Справа № 804/1260/13-а
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 року м. Київ К/800/35844/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайло О.М.
СуддівБорисенко І.В.
Веденяпін О.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2015 року

у справі №804/1260/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ангстрем Континенталь»

до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби

про визнання дій протиправним зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ангстрем Континенталь» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби (далі - відповідач) про визнання дій протиправним зобов'язання вчинити певні дії.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 07 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2013 року, позовні вимоги задовольнив, визнав протиправними дії відповідача, які полягають у проведенні перевірки позивача, у результаті яких було складено акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 21 грудня 2012 року №7208/224/33906299 щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків ТОВ «Інфотерм» за червень 2011 року, ТОВ «ФОРЕСТ» за червень 2011 року, ТОВ «ПАСІФІК» за вересень 2011 року, ПП «СВ «Гермес» за березень 2011року, БПП «Сура» за вересень, листопад 2011 року, їх реальності та повноти відображення в обліку; щодо формування в акті про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 21 грудня 2012 року №7208/224/33906299 щодо документального підтвердження господарських відносин із вказаними платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку висновків про визнання відсутності у позивача об'єктів оподаткування по операціях з продажу товарів (послуг) підприємствам - покупцям у період з 2011 - 2012 роки та щодо коригування показників податкової звітності позивача за період з лютого 2012 року по вересень 2012 року, яке відбулося на підставі акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 21 грудня 2012 року №7208/224/33906299. Крім того зобов'язав відповідача відновити показники податкової звітності позивача за період з лютого 2012 року по вересень 2012 року, у тому числі зобов'язав відобразити в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» суми податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які позивач включив до податкових декларацій з податку на додану вартість за період з лютого 2012 року по вересень 2012 року.

04 листопада 2013 року відповідач звернувся до суду з заявою про роз`яснення постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 березня 2014 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача відновити показники податкової звітності позивача за період з лютого 2012 року по вересень 2012 року, у тому числі зобов'язання відобразити в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які позивач включив до податкових декларацій з податку на додану вартість за період з лютого 2012 року по вересень 2012 року.

Обґрунтовуючи заяву про роз'яснення судового рішення, заявник вказав на те, що податкова інспекція не наділена правом відновлення показників податкової звітності платника податків, у тому числі відображення в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які були внесені на підставі акту перевірки платника податків, а відтак рішення суду від 07 березня 2013 року в цій частині підлягає роз'ясненню.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 25 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2015 року, відмовив у роз'ясненні рішення суду першої інстанції, мотивуючи її зрозумілістю прийнятого судом рішення та вказавши, що постанова, яку просить роз'яснити заявник, не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та направити заяву на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу відповідача до суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач просив суд першої інстанції роз'яснити постанову від 07 березня 2013 року в частині зобов'язання Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська відновити показники податкової звітності позивача за період з лютого 2012 року по вересень 2012 року, у тому числі зобов'язання відобразити в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які позивач включив до податкових декларацій з податку на додану вартість за період з лютого 2012 року по вересень 2012 року.

Відповідно до статті 170 КАС України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Системне тлумачення положень вказаної статті дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

З тексту заяви про роз'яснення судового рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 березня 2014 року не вбачається в чому саме полягає його нечіткість та що викликає труднощі у розумінні резолютивної частини постанови. При цьому, заявник фактично не погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції, що не свідчить про його незрозумілість.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення заяви відповідача про роз'яснення судового рішення у зазначеній частині.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

2. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2015 року у справі №804/1260/13-а залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Борисенко І.В.
Веденяпін О.А.