Справа № 821/282/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/282/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Градовського Ю.М.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

апелянтів:

позивача - ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2;

представників прокуратури Херсонської області - Куща В.Г., Хамідової Е.В., Кравченка М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1, прокуратури Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокуратури Херсонської області, прокурора Херсонської області Тригубенка В.М., виконуючого обов'язки прокурора Херсонської області, першого заступника прокурора Херсонської області Циганка С.В. про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування наказу та про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до прокуратури Херсонської області та її посадових осіб в якому, з урахуванням уточнень, просила:

- визнати протиправною бездіяльність прокурора Херсонської області щодо нерозгляду її заяви про звільнення за власним бажанням з посади прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області та неприйняття з цього приводу наказу про звільнення з 26 січня 2017 року за власним бажанням, згідно п.7 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру»;

- визнати протиправним та скасувати наказ №35к від 26 січня 2017 року виконуючого обов'язки прокурора Херсонської області Циганка С.В. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;

- змінити підстави звільнення з посади прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області, визнавши її звільненою з посади прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області з 26 січня 2017 року за власним бажанням, згідно п.7 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов'язати прокурора Херсонської області або особу, яка його заміщує, видати відповідний наказ про її звільнення з посади прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області з 26 січня 2017 року за власним бажанням відповідно п.7 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до поданої заяви.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що спірний наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 26 січня 2017 року №35к, яким її звільнено з посади, видано на підставі висновку службового розслідування, який, у свою чергу, її вину у скоєнні дисциплінарного проступку не доводить.

Окрім того, висновки службового розслідування, за фактом вимагання та отримання неправомірної вигоди, не можуть слугувати підставою для звільнення, оскільки на час видачі спірного наказу не існувало вироку суду, яким би було визнано її винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України.

Доводячи правомірність своїх вимог щодо протиправної бездіяльності керівника прокуратури Херсонської області, позивач посилалася на нерозгляд та неприйняття останнім відповідних рішень стосовно поданих нею заяв про звільнення за власним бажанням.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність прокурора Херсонської області щодо нерозгляду заяв ОСОБА_1 про звільнення від 02 грудня 2016 року та від 23 грудня 2016 року та зобов'язав прокурора Херсонської області розглянути ці заяви.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт просить прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Прокуратура Херсонської області не погоджуючись з вказаним судовим рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду, в частині задоволених вимог, та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити повністю.

У суді апеляційної інстанції апелянти підтримали доводи, що викладені в скаргах та відповідно просили їх задовольнити.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що є підстави для часткового задоволення апеляції ОСОБА_1, а також є підстави для задоволення в повному обсязі апеляційної скарги прокуратури Херсонської області.

Із матеріалів справи слідує, що позивач працювала в органах прокуратури з грудня 1993 року, в тому числі з грудня 2015 року на посаді прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області.

Присягу працівника прокуратури позивач прийняла 04 лютого 2011 року, а з положеннями Кодексу професійної етики була ознайомлена 02 листопада 2013 року (т.1 а.с.68-69).

Відповідно до наказів керівника Каховської місцевої прокуратури від 26 серпня 2016 року №21 та від 07 жовтня 2016 року №22 «Про розподіл обов'язків між працівниками Каховської місцевої прокуратури» на позивача покладено здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування слідчими відділами Великолепетиського та Верхнерогачицького Каховського відділу поліції ГУНП в Херсонської області (т.2 а.с.233-236).

Наказом прокурора Херсонської області від 24 листопада 2016 року №249 «Про проведення службового розслідування за фактом вчинення корупційного правопорушення прокурором Каховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1» призначено службове розслідування та створено комісію для проведення службового розслідування (т.1 а.с.56).

За результатами проведеного службового розслідування 25 січня 2017 року складено висновок, затверджений виконуючим обов'язки прокурора Херсонської області Циганком С.В.

Зі змісту даного висновку вбачається, що знайшли своє підтвердження факти порушення ОСОБА_1 Присяги працівника прокуратури України, вимог прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів в його об'єктивності, неупередженості та незалежності, сумнів у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також недоброчесності.

Так, було встановлено, що 23 листопада 2016 року о 14 год. відповідно до ст.208 КПК України детективами НАБУ в смт. Велика Лепитиха Херсонської області затримано ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та були вилучені кошти в сумі 27 000,00 грн., що були передані в якості неправомірної вигоди.

