Справа № 520/9302/17
Суддя: Васильків О. В.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

____________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/9302/17
Провадження № 2-а/520/677/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2017 року суддя Київського районного суду м. Одеси Васильків О.В. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

08.08.2017 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якому просить визнати протиправним дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови у поновленні виплати їй пенсії за віком; зобов'язати Центральне об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Одесі поновити та виплатити їй пенсію за віком з 01 квітня 2017 року; звернути постанову до негайного виконання.

При цьому позивач посилається на те, що з 19.06.2004 року перебувала на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі та отримувала пенсію за віком. 07 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про виплату пенсії за шість місяців у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки. На підставі розпорядження № 141873 від 07.09.2016 року ОСОБА_1 було виплачено пенсію наперед за 6 місяців починаючи з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 року. Після 01.04.2017 року пенсія ОСОБА_1 не виплачувалась.

12 липня 2017 року представник ОСОБА_1 звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про поновлення виплати пенсії з 01.04.2017 року за матеріалами пенсійної справи при цьому надавши оригінал та копію довіреності, засвідченої нотаріально. Проте, відповідач листом від 26.07.2017 року № 282/М-01 відмовив ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії з посиланням на 2 речення статті 51 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та відсутності законодавчого врегулювання виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Ухвалою судді від 09.08.2017 року у даній справі відповідно до ст. 183-2 КАС України відкрито скорочене провадження.

23.08.2017 року до суду надійшли заперечення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, з яких вбачається, що відповідач просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. При цьому Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі посилається на те, що їх дії є правомірними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Позивач з 19.06.2004 року перебувала на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі та отримувала пенсію за віком, що підтверджується копією протоколу 17530 від 02.08.2004. У зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки 07 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про виплату пенсії за шість місяців наперед. На підставі розпорядження № 141873 від 07.09.2016 року ОСОБА_1 було виплачено пенсію наперед за 6 місяців починаючи з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 року. Після 01.04.2017 року пенсія ОСОБА_1 не виплачувалась.

12 липня 2017 року представник ОСОБА_1 звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про поновлення виплати пенсії позивачу з 01.04.2017 року за матеріалами пенсійної справи при цьому надавши оригінал та копію довіреності, засвідченої нотаріально. Проте, відповідач листом від 26.07.2017 року № 282/М-01 відмовив ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії з посиланням на 2 речення статті 51 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та відсутності законодавчого врегулювання виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Судом досліджено надані позивачем письмові докази, а саме: копію паспорту громадянина України,копію протоколу 17530 від 02.08.2004, копію заяви від 07.09.2016 р., копію довідки про зняття з реєстрації місця проживання, копію розпорядження № 141873 від 07.09.2016 р., копію протоколу від 08.09.2016 р., копію атестату.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 19.06.2004 року по 31.03.2017 року отримувала пенсію за віком в центральному об'єднаному управлінні пенсійного фонду України в м. Одесі.

А з копії довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи вбачається, що з 01.09.2016 року ОСОБА_1 знято з реєстрації за адресою Україна, АДРЕСА_1 у зв'язку з виїздом на постійне проживання до Сполучених Штатів Америки.

У зв'язку з чим розпорядженням Центрального об'єднаного управління Пенсійного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 141873 від07.09.2016 р. ОСОБА_1 з 01.10.2016 р. виплату пенсії припинено та виплачено пенсію за 6 місяців наперед у розмірі 1416,52 грн. на місяць починаючи з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р.

Відповідно до положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Частиною третьою статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп-2009 визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-IV.

Пунктом 3 резолютивної частини цього рішення, визначено, що ВРУ слід звернути увагу на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Відповідно до Закону України «Про Конституційний Суд України», а також рішення Конституційного суду України від 14 грудня 2000 року № 15-рп/2000 закони, правові акти або окремі положення визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню, як такі, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-IV втратили чинність з 07 жовтня 2009 року. Тобто з 07 жовтня 2009 року відпали встановлені пунктом 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV підстави для припинення виплати пенсії, а припинені виплати пенсій поновлюються.

За таких обставин, з огляду на час припинення органом Пенсійного фонду виплати позивачу пенсії, зазначена відповідачем підстава припинення виплати пенсії, не була передбачена чинним законодавством, тому виплата пенсії має бути поновлена з часу припинення її виплати, яке було неправомірним.

Відповідно до частини другої статті 49 Закон № 1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Після прийняття зазначеного рішення КСУ і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

За нормами статті 44 Закону № 1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Пунктом 1 Порядку передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Оскільки позивач має право на поновлення виплати пенсії з 01 квітня 2017 року, посилання відповідача на не дотримання порядку звернення не є підставою для відмови в поновленні виплати пенсійного забезпечення та позбавлення права особи на соціальний захист.

Як визначено частиною 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.

Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про громадянство України» якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

А, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене доводи відповідача є необґрунтованими та такими, що порушують конституційне право ОСОБА_1 на отримання пенсії за віком.

Отже, з огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за віком; зобов'язати Центральне об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Одесі поновити та виплатити їй пенсію за віком з 01 квітня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, якщо стороною у страві виступала його посадова чи службова особа.

Стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 71, 159-163 КАС України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»-

П О С Т А Н О В И Л А:

Адміністративний позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01 квітня 2017 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.)

Звернути постанову до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя Васильків О. В.