Справа № 750/6032/17
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/6032/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рахманкулова І.П. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

21 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати частини пенсійних виплат з 01.02.2015 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 липня 2017 року вимоги адміністративного позову було задоволено.

Відповідач, посилаючись в апеляційній скарзі на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову повністю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 1832.

З доповіді судді-доповідача вбачається, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста участь сторін не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.03.2016 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року по справі №750/1447/16-а визнано дії Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_2 з 01.02.2015 року неправомірними. Зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівські області здійснити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_2 починаючи з 01.02.2015 року, виходячи з 71% його грошового забезпечення з якого сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні, згідно довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 31.12.2015 року № 179/1/14106.

На виконання постанови суду відповідачем нараховано різницю в пенсії за період з 01.02.2015 року по 31.01.2017 року в сумі 39 032 грн. 64 коп., які виплачені позивачу у лютому 2017 року.

02.06.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строків виплати суми перерахунку пенсії з 01.02.2015 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (а.с.9-10)

Листом від 13.06.2017 року за №880/03/М-12 відповідач повідомив позивачу, що нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків виплати немає законних підстав, оскільки виплата коштів за рішеннями судів за період з 01.02.2015 по 31.01.2017 року відбулась 06.02.2017 не з вини Головного управління ПФУ в Чернігівській області, а у зв'язку з відсутністю коштів Державного бюджету на відповідні роки (а.с.11-13)

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов'язані із здійсненням компетенції громадян втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Постановою Верховного суду України від 18.11.2014 у справі №21-518а14 було визначено, що основною умовою для виплати громадянину компенсації ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159є порушенням встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією в даному випадку (органом УПФУ) добровільно чи на виконання рішення суду.

Як вбачається зі змісту ст. 5 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» неможливість виплати особі компенсації втрати частини доходів пов'язується із неотриманням таких доходів із вини громадянина.

Несвоєчасність виплати позивачеві доходів сталася з вини відповідача, що підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.03.2016 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року по справі №750/1447/16-а, якою визнано дії Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_2 з 01.02.2015 року неправомірними.

Отже, виплата пенсії з порушення встановленого строку відбулася з причин, що не залежали від позивача.

Таким чином, оскільки відповідач не виконав обов'язку з виплати позивачеві компенсації втрати частини доходів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що така компенсація підлягає стягненню в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 липня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І. Мєзєнцев

суддя В.В. Файдюк

суддя Є.В. Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.