24 листопада 2016 року детективом НАБУ позивачу повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

З тексту цього повідомлення вбачається, що позивач висловила прохання на адресу підозрюваного у кримінальному провадженні за скоєння шахрайства, надати її неправомірну вигоду в сумі 25 000,00 грн. за зміну кваліфікації його дій з більш тяжкого кримінального порушення на менш тяжке, а також за сприяння укласти угоду про примирення між підозрюваним та потерпілим.

Отримавши згоду підозрюваного на передачу їй неправомірної вигоди, позивач дала вказівку слідчому Великолепетиського відділення поліції підготувати повідомлення про зміну кваліфікації кримінального правопорушення та погодила таку перекваліфікацію.

Ухвалою слідчого судді Солом'янського райсуду м. Києва від 25 листопада 2016 року до позивача застосований домашній арешт строком на 60 днів.

Наказом прокурора Херсонської області від 30 листопада 2016 року №625к ОСОБА_1 було відсторонено від виконання службових обов'язків.

У ході проведення службового розслідування, а також при допиті в якості підозрюваної слідчими НАБУ ОСОБА_1 підтвердила викладені вище події.

За результатами службового розслідування, зроблені висновки про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади та органів прокуратури (т.1 а.с.9-23).

26 січня 2017 року виконуючим обов'язки прокурора Херсонської області Циганком С.В. винесено наказ № 35к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким за грубе порушення Закону України «Про прокуратуру», Присяги працівника прокуратури, правил прокурорської етики, за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області та з органів прокуратури (т.1 а.с.29).

Генеральною прокуратурою України 07 лютого 2017 року прийнято наказ № 3дк «Про зміну наказу прокурора Херсонської області», а саме внесено зміни в п. 1 наказу прокуратури Херсонської області наступного змісту:

- вважати прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 звільненою із займаної посади та органів прокуратури за грубе порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», Правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, з позбавленням її класного чину «радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 28 квітня 2006 року № 328 к.

У період проведення службового розслідування ОСОБА_1 неодноразово, а саме 02 грудня 2016 року, 05 січня 2017 року на ім'я керівника прокуратури подавала зави про звільнення за власним бажанням.

На вказаних заявах є резолюція керівництва про відмову в їх задоволенні.

Письмову відповідь про відмову у задоволенні її заяви позивач отримала лише на заяву від 05 січня 2017 року.

Так, 16 січня 2017 року на адресу ОСОБА_1 направлено відповідь із роз'ясненням, що пріоритетними при розгляді її заяви про звільнення за власним бажанням були норми спеціального законодавства, а не трудового, тому її звільнення відбулося за вимогами ст.51 Закону України «Про прокуратуру» (а.с.30).

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.10 ч.1 ст.3, п.4 ч.4 ст.19 Закону України «Про прокуратуру», Присягу працівника прокуратури, правила прокурорської етики, вчинила дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури і є несумісними з подальшим перебуванням на роботі в органах прокуратури.

Суд першої інстанції не погодився з правовою позицією позивача, що керівництво прокуратури не мало право її звільняти за вказаними підставами, оскільки не існувало вироку суду, яким би було встановлено її вина у скоєному злочину.

З цього приводу суд зазначив, що оскаржуваний наказ винесено не у зв'язку з обвинуваченням позивача у вчиненні злочину, а за результатами службового розслідування, що може проводитися незалежно від проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо працівників прокуратури.

Натомість, погоджуючись з доводами позивача про бездіяльність суб'єкта владних повноважень, суд першої інстанції зазначив, що прокуратурою Херсонської області належним чином не розглянуто та не надано обґрунтованої відповіді на заяви позивача про її звільнення від 02 грудня 2016 року та 23 грудня 2016 року.

За таких обставин, суд поважав, що прийняття оскаржуваного наказу № 35к від 26 січня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», було непропорційним, позаяк унеможливив ефективний захист позивача, призвів до порушення справедливого балансу між вимогами чинного законодавства та захисту права особи на звільнення.

Аналіз судового рішення та доводи апеляційних скарг надає право суду апеляційної інстанції зробити наступні висновки.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначаються Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697 VII, норми якого розповсюджуються на спірні правовідносини.

