Справа № 382/603/17
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 382/603/17 Головуючий у 1-й інстанції: Карпович В.Д.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Файдюка В. В.

суддів: Мєзєнцева Є. І.

Чаку Є. В.

При секретарі: Марчук О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Яготинського районного суду Київської області від 11 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про зобов'язання Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області здійснити перерахунок допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами з урахуванням заробітної плати за останні 12 місяців роботи перед настанням страхового випадку в управлінні Переяслав - Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області; зобов'язання Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності виплатити належну суму допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами, керуючись вже вірним розрахунком Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 11 липня 2017 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що працює в органах оподаткування безперервно з 2012 року, а тому відсутні підстави для неврахування відповідачами отриманої нею заробітної плати за 12 місяців, що передують страховому випадку.

Відповідача - Київське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в порядку статті 55 КАС України замінено на правонаступника - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 07.08.2012 р. призначена на посаду головного державного податкового інспектора сектору взаємодії із ЗМІ та громадськістю Яготинської міжрайонної ДПІ Київської області.

22.10.2015 р. у зв'язку з введенням в дію порядку змін до структури та до штатного розпису позивача було переведено на посаду головного державного ревізора-інспектора Яготинського відділення Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (наказ № 59-0 від 22.10.2015 р.).

Відповідно до постанови КМ України від 04.11.2015 р. № 892 та наказу ДФС від 18.02.2016 р. № 143 було розпочато реорганізацію роботодавця позивача шляхом приєднання Переяслав - Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

11.08.2016 р. позивача звільнено в порядку переведення до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

З 12.08.2016 року позивача у зв'язку зі змінами штатного розпису в порядку переведення було переведено на посаду головного державного інспектора Яготинського відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (а. с. 9).

15.08.2016 року позивач звернулася до начальника Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з заявою про надання відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами з 15.08.2016 р. по 19.12.2016 р., до якої додала листок непрацездатності Серії АДА № 755261 від 15.08.2016 р. (а. с. 14, 15).

21.09.2016 р. позивачу було нараховано допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами у розмірі 5986, 95 грн.

26.09.2016 р. позивач звернулася до Міністерства праці та соціальної політики України зі скаргою, на яку отримала відповідь виконавчої дирекції Київського обласного відділення ФССТВП від 17.10.2016 р. № 04-08-з-30, в якій зазначено, що період роботи позивача до переведення не включається при розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності (а. с. 17).

Позивач вважає такі дії відповідачів протиправними, оскільки працює в органах ДФС з 2012 року та не набула статусу особи, що перебуває у трудових відносинах менше, ніж календарний місяць за останнім основним місцем роботи.

З огляду на це, позивач звернулася за захистом своїх прав до адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач призначена на новостворену посаду в порядку переведення, то під час обчислення середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності, що настала після 11.08.2016 р., застосовується п. 27 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. № 1266, яким передбачено, що у разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менш ніж календарний місяць за останнім основним місцем роботи, розрахунковий період визначається за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 4 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 р. № 504/96-ВР відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами є соціальною відпусткою.

Відповідно до ст. 17 вказаного Закону на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами тривалістю:

1) до пологів - 70 календарних днів;

2) після пологів - 56 календарних днів (70 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів), починаючи з дня пологів.

Згідно ст. 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 р. № 1105-XIV (далі - Закон № 1105) допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами.

В розумінні вищезазначених норм оплата часу перебування особи у вказаній відпустці є соціальною гарантією держави, спрямованою на охорону материнства і дитинства, яка полягає у наданні впевненості майбутній матері в тому, що залишаючись у безпорадному стані, вона буде забезпечена з боку держави матеріально в усередненому розмірі доходу за попередній період.

Обмеження цієї гарантії суд апеляційної інстанції вважає неприпустимим.

У відповідності до ст. 26 Закону № 1105 допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і не залежить від страхового стажу.

Сума допомоги по вагітності та пологах у розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески до Фонду, та не може бути меншою, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 33 Закону № 1105 при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

На час виникнення спірних відносин питання обчислення середньої заробітної плати врегульоване Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1266 (далі - Порядок № 1266).

Згідно п. 2 Порядку № 1266 сума допомоги по вагітності та пологах у розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску та не може бути меншою, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановлений на час настання страхового випадку.

У відповідності до п. 3 Порядку № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов'язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).

Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду.

Відповідно до п. 25 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців перебування у трудових відносинах (з першого до першого числа) за останнім основним місцем роботи застрахованої особи, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок.

Згідно п. 27 Порядку № 1266 у разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за останнім основним місцем роботи, розрахунковий період визначається за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

В той же час, у відповідності до ч. 3 ст. 36 КЗпП України зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору.

У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

Таким чином, якщо при реорганізації суб'єкта господарювання не відбуватиметься скорочення чисельності або штату працівників, сам факт проведення реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) не може бути підставою для розірвання трудового договору.

Як вбачається з ч. 3 наказу ДФС України від 18.02.2016 р. № 143, Переяслав - Хмельницьку ОДПІ ГУ ДФС у Київській області реорганізовано шляхом приєднання до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Попередньо, позивача також було переведено з 22.10.2015 р. до Яготинського відділення Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області у зв'язку зі зміною структури та штатного розпису.

За таких обставин, колегія приймає доводи позивача про перебування її в трудових відносинах з 2012 року у межах органу, що реалізує державну податкову політику.

Зважаючи на те, що зміни в організації праці позивача відбувалися під час реорганізації роботодавця та зміни структури і штатного розпису, колегія суддів приходить до висновку, що в межах даного спору переведення позивача в іншу організацію місця не мало, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є помилковим.

Відтак, позовні вимоги про зобов'язання Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області здійснити перерахунок допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами з урахуванням заробітної плати за останні 12 місяців роботи перед настанням страхового випадку підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про зобов'язання Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності виплатити належну суму допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами, на підставі здійсненого перерахунку Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 23 Закону України «Про відпустки» фінансування допомоги по вагітності та пологах, а також по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку провадиться з коштів державного соціального страхування.

Натомість, з листа виконавчої дирекції Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вбачається, що останній вважає проведений розрахунок допомоги законним, з огляду на що, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню для забезпечення ефективності судового рішення.

Окремо колегія суддів звертає увагу на строк звернення позивача з адміністративним позовом.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як свідчать матеріали справи, отримавши допомогу у меншому від очікуваного розмірі позивач звернулася до Міністерства праці та соціальної політики України з проханням надати нормативне обґрунтування такої виплати та перевірити правомірність проведеного нарахування.

Відповідь на вказану скаргу датована 17.10.2016 р., після чого позивач в межах шестимісячного строку оскаржила протиправність дій відповідачів, позаяк, з листа вбачалось, що відповідач визначив розмір допомоги свідомо, обґрунтувавши свої дії нормами чинного законодавства.

З огляду на це, колегія суддів вважає пропуск шестимісячного строку звернення до суду таким, що пропущений з поважних причин.

Таким чином, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні адміністративного позову.

Отже, при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Згідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

У відповідності до ст. 94 КАС України вирішенню також підлягає питання стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача витрат зі сплати судового збору по 672, 00 грн. (640, 00 грн. +704, 00 грн. = 1344, 00 грн./2) з кожного.

Керуючись ст. ст. 94, 196, 198, 202, 206, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 11 липня 2017 року - скасувати та ухвалити нову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Зобов'язати Броварську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області () здійснити перерахунок допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) з урахуванням заробітної плати за останні 12 місяців роботи перед настанням страхового випадку.

Зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області () виплатити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами на підставі перерахунку Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області з урахуванням проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 672, 00 гривні (шістсот сімдесят дві гривні 00 копійок), що сплачений відповідно до квитанцій від 14 квітня 2017 року № 42 та від 20 липня 2017 року № 0.0.811131332.1, за рахунок бюджетних асигнувань Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області ().

Стягнути на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 672, 00 гривні (шістсот сімдесят дві гривні 00 копійок), що сплачений відповідно до квитанцій від 14 квітня 2017 року № 42 та від 20 липня 2017 року № 0.0.811131332.1, за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області ().

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Файдюк
Суддя Є. І. Мєзєнцев
Суддя Є. В. Чаку

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.