Справа № 766/11353/16-а
Суддя: Прохоренко В. В.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Тихоша Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 10.09.2016 року інспектором роти № 3 батальйону УПП м. Херсона ОСОБА_2 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП України та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн., оскільки ним було порушено п. 31.4.3 (а) ПДР України, оскільки була виявлена відсутність роботи ламп, відповідаючи за задні габарити. Окрім того, інспектор вимагав надати йому посвідчення водія для винесення оскаржуваної постанови, оскільки позивач сперечався, інспектор зазначив у постанові також порушення пункту 1-а ПДР. Вважав постанову незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування зазначив, що 10.09.2016 року близько 22.00 год. перед виїздом ним було проведено огляд автомобіля, видимих несправностей виявлено не було та всі освітлювальні пристрої були працюючими. О 22 годині 40 хв. він був зупинений інспектором УПП ОСОБА_2, який повідомив його про причину зупинення та повідомив про порушення ним правил дорожнього руху, була виявлена несправність задніх габаритів. Зазначеним співробітником ДАТ було складено щодо нього адмінпротокол за ст.121 ч.1 КУпАП України за порушення пункту 31.4.3 (а) ПДР. Але перед складанням адмінпротоколу інспектор ДАІ повинен був скласти акт перевірки автомобіля, цього не було зроблено. До того ж було відмовлено йому виконати пункт 31.5 ПДР, в якому говориться, що у випадку виявлення несправностей зазначено в пункті 31.4 цих ПДР, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

За час спілкування інспектором УПП, вказаний інспектор вимагав надати йому посвідчення водія для винесення оскаржуваної постанови, отже позивач сперечаючись намагався пояснити ОСОБА_2 причину відсутності у його діях складу правопорушення та роз'яснити йому п. 31.5 ПДР проте, вказаний інспектор додав до постанови порушення пункту 1-а ПДР (керування транспортним засобом без наявності посвідчення водія у відповідній особи), на пред'явлення інспектору посвідчення водія він не зреагував.

Серед матеріалів справи про адміністративне правопорушення є лише постанова, інспектор не надав відповідного протоколу про скоєння адміністративне правопорушення, а тому позбавив його права робити письмові зауважень на дії інспектору та надавати письмові пояснення, як зазначив інспектор що протокол він не складатиме, оскільки відповідне правопорушення цього не передбачає, проте не пояснив чим це передбачено.

Окрім того, зазаначив, що розгляд справи на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують його особу, інших доказів по справі порушує його права, передбачені ст.268 КпАП, та призводить до того, що при винесенні постанови не враховано особу, матеріальний стан та ін. обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст.33 КУпАП. За таких умов його права при такому розгляді справи грубо порушено.

Вважав, що в його діях відсутній склад правопорушення, у якому його визнано винним оскарженою постановою.

У звязку з чим просить суд визнати дії інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні ОСОБА_2 незаконними; скасувати постанову серії ДР № 059153, справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу правопорушення.

Позивач в судовому засідання позов підтримав, просив його задовольнити з підстав зазначених в ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що вони необґрунтовані та задоволенню не підлягають, оскільки інспектор діяв виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Заслухавши осіб, що приймають участь у справі, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З оскаржуваної постанови, винесеної 10.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 10.09.2016 року о 22.45 год. в м. Херсоні по вул. Полтавський, керував транспортним засобом Mazda, д/н НОМЕР_1 з несправними задніми габаритами, тобто світлові прилади не відповідають вимогам конструкції, чим було порушено вимоги п. п. 31.4.3 «а» ПДР України, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, в ході перевірки у водія було відсутнє посвідчення водія, чим було порушено п. 2.1 «а» ПДР України, та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

П. 31.4.3 «а» ПДР України 31.4.3. передбачено вимоги до зовнішніх світлових приладів, відповідно до яких кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

За змістом частин 1, 2 статті 72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Посилання позивача на те, що він не порушував правил дорожнього руху, адже перед виїздом ним було перевірено автомобіль та будь-яких несправностей не виявлено жодним доказом не підтверджено.

Щодо позиції позивача, що під час винесення постанови, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, була порушена стаття 276 КУпАП, а саме постанову було винесено не за місцезнаходженням органу, уповноваженому розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Слід зазначити, що спірна постанова складена у відповідності до вимог статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у визначеному цією правовою нормою місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення «за місцем його вчинення», вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку, спірна постанова складена відповідачем у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а не за фактичним місцем знаходження (адресою) Управління патрульної поліції, що відповідає вимогам наведених вище положень законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 20 лютого 2017 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 65170213.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною другою статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

На підставі частини першої статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 126 Кодексу.

Крім того, пунктом 4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, інспектором патрульної поліції правомірно в даному випадку не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а винесено саме постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно положень ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Таким чином на підставі вищевикладеного встановлено, що інспектор поліції при складанні постанови про адміністративне правопорушення від 10.09.2016 р. відносно позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_3, яка є дружиною позивача, оскільки зазначений свідок не спростувала обставини, викладені в постанові про адміністративне правопорушення, а саме зазначила, що посвідчення водія знайшла вона вже після того як приїхала на місце вичнення правопорушення.

Проаналізувавши зазначені правові норми, суд дійшов висновку, що на вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов'язаний пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, а подальше виконання вимоги інспектора патрульної поліції щодо пред'явлення посвідчення водія не виключає адміністративну відповідальність за дії позивача, якими він вже вчинив склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене вище, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 9, 71, 160, 163 КАС України, ст. ст. 247, 251, 289 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського адміністративного апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області, шляхом подачі сторонами апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В.Прохоренко