходів і зборів за контрактом від 16.06.2015 № 14/06/2015_К, становить 26138,24 грн за період 06.10.2015 по 22.10.2015 (17 днів).

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини другої статті 251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 252 Цивільного кодексу України ).

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно із частиною першою статті 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відтак, пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення виконання зобов'язання.

З системного аналізу правових норм вбачається, що день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.

У той же час контролюючим органом донараховано пеню за день, в який відбулася поставка товару, що суперечить нормам чинного законодавства.

Таким чином, моментом вчинення імпортної операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 2, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 21-412а11, яка в силу частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Враховуючи вищенаведене, неправомірним є нарахування ФГ «Гадз» пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності за день, в який відбулась поставка товару - 22.10.2015 в розмірі 1535 грн 37 коп, а тому податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 № 192/ винесене Бучацькою ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області є протиправним та підлягає скасуванню в частині нарахування цієї пені за один день в сумі 1535 грн 37 коп ( 21500 Євро (сума контракту від 16.06.2015 № 14/06/2015_К) * 16 (дні прострочення поставки товару з 06.10.2015 по 21.10.2015 включно) * 23,837893 (валютний курс) * 0, 3 % (сума пені). У зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про скасування рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області про результати розгляду скарги № 1133810/19-10-01-06/6543 від 14.07.2016, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження ГУ ДФС у Тернопільській області та ДФС України щодо прийняття рішень за результатами розгляду скарг платника податків є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноважених органів.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Отже, суд не може оцінювати повноту розгляду ГУ ДФС у Тернопільській області скарг позивача та вмотивованість і обґрунтованість рішень про результати їх розгляду.

При цьому суд звертає увагу на те, що наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача. У разі незгоди з діями чи рішенням контролюючого органу вимога щодо скасування рішення про результати розгляду скарги не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача.

Вказане рішення, прийняте за результатами вирішення податкового спору у порядку досудового врегулювання, не покладає на платника податків будь-якого обов'язку.

Таке рішення не створює для позивача юридичних наслідків, отже, за результатами вирішення податкового спору в порядку адміністративного оскарження, та не є актом реалізації контролюючими органами повноважень у сфері управлінської діяльності, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена в судових рішеннях Вищого адміністративного суду України від 27.10.2014 № К/9991/59435/12, від 27.10.2014 № К/800/281/14, 27.10.2014 № К/800/60766/13.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції в частині відмови у позові прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи за відповідними позовними вимогами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування в цій частині та прийняття нової постанови, якою цю вимогу задовольнити частково. У решті позовних вимог суд першої інстанції вірно відмовив у їх задоволенні, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування оскарженої постанови у цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Фермерського господарства «Гадз» задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року у справі № 819/19/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання нечинним і скасування податкового повідомлення-рішення від від 22.07.2016 № 192/ та прийняти в цій частині нову постанову, якою вказану вимогу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області від 22.07.2016 № 192/ в частині визначення грошового зобов'язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності невиконання зобов'язання та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства на суму 1535 грн 37 коп.

У решту постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року у справі № 819/19/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
Р. П. Сеник
Постанова в повному обсязі складена та підписана 14.08.2017.