Справа № 448/396/17
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/396/17
Провадження № 2-а/448/55/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02.08.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоус Ю.Б.,

при секретарі Шегинській Л.М.,

за участю:представника позивача Каралюса Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС, третя особа - заступник начальника Львівської митниці ДФС Тодощук Андрій Васильович, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в :

Представник позивача - адвокат Каралюс Л.М., 21.03.2017 року звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Тодощука А.В. у справі про порушення митних правил №0328/209000015/17 від 01.03.2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що при розгляді справи вирішуючи питання притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за порушення митних правил посадова особа митниці не з'ясувала всіх обставин справи, не переконалась у відсутність обставин, які виключають провадження у справі та чи підлягає особа, що до якої складено протокол про порушення митних правил притягненню до адміністративної відповідальності,неправильно та невчасно застосувала митне законодавство.

Зазначає, що згідно рішення про проведення службового розслідування (наказ Львівської митниці ДФС від 21.10.2016 року №562; із змінами внесеними наказом Львівської митниці ДФС від 28.10.2016 року №569, зроблено висновок, що безпідставно, не встановивши належним чином особу правопорушника, складено протокол про порушення митних правил №3018/20918/16 у відношенні гр. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також, було встановлено особу правопорушника, яким є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В ході перевірки баз даних ЄАІС ДМСУ встановлено, що 11.10.2015 року близько 18 год. 30 хв. через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС каналом позначеним символом зеленого кольору («зелений коридор») громадянин України ОСОБА_2 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «FIAT DOBLO», НОМЕР_1, р/н НОМЕР_2, в митному режимі «транзит» та не вивіз у встановлений ст. 95 МК України строк. Згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 16:00 год. 14.07.2016 року не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства - не поміщений.

Стверджує, що вирішуючи питання щодо строків накладення адміністративного стягнення, посадовою особою митного органу не враховано, що відповідно до ч.1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Вказує, що посадові особи митниці мали можливість притягнути ОСОБА_2 до відповідальності в межах строків накладення адміністративного стягнення в 6-ти місячний строк з дня виявлення правопорушення, оскільки як вбачається з протоколу про порушення митних правил не вивезення транспортного засобу посадовими особами митниці було встановлено станом на 16:00 год. 14.07.2016 року.

Отже, на час розгляду митним органом справи про порушення митних правил минув встановлений строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, проте посадова особа митниці в порушення законодавства не врахувала цього та неправомірно, розпочавши провадження у справі, не закрила його у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, вважає, що строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, на момент винесення спірної постанови закінчилися, а тому така є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження в справі про порушення митних правил закриттю у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Каралюс Л.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з вищенаведених підстав.

Представник відповідача - Львівської митниці ДФС в судове засідання не з'явився, проте подав до суду письмові заперечення щодо адміністративного позову, в яких, зокрема, зазначає, що твердження позивача про пропуск строку притягнення його до відповідальності є безпідставним оскільки порушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, вчинене позивачем є триваючим та виявлене 31.01.2017 року, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 31.01.2017 року №0328/209000015/17 і саме з цієї дати відраховується строк накладення адміністративного стягнення, тому на момент накладення спірною постановою від 01.03.2017року на позивача адміністративного стягнення строк, передбачений ст.467 МК України не пропущено. З огляду на наведене, вважає, що Львівською митницею ДФС правомірно притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Третя особа - заступник начальника Львівської митниці ДФС Тодощук А.В. був своєчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини своєї неявки та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задоволити з наступних підстав.

Кожна особа, як вказується у ч.1 ст.24 МК України, має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч.6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Виходячи з вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року №2 встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із критеріїв, встановлених ч.3 ст.2 КАС України для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності, може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

У ч.2 ст.11 КАС України вказується, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

У відповідності до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що 31.01.2017 року головним державним інспектором ВОР УПМП Львівської митниці ДФС ОСОБА_6 складено протокол про порушення митних правил №0328/209000015/17, відповідно до якого установлено, що згідно рішення про проведення службового розслідування (наказ Львівської митниці ДФС від 21.10.2016 року №562; із змінами внесеними наказом Львівської митниці ДФС від 28.10.2016 року №569, зроблено висновок, що безпідставно, не встановивши належним чином особу правопорушника, складено протокол про порушення митних правил №3018/20918/16 у відношенні гр. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також було встановлено достовірні відомості про особу правопорушника, яким є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В ході перевірки баз даних ЄАІС ДМСУ встановлено, що 11.10.2015 року близько 18 год. 30 хв. через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС каналом позначеним символом зеленого кольору («зелений коридор») громадянин України ОСОБА_2 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «FIAT DOBLO», VIN:ZFA1563, р/н НОМЕР_2, в митному режимі «транзит» та не вивіз у встановлений ст. 95 МК України строк. Згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 16:00 год. 14.07.2016 року не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства - не поміщений.