За приписами статті 36 цього Закону особа, призначена на посаду прокурора, набуває повноважень прокурора після складення Присяги прокурора такого змісту:

«Я, (прізвище, ім'я, по батькові), вступаючи на службу в прокуратуру, присвячую свою діяльність служінню Українському народові і Україні та урочисто присягаю:

неухильно додержуватися Конституції та законів України;

сумлінним виконанням своїх службових обов'язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку;

захищати права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства і держави;

постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов'язки, з гідністю нести високе звання прокурора».

Текст Присяги підписується прокурором і зберігається в його особовій справі. Процедура складення Присяги визначається Генеральним прокурором. Про складення Присяги вноситься запис у трудову книжку.

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки працівника прокуратури закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. При цьому, складаючи Присягу, працівник прокуратури покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Отже, як порушення Присяги слід розуміти скоєння працівником прокуратури проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів прокуратури та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Крім того, з метою визначення основних моральних норм і принципів, яких повинні додержуватися працівники прокуратури при виконанні своїх службових обов'язків та поза службою, наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року № 123 затверджено Кодекс професійної етики та поведінки працівників прокуратури, норми якого були чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Положеннями ст. 16 даного Кодексу встановлено, що працівник прокуратури має неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів корупції.

У разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або дарунка (пожертви), незважаючи на особисті інтереси, працівник прокуратури невідкладно вживає заходів, передбачених Законом України «Про правила етичної поведінки».

Відповідно до ст. 18 цього Кодексу, працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб.

Працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що робота на посадах в органах прокуратури передбачає підвищену відповідальність перед Державою та суспільством, а тому вимоги щодо поведінки працівників прокуратури є більш суворими і в першу чергу вимагають від таких осіб суворо додержуватись та поважати вимоги закону та правила суспільного життя.

Це означає, що у разі скоєння вчинку, який можна кваліфікувати як ганебний, така особа не має права продовжувати службу в органах прокуратури, оскільки робота на таких посадах передбачає високі моральні якості та бездоганну поведінку не тільки в робочий час, а і поза межами роботи.

Стаття 19 Закону України «Про прокуратуру» встановлює права та обов'язки прокурора, зокрема в п.4 ч.4 даної статті зазначено, що прокурор зобов'язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Частинами 5,6 статті 43 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

Види дисциплінарних стягнень передбачені у ст. 49 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, на прокурора можуть бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді - звільнення з посади в органах прокуратури.

Наказом Генерального прокурора України від 24 вересня 2014 року № 104 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, якою визначаються підстави та порядок проведення службового розслідування (перевірки) стосовно прокурорсько-слідчих працівників, зазначених у статтях 17, 56 Закону України Про прокуратуру, оформлення результатів та прийняття рішень, а також компетенцію структурних підрозділів, посадових та інших осіб органів прокуратури при його проведенні (далі Інструкція).

Пунктом 1.2 Інструкції визначено, що службове розслідування (перевірка) це комплекс заходів, які проводяться у випадках скоєння працівниками прокуратури ганебних вчинків кримінальних, корупційних правопорушень, керування транспортними засобами у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмови від проходження огляду з метою виявлення стану сп'яніння, порушення Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури, а також за фактами порушень виконавської та трудової дисципліни, неправомірного втручання у службову діяльність працівників прокуратури, посягання на їх життя, здоров`я та майно, загибелі та в інших випадках, передбачених цією Інструкцією.

Згідно з п. 1.3 Інструкції, метою службових розслідувань (перевірок) є швидке, всебічне, повне та неупереджене з'ясування обставин, за яких скоєно ганебні вчинки, допущено неправомірне втручання у службову діяльність працівників прокуратури, посягання на їх життя, здоров`я та майно, виявлення причин і умов, що їм сприяли, зміцнення службової дисципліни та попередження негідних вчинків серед особового складу.

Пунктом 2.1 Інструкції визначено перелік підстав для проведення службового розслідування (перевірки).

Так, такими підставами можуть бути, зокрема:

- невиконання або неналежне виконання працівником прокуратури своїх службових обов`язків, що призвело до порушення законних прав і свобод громадян та інтересів держави (п.п. 2.1.11 п. 2.1 Інструкції);

- інші грубі порушення закону, трудової та виконавської дисципліни, Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури (п.п. 2.1.12 п. 2.1 Інструкції).

