Справа № 450/740/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/7306/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.
суддів Кухтея Р.В., Сапіги В.П.
за участю секретаря судового засідання Торкот Д.О.

за участі позивача ОСОБА_1
за участі представника відповідача Красневича Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 травня 2017 року у за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до управління Пеyсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області щодо відмови позивачу призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - неправомірними; скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області від 12.01.2017року, яке викладене в заяві робочої комісії по розгляду питань, пов`язаних з призначенням пенсії відповідно до чинного законодавства управління Пенсійного фонду Пустомитівського району Львівської області №3/8 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173 і Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів України від 26.01.1991р. №10 з дня визначеним вказаним Законом, зарахувати стаж роботи позивача за період роботи з 14.03.1984р. по 25.02.1998р. монтажником зв`язку-спаювальником у військовій частині НОМЕР_1 (згодом А 2868) до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач неправомірно відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 2, оскільки неправомірно не зарахував до стажу роботи позивача, який дає право на пільгову пенсію періоди роботи позивача з 14.03.1984р. по 25.02.1998р. на посаді монтажника зв`язку-спаювальника військової частини НОМЕР_1 (згодом Військова частина НОМЕР_2 ).

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 травня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Суд виходив з того, що необхідно до стажу, окрім того, що зарахований, зарахувати як пільговий за Списком № 2 період роботи позивача на посаді монтажника зв`язку спаювальника з 14.03.1984 року по 21.08.1992 року, беручи до уваги вимоги законодавства та архівні довідки.

Щодо періоду роботи на цій же посаді з 21.08.1992 року по 26.02.1998 року, то такий не підлягає до зарахуванню, оскільки не проведено атестацію даного робочого місця, у відповідності з Порядком проведення атестації та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41.

Подібна позиція неодноразово висловлена в судових рішеннях Верховного Суду України. Обов`язок проведення атестації виник з 21.08.1992 року.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, де вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що судом першої інстанції не звернуто уваги на відсутність уточнюючих довідок про пільговий характер роботи за період з 14.03.1984 року по 25.02.1998 року, які позивач не долучав. Згідно з описами трудової книжки посада, характер роботи та виробництво, передбачене за Списком № 1 та № 2 не відображене. Судом також не встановлено, що після 21.08.1992 року атестація робочих місць не проводилась.

Беручи до уваги законодавство, згідно із судовим рішенням, зарахований стаж Ковалику не є підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (п. «б» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», оскільки сумарний стаж 10 років 2 місяці 29 днів, при якому потрібно 56 років пенсіонеру для виходу на зазначену пенсію.

Крім того, кадровою службою підприємства, де ОСОБА_1 набув стаж, не виокремлено пільговий період за умовами роботи, то Пенсійний фонд не в змозі на власний розсуд виокремити з загального стажу як пільговий.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що до стажу роботи позивача на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії відповідачем зараховано роботу у період з 19.19.1979р. по 27.04.1980р. учень проходчика підземного шахти «Добропольська»; з 12.07.1982р. по 09.12.1982р. проходчик 4-го розряду підземний з повним робочим днем шахти «Добропольська» (згодом Виробничий структурний підрозділ «Шахтоуправління «Добропільське» ТзОВ «ДТЕК Добропіллявугілля»); з 10.02.1983р. по 11.03.1984р кабельщик-спайщик 4-го розряду ливарно-кабельного цеху Львівської міської телефонної сітки (згодом ПАТ «Укртелеком»), що становить 1 рік 10 місяців 9 днів. Даний стаж підтверджений записами в трудовій книжці.

Згідно записів у трудовій книжці у період з 14.03.1984р. по 25.02.1998р. позивач працював монтажником зв`язку-спаювальником військової частини НОМЕР_1 (згодом Військова частина НОМЕР_2 ): згідно наказу від 41 від 12.03.1984р. прийнятий монтажником зв`язку-спаювальником 4-го розряду; згідно наказу № 141 від 02.12.1992р. присвоєно 5-й розряд монтажника зв`язку-спаювальника; згідно наказу № 54 від 30.04.1996р. присвоєно кваліфікаційний 6-й розряд монтажника зв`язку-спаювальника; згідно наказу №26 від 26.02.1998р. звільнений з роботи за власним бажанням 25.02.1998р.

Дана робота передбачена у розділі ХХХІ «Зв`язок» Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 р. «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах» та у розділі ХХІХ «Зв`язок» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991р. «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення», у розділі ХХІХ «Зв`язок» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994р.

Відповідно до архівної довідки №179/1/12451 від 01.12.2016р., архівного витягу від 01.12.2016р. підтверджено роботу у військових частинах НОМЕР_1 (з 18.09.1996р. в/ч НОМЕР_3 ) м.Львів на посаді монтажника зв`язку-спаювальника з 14.03.1984р. по 26.02.1998р., відомостей про переведення на роботу з неповним робочим днем не виявлені.

Судом встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 з 18.09.1996р. перейменована у Військову частину НОМЕР_3 відповідно до Директиви Міністерства оборони України від 08.04.1996р. № 185/356, з 25.06.2003р. розформована відповідно до наказу Міністерства оборони України від 14.06.2003р. №176, що підтверджується архівною довідкою №179/1/900 від 27.01.2017р. Архівними довідками №179/1/901 від 27.01.2017р. та № 179/1/12453 від 01.12.2016р. підтверджено нарахування заробітної плати позивачу за період березень 1984р. по лютий 1998р.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (надалі Закону № 1788-ХІІ) мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності «Порядком проведення атестації робочих місць». У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць, постанова № 442 відповідно), та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації робочих місць дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу. Судом встановлено, що після 21 серпня 1992 року атестація робочих місць не проводилась.

Відтак, період роботи позивача з 21 серпня 1992 року по 26.02.1998 року не підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова залишити без задоволення, постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 травня 2017 року у справі № 450/740/17 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Р. В. Кухтей
В. П. Сапіга

Повний текст судового рішення виготовлено 23.08.2017 року.