Справа № 805/2316/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Троянова О.В.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року справа №805/2316/16-а

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М.

при секретарі Челаховій О.О.

за участю: представника позивача - Прокопової О.В., довіреність від 01.06.2017 року,

представника відповідача - Колеснікової О.М., довіреність № 11 б/н,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 травня 2017 року у справі № 805/2316/16-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Тельманівський кар'єр» до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 липня 2016 року № ,-

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Тельманівський кар'єр» (далі - позивач, підприємство, товариство, платник податків) звернулось до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - відповідач, податковий орган, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 липня 2016 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість у розмірі 2228600 грн. (том 1 а.с.5-8).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 04 травня 2017 року позов задоволений повністю, визнане протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення від 08 липня 2016 року № (том 3 а.с.184-193).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, які мають значення для вирішення спору. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що сама по собі наявність у платника податків облікових документів не є безумовним свідченням фактичного виконання договору поставки товарів, якщо встановлені обставини, що об'єктивно ставлять під сумнів факт поставки. Посилається на дефектність товарно-транспортних накладних та невідповідність кількості перевезеного контрагентом позивача вантажу. Вважає необґрунтованим застосування у спірних правовідносинах положень Закону № 1669-VII (том 3 а.с.197-200).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції з підстав необґрунтованості та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, проти чого заперечував представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено й не оспорюється апелянтом наступне.

Позивач Публічне акціонерне товариство «Тельманівський кар'єр», зареєстроване у якості юридичної особи, включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за кодом 04628681, є платником податку на додану вартість 23 липня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100348364, знаходиться на податковому обліку в Волноваській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області. Місцезнаходження позивача: 87123, Донецька область, Тельманівський район, село Гранітне, вул. Южна, буд. 21 (том 1 а.с.71-81).

Відповідач, Волноваська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області є суб'єктом владних повноважень, який діє на підставі положення про Державну фіскальну службу та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Податковим кодексом України.

Податковим органом з 26 травня 2016 року по 15 червня 2016 року була проведена позапланова документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства у взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтком Інвест-Строй», Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбас Метро-Строй» за жовтень 2015 року, на підставі якої було складено акт перевірки від 23 червня 2016 року №782/05-33-14-00/04628681 (надалі - акт перевірки) (том 1 а.с.10-34).

За результатами перевірки контролюючим органом встановлені порушення товариством податкового законодавства, а саме пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на 10970321 грн., заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на 1131569 грн. та до завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 2228600 грн. (том 1 а.с.34).

Не погодившись з висновками акту перевірки від 23 червня 2016 року позивачем на адресу відповідача були надані заперечення до акту перевірки (том 1 а.с.35-40).

Податковий орган 06 липня 2016 року за вих. № 6617/10/14-013-538 надав відповідь на заперечення, яким висновки акту перевірки від 23 червня 2016 року були залишені без змін (том 1 а.с.41-47).

За результатами перевірки та на підставі висновків акту перевірки, згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1статті 58 Податкового кодексу України, податковим органом прийняте податкове повідомлення-рiшення від 8 липня 2016 року № 0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 2228600 грн. за порушення пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (том 1 а.с.49).

Спірним питанням у даній справі є правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення та підтвердження первинними документами здійснення суб'єктом господарювання реальної господарської діяльності, що регулюється нормами Конституції України та Податкового кодексу України.

Статтею 67 Конституції України закріплено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюють норми Податкового кодексу України.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність це - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За приписами частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено наявними матеріалами справи, що 1 жовтня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтком Інвент-Строй» як постачальником та позивачем як покупцем укладено договір №2015/10-5, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю продукцію виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, строки, по ціні та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами у специфікаціях (том 1 а.с.157-160).

За даними специфікації № 1 від 1 жовтня 2015 року позивачем було придбано товару на суму 13336386,07 грн., у тому числі податку на додану вартість у сумі 2222731,01 грн. (том 1 а.с.161).

На виконання умов договору позивачем отримана податкова накладна від 19 лютого 2015 року на суму 13336386,06 грн., у тому числі податок на додану вартість на суму 2222731,01 грн. (том 1 а.с.217-218).

Суму податку на додану вартість за даними податкової накладної підприємство включило до складу податкового кредиту, що відобразило у відповідній податковій декларації в розрізі контрагентів, які подано до податкового органу, де в Додатку № 5 до Декларації в розділі ІІ Податковий кредит визначено контрагента Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтком Інвент-Строй».

Факт реального виконання умов договору від 1 жовтня 2015 року підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме: видатковою накладною від 19 жовтня 2015 року № 19/10-1, актами приймання-передавання товарно-матеріальних цінностей від 19 жовтня 2015 року, від 20 жовтня 2015 року, товарно-транспортними накладними від 19 жовтня 2015 року № 19/10-1, № 19/10-2, № 19/10-3, № 19/10-4, № 19/10-5, № 19/10-6, №19/10-7, № 19/10-8, № 19/10-9, № 19/10-10, № 19/10-11, № 19/10-12, № 19/10-13, № 19/10-14, № 19/10-15, № 19/10-16, № 19/10-17, № 19/10-18, № 19/10-19, № 19/10-20, № 19/10-21, №20/10-1, № 20/10-2, № 20/10-3, де перевізником зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАЕМ» (том 1 а.с.162-214).

Між підприємством та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАЕМ» 05 липня 2013 року укладено договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом №ДАЕМ/Д/В/S/4т/ЕХ-223. За умовами договору заказник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання протягом строку дії даного договору надавати автотранспортні послуги заказнику відповідно до умов договору. Зазначене також підтверджує виконання умов договору поставки (том 1 а.с.220-223).

На виконання умов договору товариством отримана податкова накладна від 31 жовтня 2015 року № 63 на суму 35214,50 грн., у тому числі податок на додану вартість на суму 5869,08 грн. (том 1 а.с.230-232).

Факт реального виконання умов договору від 5 липня 2013 року підтверджується: актами зарахування зустрічних однорідних вимог від 31 жовтня 2015 року, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку за жовтень 2015 року № 631, за 1 жовтня 2015 року по 22 квітня 2016 року № 631, актом виконання робіт (надання послуг) від 31 жовтня 2015 року № 327 на суму 35214,50 коп., у тому числі податок на додану вартість у розмірі 5869,08 грн. (том 1 а.с.226-233).

З матеріалів справи також вбачається, що 20 березня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбас Метро Строй» як поклажодавцем та підприємством як зберігачем, укладено договір № ТК/Д/В/2-53, відповідно до якого зберігач надає поклажодавцеві комплекс послуг з приймання, зберігання та видачі гранітної продукції, а зберігач оплачує поклажодавцю ці послуги в порядку та на умовах цього договору (том 1 а.с.234-327).

На виконання умов договору позивачем отримана податкова накладна від 31 жовтня 2015 року на суму 850 грн., у тому числі податок на додану вартість у розмірі 141,67 грн. (том 1 а.с.245-246).

Суму податку на додану вартість, згідно вказаної податкової накладної, підприємство включило до складу податкового кредиту, що відобразило у відповідній податковій декларації в розрізі контрагентів, які подано до податкового органу, де в Додатку № 5 до Декларації, в розділі ІІ Податковий кредит визначено контрагента товариство з обмеженою відповідальністю «Донбас Метро Строй».

На підтвердження факту реального виконання умов договору від 20 березня 2012 року в матеріалах справи містяться акти приймання-передачі від 20 березня 2012 року, від 23 липня 2013 року, від 19 жовтня 2015 року, від 24 листопада 2015 року, від 31 жовтня 2015 року № 69 на суму 850 грн., у тому числі податок на додану вартість у розмірі 141,67 грн. (том 1 а.с.239-247).

Між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбас Метро Строй» як постачальником 19 жовтня 2015 року укладено договір № ТК/Д/В/1-223, за умовами якого постачальник поставляє, а покупець приймає та оплачує товарно-матеріальні цінності, визначені у специфікаціях (том 1 а.с.249, том 2 а.с.1-2).

Відповідно до специфікації від 19 жовтня 2015 року № 1 до договору від 19 жовтня 2015 року позивачем було поставлено товару на загальну суму 9601161,19 грн., у тому числі податок на додану вартість у розмірі 1600193,53 грн. (том 2 а.с.3).

На виконання умов договору позивачем отримані податкові, видаткові накладні від 19 жовтня 2015 року на загальну суму 9601161,19 грн., у тому числі податок на додану вартість у розмірі 1600193,53 грн. (том 2 а.с.8, 11-13).

Факт реального виконання зазначеного договору підтверджується також актом повернення майна зі сховища від 19 жовтня 2015 року та бухгалтерською довідкою від 22 квітня 2016 року (том 2 а.с.6-7).

Наявними матеріалами справи підтверджується, що 31 грудня 2015 року між сторонами укладена Угода про припинення зобов'язання заліком зустрічної однорідної вимоги, на підставі вимог положень статті 601 Цивільного кодексу України, за приписами якої сторони прийшли до взаємної угоди про припинення зобов'язання заліком зустрічної однорідної вимоги на суму 9606261,19 грн. (том 2 а.с.4-5).

За умовами Угоди сторони домовились припинити грошові зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за договорами від 01 березня 2011 року № 01/03-ІХ на суму 21600,00 грн., від 14 травня 2012 року № 14/05/2012 на суму 3 833 835,91 грн., від 01 червня 2011 року № 01/06-1 на суму 1908423,69 грн., від 01 березня 2011 року № 01/03-3 на суму 3842401,59 грн. за вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбас Метро Строй» до підприємства; по договорам № ТК/Д/П/С/1-223 від 19 жовтня 2015 року на суму 9601161,19 грн., по договорам від 20 березня 2012 року № ТК/Д/В/2-53 на суму 5100,00 грн. за вимогами підприємства до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбас Метро Строй».

За вимогами приписів частини першої статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У цивільному праві одним із способів припинення зобов'язань є зарахування, при якому погашаються зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, або невстановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги (стаття 601 Цивільного кодексу України).

Для проведення зарахування необхідна наявність певних умов, а саме: вимоги повинні бути зустрічними (тобто такими, що випливають зі взаємних зобов'язань між двома особами) та однорідними (як правило, йдеться про взаємні вимоги грошових сум в одній і тій самій валюті); має настати строк виконання за всіма зустрічними вимогами.

Зарахування є односторонньою операцією, для якої достатньо заяви однієї сторони. Проте воно може здійснюватися за згодою обох сторін - у разі підписання ними угоди про припинення зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Відповідно зарахування вважається вчиненим із дати підписання заяви однією стороною або угоди - обома.

Частиною третьою ст. 203 Господарського кодексу України визначено, що господарське зобов'язання припиняється шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

З матеріалів справи вбачається, що 01 березня 2011 року між позивачем як майнодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбас Метро Строй» як зберігачем укладено договір зберігання № 01/03-1Х, за умовами якого майнодавець передає, а зберігач приймає та зобов'язується зберігати впродовж строку дії договору товарно-матеріальні цінності відповідно до акту приймання-передавання (том 2 а.с.14-15).

На виконання умов цього договору товариством отримана податкова накладна на загальну суму 1200 грн., у тому числі податок на додану вартість у розмірі 200 грн. (том 2 а.с.32).

Факт реального виконання договору від 01 березня 2011 року підтверджується актами приймання-передавання, наявними в матеріалах справи від 01 березня 2011 року, від 01 вересня 2011 року, від 02 вересня 2011 року, від 06 вересня 2011 року, від 02 листопада 2011 року, від 03 листопада 2011 року, від 07 лютого 2012 року, актом приймання-передавання робіт (послуг) від 31 жовтня 2015 року № 31/10-1у (том 2 а.с.17-26).

Судом першої інстанції 31 серпня 2016 року призначено судово-економічну експертизу, за результатами якої складено висновок експерта від 16 грудня 2016 року №170/26, за висновками якого, висновки акту перевірки податкового органу від 23 червня 2016 року № 782/05-33-14-00/04628681 про завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) кредиту на 1097031 грн., заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) кредиту на 1131569 грн. та до завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 2228600 грн. документально не підтверджені (том 2 а.с.105-112).

Приписами пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об'єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

За приписами статті 1 цього Закону господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За вимогами частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Відповідно до статті 4 вказаного Закону бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на основних принципах, серед яких превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно з частиною 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, визначає, що первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, визначені п. 2.4 Положення: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства; зміст і обсяг господарської операції, одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дозволяють ідентифікувати особу, що брала участь у здійсненні господарської операції.

Форми облікових регістрів, порядок записів у них, обробка і використання необхідної інформації визначаються відповідними нормативними документами про порядок їх застосування.

Відповідно до пункту 3.7 Положення інформація про господарські операції підприємства за звітний період (місяць, квартал, рік) з облікових регістрів переноситься в згрупованому вигляді в бухгалтерські звіти, порядок складання яких установлюється відповідними нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 11 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що фінансова звітність підприємства складається на підставі даних бухгалтерського обліку і підписується керівником і бухгалтером підприємства.

Фінансова звітність підприємства (крім бюджетних установ і суб'єктів малого підприємництва) складається з: балансу, звіту про фінансові результати, звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до звітів.

Колегія суддів зазначає, що наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку, зокрема, договори укладені з Товариствами з обмеженою відповідальністю «Альтком Інвест-Строй», «Донбас Метро-Строй», «ДАЕМ», специфікації, видаткові накладні, товаро-транспортні накладні, акти, тощо, що є підтвердженням реальності господарських операцій та правомірності включення позивачем сум до складу податкового кредиту з податку на додану вартість.

Надані позивачем документи на підтвердження здійснення господарської операцій за договорами поставки із його контрагентами відповідають наведеним вище вимогам до первинних документів згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що також підтверджується висновком експерта.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на неповноту заповнення товарно-транспортних документів, за якими товар був отриманий від контрагентів з огляду на наступне.

Товарно-транспортна накладна оформлюється при перевезенні вантажним автомобільним транспортом і є обов'язковим документом для того підприємства, що надає такі послуги.

Відсутність товарно-транспортної накладної або її неналежне оформлення не дає права на відображення сум у податкових витратах відповідних транспортних послуг. Товарно-транспортні накладні призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, а відтак визначають взаємовідносини по перевезенню вантажів для обліку транспортної роботи. Тобто, в даному випадку, товарно-транспортні накладні не є документами первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей.

Товарно-транспортна накладна є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника і оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів у межах України та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей.

Отже, враховуючи, що поставка товару здійснювалась контрагентами позивача, відсутність або неналежне оформлення ними товарно-транспортних накладних не може тягнути собою висновків щодо нереальності господарських операцій та застосування відповідних негативних правових наслідків до позивача.

За приписами положень пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит-сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом п'ять цього Кодексу.

За вимогами пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За вимогами статті 201 Податкового Кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктами 201.4, 201.7 статті 201 Податкового Кодексу України податкова накладна складається в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця. У разі якщо станом на дату складення зазначених податкових накладних сума коштів, що надійшла на поточний рахунок продавця як оплата (передоплата) за товари/послуги, перевищує вартість поставлених товарів/послуг протягом місяця, таке перевищення вважається попередньою оплатою (авансом), на суму якої складається податкова накладна у загальному порядку не пізніше останнього дня такого місяця.

Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць. Податкова накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі: здійснення постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником податку), розрахунки за які проводяться через касу/реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок постачальника); виписки транспортних квитків, готельних рахунків або рахунків, які виставляються платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер постачальника (продавця), крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; надання платнику податку касових чеків, що містять суму поставлених товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального та податкового номерів постачальника).

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Наявними матеріалами справи підтверджено, що податкову накладну від 19 жовтня 2015 року № 1 на загальну суму 13 336 386,06 грн. зареєстровано в ЄРПН за реєстраційним номером та відображено у складі податкових зобов'язань в декларації з податку на додану вартість за жовтень 2015 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЄМ»; податкову накладну від 31 жовтня 2015 року № 63 на загальну суму 35214,15 грн. зареєстровано в ЄРПН та відображено у складі податкових зобов'язань в декларації з податку на додану вартість за жовтень 2015 року, реєстраційний № ( том 3 ар.с.24-26).

З матеріалів справи вбачається, що на відповідальному зберіганні знаходяться товарно-матеріальні цінності відповідно до умов договору від 01 березня 2011 року № 01/03-1Х укладену угоду не розірвано, послуги надаються.

З матеріалів справи також вбачається, що Слідчим відділом Волноваського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 30000008 від 19 лютого 2016 року, порушена за фактом скоєння злочину передбаченого частиною 1 статті 336 Кримінального кодексу України відносно службових осіб позивача (том 2 а.с.71). Проте, в матеріалах справи відсутні докази винесення судом відповідного вироку щодо кримінального провадження, такі докази не надані й під час апеляційного провадження.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 травня 2017 року у справі № 805/2316/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 травня 2017 року у справі № 805/2316/16-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Тельманівський кар'єр» до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 липня 2016 року № - залишити без змін.

Ухвала постановлена 16 серпня 2017 року.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 16 серпня 2017 року. Повний текст ухвали складений та підписаний у нарадчій кімнаті 17 серпня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова