Справа № 308/2766/17
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/7414/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Мацьків М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 в березні 2017 року звернувся з позовом в суд до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди із зарахуванням до стажу роботи судді половини строку навчання у вищому навчальному закладі на юридичному факультеті та строк військової служби. Зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у вищому навчальному закладі на юридичному факультеті та строк військової служби. Зобов'язати відповідача нарахувати та виплачувати з 23.12.2016 року щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % суддівської винагороди і нарахувати та виплатити недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилаючись на чинне законодавство та законодавство, що діяло на момент призначення його на посаду судді, Конституцію України, рішення Конституційного Суду України, вважає дії відповідача щодо не врахування до стажу роботи, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання та строк військової служби, а відтак і відмову виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% від заробітної плати судді протиправними і такими, що порушують його конституційне право на отримання відповідного грошового утримання.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 червня 2017 року у справі №308/2766/17 адміністративний позов було задоволено частково.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Ужгородським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 червня 2017 року у справі №308/2766/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт виходить з тих мотивів, що норма Закону України «Про судоустрій та статус суддів», що діяла на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання, не передбачала зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження військової служби та строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

Сторони по справі в судове засідання не з'явились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Спір між сторонами виник з приводу незарахування відповідачем до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання, періоду військової служби та половини періоду навчання на денному відділенні у вищому навчальному закладі, що вплинуло на визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вищої ради юстиції від 19 грудня 2016 року №3260/0/15-16 ОСОБА_2 був звільнений з посади судді апеляційного суду Закарпатської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Згідно з розрахунком стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданим апеляційним судом Закарпатської області, стаж роботи судді ОСОБА_1 станом на 22 жовтня 2016 року становить 26 років 03 місяця 29 днів, у тому числі у стаж зарахований період служби в Збройних Силах СРСР з 08.05.1982 року по 11.05.1984 року (2 роки 00 місяців 03 дні), а також половину навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1986 року по 29.06.1990 року.

Відповідач на заяву позивача від 21.02.2017 року про перерахунок розміру щомісячного грошового утримання у відповідності до положень Закону, надав лист від 02.03.2017 року про відмову у перерахунку розміру щомісячного грошового утримання.

Статтями 21, 22 Конституції України передбачено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З матеріалів справи вбачається, що під час дії пункту 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» N2453-VI від 07.07.2010 року, позивач вже набув право на відставку, оскільки його стаж, розрахований з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» складав більше 20 років.

При цьому, відповідно до пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача щодо неврахування до стажу часу служби в армії та навчання в університеті, оскільки його стаж на посаді суді вже було розраховано з урахуванням періоду проходження військової служби та половини терміну навчання у вищому навчальному закладі.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 червня 2017 року у справі №308/2766/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. О. Яворський
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повний текст виготовлено 18.08.2017 року