Справа № 337/2498/17
Суддя: Кучерук І. Г.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а-337-195/2017
Справа № 337-2498/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2017 року Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Кучерук І.Г. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

14.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком у відповідності до ст.26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; зобовязати відповідача призначити пенсію за віком з 26.06.2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією; стягнути з відповідача судові витрати, а саме 640 грн. судового збору та 1500 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначено, що він з 26.06.2012 року перебував на обліку та отримував пенсію за вислугу років у відповідності до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівник локомотивних бригад, після призначення пенсії продовжував працювати. З 26.06.2017 року набув право на пенсію за віком, та 26.06.2017 року звернувся до відповідача з заявою встановленої форми про призначення пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», при цьому, при розрахунку пенсії за віком було взято показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2011 рік. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують конституційні права.

Ухвалою судді від 10.08.2017 року, відкрито скорочене провадження у справі.

18.08.2017 року Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подало суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, надані суду заперечення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 26.06.2012 року призначена пенсія за вислугу років, як працівнику локомотивних бригад, відповідно до приписів ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до паспортних даних, ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 набув право на пенсію за віком 26.06.2017 року.

26.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою в якій просив призначити пенсію за віком.

Рішенням від 03.07.2017 року Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, у переході ОСОБА_1 на пенсію за віком відмовлено з посиланням на ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Відповідно ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Законом України «Про пенсійне забезпечення» передбачене право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники локомотивних бригад при наявності відповідного стажу роботи.

З 26.06.2012 року позивачу була призначена пенсія за вислугу років саме за наявності у нього спеціального стажу роботи, як працівника локомотивних бригад, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія за вислугу років має призначатись згідно з окремим законодавчим актом, через професійні та корпоративні фонди, проте на даний час такий законодавчий акт не прийнято, тому пенсії призначаються в разі наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, питання щодо виплати пенсії за вислугою років не входить до правового поля Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а регулюється іншим законодавством.

В даному випадку позивач з 2012 року користувався спеціальною пенсією за вислугу років, як працівник локомотивних бригад, і пенсія за віком йому не призначалась.

Оскільки пенсія позивачу згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» повинна була призначатись вперше, тому у нього виникає право на застосування формули визначення розміру пенсії, яка використовується при призначенні пенсії вперше, відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не з тих формул та граничних розмірів коштів, які використовуються при переході з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до ч. 2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Отже, в даному випадку пенсія призначається із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 і 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій та рішення щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Вирішуючи вимоги про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 87 КАС України, витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (у редакції, чинній на момент здійснення судами розподілу судових витрат) розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

За змістом вищезазначеної норми, компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

На підтвердження факту надання вказаних видів правової допомоги, обсягу наданих послуг, часу участі особи, яка надавала правову допомогу, у цих заходах, та розміру відшкодування суду повинні бути надані відповідні докази.

Позивачем до позовної заяви надані розрахунок, договір про надання юридичних послуг №641 від 10.07.2017 року та копія квитанції.

Як вбачається з розрахунку вартості, позивачу надано правову допомогу, яка складається з таких послуг: складання адміністративного позову 3 год. на суму 1500 грн.

Суд вважає, що відшкодування таких витрат, як складання адміністративного позову не передбачено чинним законодавством, оскільки не відноситься до окремих процесуальних дій.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 9-12, 71, 94, 183-2 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у відповідності до ст.26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 26.06.2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути з Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідн НОМЕР_1) сплачені судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: