Справа № 755/17583/16-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Файдюка В. В.

суддів: Коротких А.Ю.

Літвіної Н.М.

При секретарі: Марчук О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 15 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві про, з урахуванням уточнених позовних вимог (а. с. 193 - 197):

- визнання незаконними дій УДВС Головного територіального управління юстиції в м. Києві при винесенні постанов від 28.11.2016 р. у виконавчих провадженнях № 40883927, № 40947644, № 40948233;

- скасування постанов від 28.11.2016 р., винесених у виконавчих провадженнях: № 40883927, № 40947644, № 40948233;

- видачу дублікатів виконавчих листів по справі № 2а/2604/9608/12;

- поновлення строку для пред'явлення дублікатів виконавчих листів по справі № 2а/2604/9608/12 до виконання з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 р. у справі № 755/4586/15-а;

- зобов'язання УДВС Головного територіального управління юстиції в м. Києві відновити виконавчі провадження № 40883927, № 40947644, № 40948233, змінивши спосіб виконання згідно з ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28.11.2016 р. по справі № 2а/2604/9608/12;

- стягнення із Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат 96045, 60 грн. на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2013 року;

- стягнення з УПСЗН Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації 107177, 40 грн. на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2013 року;

- стягнення з УДВС Головного управління юстиції в м. Києві моральної шкоди у розмірі 116018, 00 грн.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 червня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано незаконними дії управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві щодо винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень від 28.11.2016 року № 40883927, № 40947644 та № 40948233.

Скасовано постанови управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про закінчення виконавчих проваджень від 28.11.2016 року № 40883927, № 40947644 та № 40948233.

Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві на користь ОСОБА_3 суму завданої моральної шкоди в розмірі 5000, 00 грн.

В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та постановити нову в цій частині, якою позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги без виходу за межі її доводів.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що звернення з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку їх пред'явлення з окремою заявою до суду вимагає від нього додаткових зусиль, а стягнення з відповідачів матеріальних збитків повинно було забезпечити виконання постанов Київського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2013 р. та 07.04.2016 р.

Також позивач не погоджується з розміром стягнутої на його користь моральної шкоди, оскільки вважає, що його розрахунок, виходячи з 1000 Євро за кожен рік невиконання судового рішення та курсу Євро, є обґрунтованим.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2013 року, винесеною у справі № 2а/2604/597/12, визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації щодо відмови в проведенні нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 при встановленні інвалідності, пов'язаної з наслідками аварії на ЧАЕС, щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, що відповідає ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі, що відповідає ч. 5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації здійснити ОСОБА_3 перерахунок одноразової грошової допомоги у розмірі 45 мінімальних заробітних плат відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням вже нарахованих сум.

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації здійснити ОСОБА_3 перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2008, 2009, 2010 роки відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням вже нарахованих сум.

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації здійснити ОСОБА_3 перерахунок щорічної грошової допомоги до 5 травня в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком за 2008, 2009, 2010 роки відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням вже нарахованих сум.

На підставі вказаної постанови Дніпровським районним судом м. Києва 29.03.2013 року було видано виконавчі листи, на підставі яких управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві відкрито виконавчі провадження № 40883927, № 40947644, № 40948233 (а. с. 46, 79, 109).

Постановами УДВС Головного управління юстиції в м. Києві від 20.01.2014 р., 24.12.2013 р. закінчено вказані виконавчі провадження (а. с. 52, 85, 115-116).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 року, винесеною у справі № 755/4586/15-а, визнано протиправними дії управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві щодо винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень, в тому числі, № 40883927, № 40947644, № 40948233 та скасовано вказані постанови.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в м. Києві Підпоріним Р. О. 20.05.2016 року винесено постанови про відновлення виконавчих проваджень № 40883927, № 40947644 та № 40948233 (а. с. 55, 89, 119).

Пунктом 2 цієї постанови пропонувалось Дніпровському районному суду м. Києва повернути до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в м. Києві виконавчі листи від 29.03.2013 року по справі № 2604/9608/12, направлені на адресу суду разом із постановами від 24.12.2013 року ( ВП № 40947644 та ВП № 40948233) та від 20.01.2014 року (ВП № 40883927) про закінчення виконавчих проваджень.

Листом від 27.01.2017 р. Дніпровським районним судом м. Києва повідомлено представника позивача про те, що вказані виконавчі листи були отримані нарочно та згідно електронного документообігу суду до відділу архівної роботи суду не надходили (а. с. 27).

28.11.2016 року державний виконавець управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві виніс постанови від 28.11.2016 р. про закінчення виконавчих проваджень № 40883927, № 40947644 та № 40948233 через непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадження у строки, визначені ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 72-73, 102-103, 132 - 133).

Позивач вважає такі дії неправомірними, з огляду на що звернувся до суду за захистом порушених прав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про відновлення виконавчих проваджень від 20.05.2016 р. на адресу позивача та суду першої інстанції не направлялась.

Відтак, судом першої інстанції застосовано положення ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до якого у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного, на його думку, права та питання видачі дублікатів виконавчих листів, поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, зміни способу виконання судового рішення мають бути заявлені позивачем в межах судового провадження № 2604/9608/12.

Крім того, суд першої інстанції, оцінивши фізичні та психічні страждання позивача, вирішив, що компенсація моральної шкоди у розмірі 5000, 00 грн. є достатньою.

Колегія суддів підтримує таку позицію суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 260 КАС України замість втраченого оригіналу виконавчого листа адміністративний суд, який видав виконавчий лист, за заявою стягувача або поданням державного виконавця може видати його дублікат.

Суд розглядає заяву (подання) про видачу дубліката в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача або державного виконавця, що звернулися із заявою (поданням), та осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Ухвалу суду за результатами розгляду заяви (подання) про видачу дубліката виконавчого листа може бути оскаржено в загальному порядку.

Згідно зі ст. 261 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання.

Суд розглядає заяву про поновлення пропущеного строку в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Ухвалу суду за результатами розгляду заяви про поновлення пропущеного строку може бути оскаржено в загальному порядку.

За змістом ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

За наявності обставин та в порядку, передбачених абзацом першим цієї частини, сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця, приватного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. У разі прийняття рішення про відстрочення чи розстрочення виконання постанови в адміністративній справі суд змінює строк подання суб'єктом владних повноважень звіту про виконання такої постанови.

Ухвалу суду за результатами розгляду питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Відтак, в розумінні зазначених положень Кодексу адміністративного судочинства України заявлення вимог про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, зміна способу та порядку виконання судового рішення (в тому числі з зобов'язання на стягнення) не носять характеру позовного провадження.

Такі заяви мають бути розглянуті адміністративним судом в межах справи, в якій здійснено розгляд справи по суті позовних вимог та за результатами розгляду цих заяв мають бути постановлені ухвали, що в розумінні постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» є письмовими або усними рішеннями суду в адміністративній справі, якими вирішуються питання, пов'язані з процедурою розгляду адміністративної справи, та інші процесуальні питання (пункт 13 частина перша статті 3 КАС України).

Крім того, колегія суддів зауважує, що «захист порушеного права у судовому рішенні» і «спосіб виконання судового рішення» не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплачених соціальних виплат, які нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У справі, що розглядається, колегія суддів вважає встановлений розмір моральної шкоди для позивача співмірним його моральним та фізичним стражданням.

Посилання апелянта на встановлення розмірів моральної шкоди Європейським судом з прав людини в діапазоні 1500 - 3000 Євро є необґрунтованими, оскільки визначення розміру моральної шкоди для кожної особи, що її зазнала, є індивідуальним.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, які впливають на правильність вирішення справи.

Таким чином, обґрунтованою є позиція суду першої інстанції в частині неправомірності вимог позивача.

Отже, при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 15 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Файдюк
Суддя А.Ю. Коротких
Суддя Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Коротких А. Ю.

Літвіна Н. М.