Справа № 461/3561/17
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/3561/17 Категорія 3
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2017 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар Мисько С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Львівської області, за участю третьої особи Головного управління національної поліції у Львівській області про визнання особи реабілітованим згідно Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій» ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до прокуратури Львівської області про визнання його реабілітованим за ст.1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій», покликаючись на наступне.

Згідно довідки начальника інформаційного центру УВС Львівської області №4/4 від 04.09.1992 року його було реабілітовано згідно ст. З Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні». Дана стаття передбачає реабілітацію всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням державних органів з політичних, соціальних, релігійних та інших мотивів, так званими банд пособниками та їх сім'ями.

В 1940р. родину, а саме бабцю - ОСОБА_2, сестру ОСОБА_3 і - ОСОБА_1 було засуджено позасудовим органом за антирадянську агітацію, що порочила радянський державний і суспільний лад з конфіскацією майна, та було вислано на спецпоселення з с. Хітар, Сколівського району, Львівської області в м. Підгородок, Північно-Єнісейського району, Красноярського краю, Російської Федерації.

Чинним законодавством України визначено певний порядок для реабілітації громадян, а саме, згідно ст.7 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» визначено, що громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій органи прокуратури у взаємодії з органами державної безпеки проводять перевірки та складають відповідні висновки щодо всіх кримінальних справ.

Позивач звернувся в прокуратуру Львівської області з проханням надати довідку про реабілітацію на підставі ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» і отримав відмову. Прокуратура Львівської області не провела перевірки справи, а у своїй відповіді від 08.02.2017 р. лише відписалась, що на підставі довідки начальника інформаційного центру УВС Львівської області №4/4 від 04.09.1992 р. позивача було реабілітовано згідно ст. З Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій», і підстав для реабілітації мене за ст. 1 даного закону не має. Запропонували в разі незгоди з такою відповіддю звернутись до суду.

Безпідставність відповіді прокуратури, зокрема, полягає і в тому, що прокуратура посилається на контрреволюційні злочини, хоча до 1940 року не могло бути контрреволюційних злочинів, а згідно ст. 1 Закону України: «Вважати реабілітованими осіб, які з політичних мотивів були необгрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі "двійками", "трійками", особливими нарадами і в будь- якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону».

В той же час реабілітацію згідно ст.3 Закону здійснюється громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління. Позивачу ж було надано довідку, про засудження позасудовим органом, а відтак він повинен бути реабілітованим за ст. 1 Закону«Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» .

Прокуратура Львівської області не провела перевірку. Не надала відповідні висновки щодо необґрунтованого прийнятого рішення начальником УВС Львівської області - ОСОБА_4, який реабілітував по ст.3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Згідно довідки інформаційного центру Львівської області №4/4 1992 року позивача було виселено на спецпоселення в Красноярський Край позасудовим органом в 1940 році у чотирьохрічному віці. Вважає, що підлягає реабілітації згідно ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» .

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просить такі задоволити.

Представник відповідача - прокуратури Львівської області проти позову заперечив, та вважає, що позивачем невірно вибрано спосіб захисту, оскільки до повноважень місцевого суду не входять питання визнання реабілітованим за ст. 7 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» .

Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи сторін, вважає, що даний адміністративний позов задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Встановлено, що ОСОБА_1 реабілітовано згідно ст. З Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні». Дана норма Закону передбачає реабілітацію всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням державних органів з політичних, соціальних, релігійних та інших мотивів, так званими банд пособниками та їх сім'ями.

Однак, позивач вважає, що є всі правові підстави для визнання його реабілітованим за ч.1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», відповідно до якої, реабілітованими також слід вважати осіб, які з політичних мотивів були не обґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям поза судовими органами, в тому числі "двійками", "трійками", особливими нарадами і в будь якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Разом з тим, відповідно до Статті 7 Закону, передбачено порядок застосування статей 1 і 2 цього Закону, відповідно до якого , Органи прокуратури у взаємодії з органами державної безпеки проводять перевірки та складають відповідні висновки щодо всіх кримінальних справ, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, рішення по яких не були скасовані до моменту його прийняття. На реабілітованих осіб органи прокуратури видають відповідні довідки. При наявності підстав для визнання особи такою, що згідно з статтею 2 цього Закону не підлягає реабілітації, прокурор надсилає справу з висновком: щодо засуджених судами - до тих же судів, які виносили останнє судове рішення. Справи, по яких вироки, ухвали, постанови було винесено ліквідованими або розформованими судами, а також військовими трибуналами щодо цивільних осіб, передаються на розгляд тих судів, до підсудності яких ці справи віднесено чинним законодавством. Територіальна підсудність справи визначається за місцем винесення останнього судового рішення; щодо підданих покаранню за рішенням позасудових органів - до Верховного Суду України, обласних та Київського міського судів, військових трибуналів округів, Чорноморського флоту, на території яких застосовувались репресії. Внаслідок розгляду справи суд може прийняти одне з таких рішень: визнати, що особу обгрунтовано засуджено або піддано покаранню позасудовим органом і на неї не поширюється дія статті 1 цього Закону; визнати, що особу необгрунтовано засуджено або піддано покаранню позасудовим органом і вона підлягає реабілітації згідно з статтею 1 цього Закону.

При розгляді справи суд може також внести зміни до раніше винесених вироку, ухвали і постанови судів чи до рішення позасудових органів.

Надати Верховному Суду України повноваження щодо перегляду в порядку нагляду і за нововиявленими обставинами кримінальних справ, розглянутих Верховними Судами України, Союзу РСР, військовими трибуналами та позасудовими органами, в тому числі за межами територій колишнього Радянського Союзу, щодо осіб, які на момент застосування репресій були громадянами України.

Надати право судам поширювати дію статей 4-6 цього Закону на осіб, реабілітованих в загальному порядку, коли є підстави розглядати факт притягнення їх до кримінальної відповідальності за статтями 58-1 та 80 Кримінального Кодексу Української РСР 1927 року як політичну репресію. Таким чином, місцевий суд не наділений повноваженнями щодо визнання осіб реабілітованими за ст.1Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на України.

Керуючись ст.ст. 17, 105, 106, 160, 162 КАС України, на підставі ст.7 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», суд,-

П С Т А Н О В И В :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Прокуратури Львівської області, за участю третьої особи Головного управління національної поліції у Львівській області про визнання особи реабілітованим згідно Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні»» - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення або з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Р.Волоско.