Справа № 303/2490/17
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/8272/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів Кушнерика М. П., Рибачука А. І.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Мукачівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 червня 2017 року про закриття провадження у справі № 303/2490/17 за адміністративним позовом Мукачівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення переплати коштів,-

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2017 року Мукачівське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з відповідача на його користь суму переплати пенсії у розмірі 71632,07 грн із рахунків, які відкриті в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 червня 2017 року провадження у справі закрито.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Мукачівське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області подало апеляційну скаргу на неї, в якій просило ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що суд прийшов до помилкового висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки надмірна виплата пенсії з вини відповідача фактично завдає матеріальної шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійного фонду України.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце його проведення, тому відповідно до частини першої статті 41 та частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Мукачівському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання.

Згідно з довідкою Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області від 19 серпня 2015 року №1273 ОСОБА_1 за період з 2008 року по 2015 рік нараховано пенсію в розмірі 71632,07 грн, яку отримував через картку ПАТ КБ ПриватБанк.

Як видно з листа Мукачівського РС ГУДМС України в Закарпатській області від 30 червня 2015 року №1590, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знятий з реєстрації в Україні з 13 грудня 2007 року у звязку з вибуттям на постійне місце проживання в США.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався тим, що даний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, які виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другої цієї статті до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав, свобод громадян і юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування.

Однією з визначальних особливостей Кодексу адміністративного судочинства України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Аналіз вищенаведеної норми дає підстави для висновку, що суб'єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об'єднань, юридичних осіб, які не є суб'єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

Водночас за змістом статті 177 Цивільного кодексу України гроші є обєктами цивільних прав.

У даній справі предметом спору є стягнення грошових коштів, що стали власністю ОСОБА_1, тобто виник спір щодо правомірності набуття ним права на виплачену позивачем пенсію, відтак, даний спір має приватно-правовий характер.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що дану справу належить розглядати за правилами цивільного судочинства, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для закриття провадження в адміністративній справі.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Мукачівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 червня 2017 року про закриття провадження у справі № 303/2490/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст судового рішення виготовлено 22 серпня 2017 року.