Даним протоколом констатовано, що ОСОБА_2 перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на 10 діб і його дії кваліфіковано за ч.3 ст.470 МК України.

На підставі вищевказаного протоколу, 01.03.2017 року заступником начальника Львівської митниці ДФС Тодощук А.В. (третьою особою у справі) винесено оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил №0328/209000015/17, якою позивача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 102 Митного кодексу України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Сторонами не оспорюються те, що позивач ОСОБА_2 дійсно 11.10.2015 року ввіз на митну територію України, через пункт пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС автомобіль марки «FIAT DOBLO», VIN:ZFA1563, р/н НОМЕР_2, в митному режимі «транзит», а відтак, з врахуванням вищенаведених вимог чинного митного законодавства України, зобов'язаний був вивезти такий з митної території України в максимальний строк до 21.10.2015 року.

Однак, вказані дії позивач не виконав та згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України станом на 14.07.2016 року (тобто на момент виявлення вказаного правопорушення) зазначений транспортний засіб не вивіз а тому, на переконання суду, останній вчинив перевищення встановленого статтею 95 МК України строку доставки транспортних засобів більше ніж на десять діб, тобто вчинив порушення митних правил, передбачене ч.3 ст.470 МК України.

Разом із цим, згідно з ч.1 ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Статтями 488, 491 Митного кодексу України визначено, що провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил. Підставами для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Протокол про порушення митних правил є джерелом доказів (ст. 495 МК України ). Проте, він може бути визнаний таким лише за умови його складення не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 487 МК України передбачає, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням наведеного, оскільки вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, було виявлено відповідачем 14.07.2016 року, а відтак адміністративне стягнення за вчинення даного правопорушення могло бути накладене на позивача не пізніше 6 місяців з дня його виявлення, тобто не пізніше 14.01.2017р., однак таке накладено лише 01.03.2017 року, тобто після закінчення строку для накладення адміністративного стягнення.

Більше того, протокол про порушення митних правил від 31.01.2017року, на підставі якого в подальшому була винесена оскаржувана постанова, був також складений пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення.

При цьому, виходячи із приписів п. 7 ч. 1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд вважає, що у даному випадку провадження у справі про порушення митних правил не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Слід зазначити, що в ухвалі про відкриття провадження у даній справі від 11.05.2017року судом зазначалось, що «У разі заперечення проти позову зобов'язати відповідача надати суду у визначений судом строк всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, з приводу якого подано позов, а саме: матеріали справи про порушення митних правил №0328/209000015/17, розпочатої 31.01.2017 року за ознаками вчинення гр. ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України».

Також відповідача Львівську митницю ДФС неодноразово повідомлялось про розгляд справи та необхідність надання до суду матеріалів справи про порушення митних правил №0328/209000015/17. Однак, усі повідомлення суду були проігноровані. В судове засідання відповідач та третя особа не з'явилися, документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача (матеріалів справи про порушення митних правил №0328/209000015/17), суду не надали.

Таким чином, в порушення вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем в ході розгляду даної справи не представлено достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та доказів, які б спростовували обставини, на які покликається позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Митного кодексу України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Стаття 8 Митного кодексу України визначає принципи здійснення державної митної справи. Так, відповідно до п. 3 та п.7 ч.1 цієї статті державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, а також додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Згідно ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Підсумовуючи усе вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України. Однак зазначене не було підставою для притягнення його відповідальності і, відповідно, накладення адміністративного стягнення у понад встановлений строк накладення адміністративних стягнень, у відповідності та з дотриманням положень Митного кодексу України, оскільки як вбачається з протоколу про порушення митних правил від 31.01.2017 року перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів (транспортного засобу) уповноваженою особою митного органу було виявлено станом на 16-00 год. 14.07.2016 року, а оскаржувану постанову винесено 01.03.2016 року. А тому, оскільки строки накладення адміністративного стягнення на позивача ОСОБА_2 за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, на момент винесення спірної постанови закінчилися, то адміністративний позов слід задовольнити, оскаржувану постанову необхідно визнати протиправною та скасувати.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 12, 69-71, 86, 158 - 163, 171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Тодощука Андрія Васильовича від 01.03.2017 року у справі про порушення митних правил №0328/209000015/17 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 (п'ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а в разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України - потягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.Б.Білоус

Постанова набрала законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.Б.Білоус