Справа № 805/2525/17-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 р. Справа №805/2525/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 11 год. 40 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., при секретарі судового засідання Шташаліс О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Донецької області про визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Апеляційного суду Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Апеляційного суду Донецької області щодо надання довідки про розмір суддівської винагороди судді у розмірі, встановленому ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 на 1 січня 2017 року в розмірі 3200 грн.;

- зобов'язати Апеляційний суд Донецької області надати ОСОБА_1 судді Апеляційного суду Донецької області у відставці, довідку про розмір суддівської винагороди судді у розмірі, встановленому ст. 133 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 станом на 1 січня 2017 року в розмірі 3200 грн.

Позов вмотивовано тим, що постановою Верховної Ради України від 19.04.2016 №1119-VІІІ ОСОБА_1 - суддю Апеляційного суду Донецької області звільнено з посади судді на загальних підставах (з виходом у відставку), і отримує щомісячне довічне утримання, як суддя у відставці.

У зв'язку з підвищенням середньої заробітної плати діючим суддям з 01.01.2017, позивач 2 рази зверталася до Апеляційного суду Донецької області з заявою про видачу відповідної довідки для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Однак довідкою відповідача від 08.06.2017 ОСОБА_1 відмовлено у видачі довідки про розмір заробітної плати, виходячи з мінімальної заробітної плати 3200 грн., з посиланням на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-УІІІ, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-УІ, Закон України «Про державний бюджет України на 2017 рік» та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-УІІІ.

З посиланням на норми Конституції України позивач вважає відмову відповідача протиправною, оскільки на момент виходу позивача у відставку чинне законодавство гарантувало перерахунок розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, у зв'язку з чим позивач має певні законні очікування на забезпечення даних гарантій.

Позивач у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. У позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності у зв'язку із значною відстанню м. Маріуполя та м. Слов'янськ і є проблеми з транспортом.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначено, що на звернення ОСОБА_1 до Апеляційного суду Донецької області для надання довідки про розмір суддівської винагороди працюючого судді виходячи із мінімальної заробітної плати в розмірі 3200 грн., останній надана довідка про те, що розмір діючого судді Апеляційного суду Донецької області, який враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці склав 27160 грн., в тому числі оклад - 17600 грн., надбавка за вислугу років (60%) - 10560 грн. Також в довідці зазначено, що у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-УІІІ, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-УІ, Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-УІІІ посадовий оклад працюючого судді дорівнює: 11х1600=17600 грн.

Представник відповідача не погоджується з твердженням позивача щодо відмови у видачі довідки про розмір заробітної плати, виходячи з мінімальної заробітної плати 3200 грн. без зазначення причин такої відмовити, оскільки вказана довідка підготовлена відповідно до вимог діючого законодавства з врахуванням наданих роз'яснень висновків ВАСУ щодо окремих правових питань, що виникли під час розгляду судами справ щодо виплати після 01.01.2017 суддівської винагороди суддям, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання. Крім того, представником зазначено, що суддівська винагорода працюючим суддям Апеляційного суду Донецької області нараховується також виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 1600 грн., а тому факт відмови позивачу у видачі довідки відсутній, оскільки довідка фактично видана позивачу. З вказаних підстав просив відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути справу у відсутності представника Апеляційного суду Донецької області.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Верховної Ради України від 19.04.2016 № 1119-VIII «Про звільнення суддів» відповідно до пунктів 2, 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України у зв'язку з поданням заяви про відставку звільнено з посади судді, зокрема суддю апеляційного суду Донецької області Шаліну Тетяну Олексіївну.

Наказом Апеляційного суду Донецької області від 28.04.2016 № 122к «Про відрахування зі штату судді Шаліної Т.Л.» відповідно до вимог ст.ст. 29,120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддю Шаліну Тетяну Олексіївну відрахувати зі штату апеляційного суду Донецької області 28.04.2016, у зв'язку із поданням заяви про відставку (а.с.12).

29.05.2017 ОСОБА_1 звернулась до Апеляційного суду Донецької області з заявою про надання довідки про розмір суддівської винагороди працюючого судді у зв'язку із встановленням з 01.01.2017 мінімальної заробітної плати в розмірі 3200 грн., яка зареєстрована за вх. № 12299/17 від 29.05.2017.

08.06.2017 Апеляційним судом Донецької області за вих№3.5-13/82/2017 видана довідка судді у відставці ОСОБА_1 за місцем вимоги про те, що розмір заробітної плати діючого судді Апеляційного суду Донецької області, який враховується при призначені (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці склав 27160 грн., в тому числі: оклад - 17600 грн., надбавка за вислугу років (60%) - 10560 грн. Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ, Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VІІІ посадовий оклад працюючого судді дорівнює: 11х1600=17600 грн.(а.с.13).

Вважаючи інформацію викладену у довідці Апеляційного суду Донецької області від 08.06.2017 №3.5-13/82/2017 відмовою щодо надання довідки про розмір суддівської винагороди судді у розмірі, встановленому ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 на 1 січня 2017 року в розмірі 3200 грн. позивач звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Правовідносини щодо суддівської винагороди та відповідно і щомісячного довічного грошового утримання судді врегульовуються Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-УШ (далі за текстом - Закон №1402), ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-УІ, що діє в частині нарахування та виплати суддівської винагороди суддям, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання (далі за текстом - Закон № 2453), Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та Бюджетним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 135 Закону № 1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом п. 1 ч. 3 ст. 135 Закону №1402 встановлено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Абзацом 1 ст. 22 розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Водночас, пунктом 23 розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання, суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Так, ч. 3 ст. 133 Закону № 2453 встановлено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

06.12.2016 прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 1774 (далі за текстом - Закон № 1774), який набрав чинності з 01.01.2017, за п. 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» якого установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, вона застосовується у розмірі 1600 грн.

Відповідно до ст.ст. 7, 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на працездатну особу станом на 01.01.2017 установлено у розмірі 1600 грн., а мінімальна заробітна плата на місяць - 3200 грн.

Аналіз наведених вище норм чинного законодавства України свідчить про те, що до 01.01.2017 посадовий оклад судді місцевого суду залежав від розмірі мінімальної заробітної плати, який станом на 01.12.2016 складав 1600 грн. та після 01.01.2017 Законом №1774 внесені зміни до Закону № 1402 та визначено посадовий оклад судді місцевого суду у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. При цьому, п. 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 визначено, що суддя місцевого суду, який не пройшов кваліфікаційного оцінювання, отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до Закону №2453, тобто 10 мінімальних заробітних плат.

Між тим, Законом №1774 встановлено, що мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати і до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, вона застосовується у розмірі 1600 грн.

Таким чином, Закон № 1774 є чинним на теперішній час, не визнаний неконституційним у встановленому законодавством України порядку, а отже, норми Закону № 1774 підлягають застосуванню з урахуванням того, що згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.

Крім цього, суд виходить із того, що ч. 1 ст. 135 Закону №1402 встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, проте, вказана норма статті не забороняє законодавцю внесення змін до вказаного Закону №1402 в частині визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді іншими законами, зокрема, Законом №1774.

Як вбачається з аналізу змісту Закону № 1774, вказаним законом також внесені зміни в частині визначення розміру суддівської винагороди шляхом викладення ст. 135 Закону №1402 у іншій редакції, яка набрала чинності також з 01.01.2017 та вказані норми статті застосовуються у даний час при обчисленні та виплаті суддівської винагороди, яка є чинною та не визнана неконституційною.

З огляду на викладене, у суду відсутні будь-які обґрунтовані підстави не застосовувати п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774, в той час, коли застосовується і діє ст.135 Закону № 1402 щодо визначення розміру суддівської винагороди зі змінами та доповненнями, які також внесені Законом № 1774 та є чинною на момент розгляду цієї справи.

Разом із тим, слід зазначити, що ч. 1 ст. 135 Закону №1402 не забороняє законодавцю вносити зміни до цього Закону, в тому числі і щодо визначення розміру суддівської винагороди іншими законами, що неодноразово було підтверджено внесенням змін як до Закону № 2453, Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VШ, так і до Закону № 1402.

Також судом враховуються і норми ст. 22 Конституції України про те, що конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як встановлено судом, позивачу відповідачем надано довідку про розмір заробітної плати діючого судді Апеляційного суду Донецької області для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці від 08.06.2017 № 3.5/13-82/2017, в якій зазначено, що заробітна плата діючого судді Апеляційного суду Донецької області становить 17600 грн. (оклад) та 10560 грн. (надбавка за вислугу років - 60%) виходячи з 11х1600 = 17600 грн.

Отже, ця довідка містить ті ж самі відомості про заробітну плату працюючого судді з посадовим окладом 17600 грн. виходячи із розрахунку (11х1600) станом на 01.01.2017.

Таким чином, з аналізу цієї довідки та норм чинного законодавства, внесенням змін Законом № 1774 до законів України (в яких визначено мінімальну заробітну плату як розрахункову величину для визначення посадових окладів), в частині щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників, звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача не відбулося, а отже, відсутні порушення вимог ст. 22 Конституції України.

Також не відбулося і порушення гарантій незалежності суддів, які встановлені ст.ст.48, 52 розділу ІІІ, ст. 117 розділу УІІ, розділах ІХ, Х Закону № 2453 в редакції Закону №192, оскільки суддівська винагорода визначалася із розміру 1600 грн. станом на 01.12.2016, так і залишилася на рівні 1600 грн. станом на 01.01.2017 для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання.

Що стосується щомісячного довічного грошового утримання позивача, то згідно вищенаведених довідок його грошове утримання із розрахунку посадового окладу судді 17600 грн. та надбавки за вислугу років (60%) - 10560 грн. становить у загальній сумі 28160 грн. та виходячи з 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді згідно ч. 3 ст. 138 Закону №2453 (чинного на момент призначення позивачу грошового утримання) щомісячне довічне грошове утримання позивача як судді у відставці становить 25 344 грн.

На переконання суду щомісячне довічне грошове утримання позивача на рівні 25344 грн. є належним щомісячним довічним грошовим утриманням для судді у відставці та є гарантією незалежності судді з урахуванням рівня фінансового та соціального забезпечення населення країни, які отримують набагато менші пенсії та заробітні плати ніж судді у відставці.

Також, суд виходить із того, що у відповідності до вимог ст. 148 Закону №1402 фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють, зокрема, Державна судова адміністрація України щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо, зокрема місцевих судів.

Статтею 149 Закону № 1402 встановлено порядок фінансування судів згідно якого встановлено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку встановленому Бюджетним кодексом України.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено Законом України про Державний бюджет України.

Згідно ч. 1 ст. 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші видатки заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Як вказав відповідач у своїх запереченнях, суддівська винагорода працюючим суддям Апеляційного суду Донецької області нараховується також з розміру мінімальної заробітної плати 1600 грн.

Зі змісту ч.2 ст. 95 Конституції України вбачається, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір, цільове спрямування цих видатків.

У своєму рішенні Конституційний Суд України від 25.01.2012 №3-рп/2012 зазначив, що однією із ознак України, як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України.

Також, згідно правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011 встановлено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Разом із тим, суд вважає за необхідне застосувати у спірних правовідносинах рішення Європейського суду з прав людини від 15.10.2013 у справі «Савіцкас та інші проти Литви» в якому суд зазначив: «коли економічна і фінансова ситуація в державі значно погіршується», що міститься в п. 3 ст. 11 Закону про суди, повинен бути витлумачений так, що у зв'язку з фундаментальними змінами економічної та фінансової ситуації в державі через особливі обставини (економічна криза, стихійні лиха, тощо) в державі виникає надзвичайно складна економічна і фінансова ситуація. У такому разі з об'єктивних причин може бути нестача ресурсів для здійснення функцій держави та задоволення суспільних потреб, у тому числі гарантування матеріально-фінансових потреб судів. За таких обставин законодавець може змінити правове регулювання, що встановлює рішень заробітної плати для різних осіб, і ввести правове регулювання по заробітній платі, яке є менш сприятливою, якщо це необхідно для забезпечення життєво важливих інтересів суспільства і держави, а також захисту інших конституційних цінностей.

Крім того, Європейський суд підкреслив, що у разі дуже серйозної економічної та фінансової ситуації бюджетне фінансування всіх державних установ слід переглянути і зменшити. Якщо у разі дуже серйозної економічної ситуації правові акти зазначатимуть, що фінансування судів і заробітної плати не може бути зменшено тільки щодо суддів, це означатиме, що суди необґрунтовано відрізнятимуться від інших державних установ і судді необґрунтовано виділятимуться серед інших осіб, які здійснюють функції в державних установах.

Враховуючи тяжку економічну та фінансову ситуацію, яка склалася у державі, низьким рівнем матеріального забезпечення інших громадян України, які отримують пенсії та мінімальні заробітні плати на нижчому рівні, ніж судді, те, що у державі протягом трьох років триває антитерористична операція, суд приходить до висновку, що позивачу як судді у відставці не був знижений її рішень матеріального забезпечення державою та її рівень отримання щомісячного довічного грошового утримання на рівні 25344 грн. на місяць є належним та таким, що не порушує гарантії незалежності суддів.

Згідно зі ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене та перевіривши надану відповідачем довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій посадовий оклад судді визначений у розмірі 17600 грн., виходячи з мінімальної заробітної плати 1600 грн., суд приходить до висновку про те, що така довідка видана відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, з огляду на що, позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови Апеляційного суду Донецької області щодо надання довідки про розмір суддівської винагороди судді у розмірі, встановленому ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 на 1 січня 2017 року в розмірі 3200 грн. не підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про зобов'язання Апеляційний суд Донецької області надати ОСОБА_1, судді Апеляційного суду Донецької області у відставці, довідку про розмір суддівської винагороди судді у розмірі, встановленому ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 станом на 1 січня 2017 року в розмірі 3200 грн. з огляду на те, що вказані позовні вимоги є похідними.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Повний текст постанови виготовлений 21.08.2017.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 17-20, 51, 69-72, 86, 94, 112, 121, 136, 158-164, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Апеляційного суду Донецької області про визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 16.08.2017. Повний текст постанови буде виготовлений у відповідності до ст. 160 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.