Справа № 442/3936/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року № 876/7135/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Ніколіна В.В., Рибачука А.І.

за участі секретаря судових засідань: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2017 року про залишення позовної заяви без руху за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування підпункту рішення, зобовязання вчинити дії

встановив:

26.05.2017 ОСОБА_2 звернулася в суд із адміністративним позовом до Дрогобицької міської ради Львівської області, у якому просила визнати протиправним і скасувати пп. 4.1 п. 4 рішення Дрогобицької міської ради Львівської області від 20.12.2016 № 528 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у затвердженні проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки, у затвердженні матеріалів технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 14.03.2014 щодо виділення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на вул. Парковій в кварталі території вулиці П.Орлика в м. Дрогобичі та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки, подати звіт про виконання постанови суду.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.05.2017 позовну заяву залишено без руху та надано трьохденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині такої, зокрема сплати судового збору.

Із цією ухвалою судді першої інстанції не погодився позивач ОСОБА_2 та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що така постановлена з неповним зясуванням обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки з тексту оскаржуваної ухвали не зрозуміло чи було розглянуто клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору за подачу позовної заяви, чи надані докази матеріального стану позивача є належними та допустимими, які висновки і правові наслідки за результатами розгляду клопотання позивача встановлено судом першої інстанції. Крім того, суддя суду першої інстанції не визначив конкретного розміру судового збору, який би підлягав сплаті та платіжні реквізити для зарахування такого.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце, що підтверджується наявними у справі розписками.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити повністю.

Суддею суду першої інстанції встановлено, що за поданий адміністративний позов ОСОБА_2 не сплачено судовий збір.

Вимоги до позовної заяви встановлює стаття 106 КАС України, частиною 3 якої передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем порушено вимоги п. 3 ст. 106 КАС України, не сплачено судовий збір за подання адміністративного позову, то позовну заяву слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до ст. 104 КАС України позов предявляється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Вимоги, що предявляються до змісту позовної заяви чітко визначені у статті 106 КАС України положення якою стандартизують структуру позовної заяви - містять перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), які дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Згідно з ч. 3 ст. 106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Питання справляння судового збору регулюється Закону України «Про судовий збір».

Статтею 87 КАС України визначено, що до судових витрат належать судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Залишаючи позовну заяву без руху, суддя суду першої інстанції зобовязаний вказати в ухвалі, які саме недоліки наявні, в який спосіб їх слід усунути і у який строк. При цьому, необхідно враховувати, що для залишення позовної заяви без руху, недоліки позовної заяви повинні бути такими, що перешкоджають судді вирішити питання про відкриття провадження у адміністративній справі.

Конституційний Суд України у рішенні «У справі за конституційним зверненням асоціації «Дім авторів музики в Україні» щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у взаємозвязку з положеннями пункту «г» частини першої статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» №12-рп/2013 від 28.11.2013 року, вказав - гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року N R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Таким чином, «право на суд» не є абсолютним та за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави, зокрема, шляхом встановлення помірного судового збору, в тому числі, зменшення чи звільнення від його сплати, з врахуванням майнового становища особи, який не має бути перепоною доступу до суду, у випадках, коли судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя.

Як вбачається з матеріалів справи, разом із позовною заявою ОСОБА_2 подано клопотання від 26.05.2017 в якому позивач просить з метою отримання доступу до правосуддя звільнити її від сплати судового збору за подачу позовної заяви та обґрунтоване тим, що вона є пенсіонером, її місячний дохід станом на 2017 рік становить 1466,32 грн, що менше прожиткового місячного мінімуму.

Водночас суддею суду першої інстанції зазначено, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» чітко передбачено коло осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Однак, суддею Дрогобицького міськрайонного суду не взято до уваги той факт, що пільг щодо сплати судового збору позивач не має, при цьому, вона звернулась з клопотанням про звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 КАС України, а не в порядку ст. 5 «Пільги щодо сплати судового збору» Закону України «Про судовий збір».

Згідно з статтею 8 Закону № 3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналогічні положення закріплено частиною 1 статті 88 КАС України.

Відстрочення та розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати особи, яка через важкий майновий стан не може його сплатити, направлено на забезпечення доступності до правосуддя та реалізацію права таких осіб на судовий захист.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що єдиною підставою для вчинення судом зазначених дій є майновий стан заявника. Обґрунтування повязаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на позивача. При зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності відповідних коштів (бюджетних асигнувань) для сплати судового збору.

До клопотання про звільнення від сплати судового збору позивачем додано, зокрема довідки Дрогобицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області від 04.05.2017 № 2860/1, від 14.11.2016 № 5353 щодо сум пенсії за вислугу років працівникам освіти, «Відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України» про суми виплачених доходів та утриманих податків» від 24.04.2017 № 2203.

Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали судді суду першої інстанції, при винесені такої клопотання позивача від 26.05.2016 щодо звільнення від сплати судового збору залишено поза увагою, не надано правової оцінки цим документам.

Разом з тим, з метою недопущення позбавлення особи у доступі до правосуддя, якщо суд вважав подані позивачем документи не достатніми для підтвердження відсутності іншого доходу, суд мав визначити які саме документи є належними та які позивачу необхідно було надати для підтвердження важкого матеріального стану.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У звязку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010р. у справа «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у п. 52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ).

Таким чином, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Враховуючи вищенаведене, адміністративні суди зобовязані забезпечити доступ до суду з неухильним дотриманням вимог Закону України «Про судовий збір», у тому числі й щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що положеннями КАС України та Закону України «Про судовий збір» суду надано право вирішити питання стягнення судового збору при ухваленні судового рішення у справі.

Крім того, згідно постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 № 2 (додаток Довідка про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України «Про судовий збір») зазначено, що залишаючи позовну заяву без руху, суд повинен детально вказати в ухвалі, які саме недоліки допущені, яким чином їх належить усунути і в який строк.

Оскільки переважна більшість позовних заяв, залишених без руху, мають недолік зі сплати судового збору, то слід мати на увазі, що в мотивувальній частині ухвали про залишення позовної заяви без руху суд повинен зазначати: про необхідність подання оригіналу документа про сплату судового збору або доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору; розмір, який повинен сплатити позивач; реквізити сплати судового збору, якщо підставою для залишення заяви без руху є помилка щодо таких реквізитів.

Однак, як вбачається з оскаржуваної ухвали суддею не зазначено розміру судового збору, розмір, який повинен сплатити позивач; реквізити сплати судового збору, що є порушенням порядку постановлення ухвали.

Таким чином, висновки судді суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху зроблені без належного встановлення обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 106, 108, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2017 року у справі № 442/3936/17 скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Ухвала в повному обсязі складена та підписана 23.08.2017.