Справа № 237/2415/17
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кучко Я.Ю.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року справа №237/2415/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мар'їнської державної адміністрації в Донецькій області на постанову Мар'їнського районного суду Донецької області від 30 червня 2017 року у справі № 237/2415/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Мар'їнської державної адміністрації в Донецькій області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

12.06.2017 року до Марїнського районного суду Донецької області звернулася ОСОБА_2 із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Мар'їнської державної адміністрації в Донецькій області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому позивач просила: визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Марїнської райдержадміністрації, щодо відмови в призначення щомісячної адресної грошової допомоги для ОСОБА_2 та зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Марїнської райдержадміністрації здійснити призначення та виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, згідно постанови Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) з моменту звернення, а саме 16.09.2016 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа в управлінні праці та соціального захисту населення Марїнської райдержадміністрації, про що свідчить довідка про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 25.11.2014 року №, позивачу була призначена та виплачувалася щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

30.12.2016 року позивачу стало відомо, що на її звернення від 16.09.2016 року їй було відмовлено у призначенні адресної допомоги на наступний 6-місячний строк за заявою від 16.09.2016 року у звязку з тим, що позивач ОСОБА_2 з 19.02.2014 року має у приватній власності житловий будинок, який розташований на підконтрольній українській владі території за адресою: м. Курахове, вулиця Щорса, 6, Марїнської району Донецької області згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постановою Мар'їнського районного суду Донецької області від 30 червня 2017 року у справі № 237/2415/17 позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Мар'їнської райдержадміністрації щодо відмови ОСОБА_2 у наданні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Мар'їнської райдержадміністрації здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з дня звернення - 16.09.2016 року.

Зобов'язано Управління соціального захисту населення Мар'їнської державної адміністрації в Донецькій області подати звіт про виконання судового рішення протягом місяця з часу закінчення строку на апеляційне оскарження, а у випадку апеляційного оскарження та залишення в силі рішення суду першої інстанції, протягом місяця з часу проголошення судового рішення апеляційним судом.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що внутрішньо переміщена особа, яка переміщується в межах Донецької та Луганської областей, та на момент звернення за призначенням грошової допомоги має у власності житлові приміщення, розташовані на підконтрольній території Українській владі грошова допомога не призначається.

Частиною 8 ст. 183-2 КАС України передбачено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2, народилася 12 грудня 1950 року, у місті Курахове Донецької області, та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26.06.1979 року, що підтверджується копією паспорту серії ВА №247878 (а.с. 6).

Як вбачається з копії довідки від 25.11.2014 року № року про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Марїнської райдержадміністрації, ОСОБА_2 постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 і перемістилася з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) за адресою: вул. Щорса, 6, м. Курахове, Марїнської району Донецької області. (а.с.7).

16.09.2016 року ОСОБА_2 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Марїнської райдержадміністрації зі заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Як вбачається з копії повідомлення про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання Управлінням праці та соціального захисту населення Марїнської райдержадміністрації, ОСОБА_2, було відмовлено у наданні допомоги переміщеним особам на проживання, оскільки вона володіє житловим приміщенням, яке розташовано на підконтрольній українській владі території за адресою: м.Курахове, вулиця Щорса, 6, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.12.2016 року, що підтверджується копією повідомлення від 30.12.2016 року № 82 (а.с.8).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014внутрішньопереміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно п. п. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розвязання проблем, повязаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 1.10.2014 року (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сімї.

Відповідно до п.6 вказаного Порядку (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Статтею 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом», передбачено, що район проведення антитерористичної операції визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Такий наказ стосовно визначення районів проведення АТО виданий керівником Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/а від 7.10.2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» (даний наказ чинний на теперішній час), відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області (без виключень). Із цього вбачається, що всі населенні пункти Донецької та Луганської областей є районами проведення АТО.

Згідно ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», визначено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого, в тому числі, входить м. Курахове Марїнської району Донецької області.

Тобто, позивачу на праві власності належить 1/3 частини будинок за адресою: м.Курахове, вулиця Щорса, 6, Марїнської району Донецької області, який розташований в населеному пункті, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, відповідачем необґрунтовано відмовлено позивачу у наданні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Також, суд при вирішенні справи керується ст. 8 КАС України, відповідно до вимог якої суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування того, що позивач та будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінивши наявні у матеріалах справи докази за правилами, встановленими ст.86 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції також дійшов висновку про необхідність на виконання вимог ст. 163 КАС України, в порядку ст. 267 КАС України встановити строк в один місяць для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, оскільки вона вимагає вчинення певних дій.

При викладених обставинах колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мар'їнської державної адміністрації в Донецькій області на постанову Мар'їнського районного суду Донецької області від 30 червня 2017 року у справі № 237/2415/17 - залишити без задоволення. Постанову Мар'їнського районного суду Донецької області від 30 червня 2017 року у справі № 237/2415/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Мар'їнської державної адміністрації в Донецькій області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

ОСОБА_3