Оцінюючи обставини, встановлені під час проведення службового розслідування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вчиненими діями ОСОБА_1 скомпрометувала високе звання працівника прокуратури, допустила дії, які зашкодили її репутації та авторитету прокуратури, викликали негативний громадський резонанс.

Із матеріалів справи слідує, що цей випадок набув широкого суспільного розголосу у пресі, чим суттєво підірвав авторитет прокуратури (т.1 а.с.83-96).

До того ж судом обґрунтовано не було взято до уваги посилання позивача про те, що на час видачі наказу про її звільнення не існувало вироку суду, яким би її визнали винною у вчинення злочину.

З цього приводу судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що суб'єкт владних повноважень діяв відповідно до п. 1.3. Інструкції, яким встановлена мета службового розслідування, а саме швидке, всебічне, повне та неупереджене з'ясування обставин, за яких скоєно ганебні вчинки, зміцнення службової дисципліни та попередження правопорушень серед особового складу.

Зміст апеляційної скарги позивача зводиться до того, що суд необґрунтовано не задовольнив її вимоги щодо скасування спірного наказу про звільнення та не зобов'язав прокурора Херсонської області змінити підставу її звільнення з посади Каховської місцевої прокуратури за власним бажанням.

Підставами необґрунтованості рішення суду першої інстанції зазначено відсутність вироку щодо скоєння корупційного правопорушення, а також фактів порушення Присяги працівника прокуратури, неврахування при вибору виду дисциплінарного стягнення її бездоганної служби в рядах прокуратури.

Також апелянтом звернута увага на те, що суд першої інстанції задля захисту її порушених прав повинен був зобов'язати прокурора Херсонської області змінити підставу її звільнення у наказі від 26 січня 2017 року № 35к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», шляхом зазначення, що вона звільнена за власним бажанням.

Водночас апелянт, в особі прокуратури Херсонської області наполягає на тому, що суд безпідставно зобов'язав їх керівника розглянути заяви позивача про звільнення за власним бажанням, оскільки такі заяви були розглянути, про що є відповідні резолюції керівництва.

Спростовуючи доводи апелянта ОСОБА_1 та погоджуючись з доводами апелянта, в особі прокуратури Херсонської області, колегія суддів бажає зазначити наступне.

Частина 2 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру» встановлює, що притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.

Отже, дисциплінарна відповідальність є самостійним видом юридичної відповідальності та полягає в обов'язку порушника нести відповідальність, у даному випадку за вчинення ганебного вчинку, що дискредитує працівника прокуратури.

Вирок щодо позивача у даному випадку, значення не має.

Вид дисциплінарного стягнення, на думку колегії суддів, обраний відповідно до тяжкості скоєного проступку.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суб'єктом владних повноважень були відповідно до Закону України «Про прокуратуру» були розглянуті заяви позивача про звільнення за власним бажанням, шляхом проставляння резолюції «відмовити».

Слід звернути увагу, що ані КЗпП України, ані Закон України «Про прокуратуру» не встановлено обов'язку керівника у випадку відмовлення у задоволенні заяви про звільнення за будь-якими підставами виносити письмове рішення у вигляді наказу.

У даному випадку, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи прокуратури Херсонської області про те, що у керівника установи був відсутній обов'язок звільняти позивача за власним бажанням, оскільки тривало службове розслідування і за його результатами могли існували інші підстави для звільнення.

До того ж не можуть бути прийняті до уваги доводи позивача, що у спірних правовідносинах є пріоритетними для застосування норми КЗпП України, а не Закон України «Про прокуратуру», оскільки законодавством про працю встановлено, що воно регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій та застосовується до всіх правовідносин, якщо іншими нормативно-правовими актами не визначено їх особливостей.

Враховуючи, що спірні правовідносини щодо публічної служби, до якої належить професійна діяльність прокурорів, регулюється спеціальним законодавством, то в такому разі пріоритетними є норми спеціальних законів, а загальні трудові норми підлягають застосуванню тільки у випадку, коли спірні правовідносини не врегульовані спеціальним законодавством.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції частково задовольняючи позов порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України є підставою для його скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокуратури Херсонської області - задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Прокуратури Херсонської області, Прокурора Херсонської області Тригубенка В.М., в.о. прокурора Херсонської області, першого заступника прокурора Херсонської області Циганка С.В. про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправним та скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський