Справа № 826/872/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 серпня 2017 року № 826/872/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еквітас Партнерс» до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Еквітас Партнерс» (далі - позивач) з позовом до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач) та просить суд скасувати рішення державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві №248/26-55-11-03-25 від 31.03.2016 про виключення товариства з обмеженою відповідальністю «Еквітас Партнерс» з реєстру платників єдиного податку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підставою для прийняття спірного рішення стала пеня у розмірі 0,99 грн. про яку останньому не було відомо до 30.08.2016. Товариство з обмеженою відповідальністю «Еквітас Партнерс» вказує, що жодних податкових вимог та/або податкових повідомлень - рішень та й відповідно повідомлень про наявність податкового боргу контролюючим органом йому надіслано не було.

Крім мого, позивач стверджує, що є добросовісним платником податків, а заборгованість у розмірі 0,99 грн., яка стала безпосередньо підставою для прийняття оскаржуваного рішення виникла не у зв'язку з ухиленням від сплати товариством податків та зборів, а з огляду на його необізнаність про обставини нарахування податковим органом пені.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, які викладені в письмових запереченнях та долучені до матеріалів справи.

Разом з цим, в судове засідання 11.04.2017 представник відповідача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З огляду на вказані обставини судом на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

31.03.2016 рішенням державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві №248/26-55-11-03-25 виключено товариством з обмеженою відповідальністю «Еквітас Партнерс» з реєстру платників єдиного податку з 01.04.2016

Зі змісту вказаного рішення слідує, що останнє прийнято на підставі абз. 3 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України.

Як стверджує позивач йому стало відомо про спірне рішення 30.08.2016 та оскаржено його а адміністративному порядку.

Так, рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві №20295/10/26-15-12-04-18 від 14.09.2016 та рішенням Державної фіскальної служби України №25603/6/99-99-12-03-05-15 від 28.11.2016, якими рішення державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві №248/26-55-11-03-25 від 31.03.2016 залишено без змін, а скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Еквітас Партнерс» без задоволення.

Позивач категорично не погоджується зі спірним рішенням та вважає його таким, що підлягає скасуванню, з огляду на що звернувся до суду з метою захисту свої порушених права та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства на час виникнення спірних відносин та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Платник податків зобов'язаний, зокрема, стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (пп. 16.1.1 - 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України).

Водночас, платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), надані контролюючими органами податкові консультації (пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 ПК України).

Пунктом 291.2 ст. 292 ПК України встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п. 291. 3 ст. 291 ПК України).

У відповідності до п. 299.1 ст. 299 ПК України реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

В силу приписів п. 299.2 ст. 299 ПК України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Згідно п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Підпунктом 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 визначено, що платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, серед іншого, у таких випадках та в строки у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Аналізуючи зазначені правові норми суд дійшов висновку, що підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу є чітко визначені нормами ПК України.

Так, як було зазначено вище підставою для прийняття відповідачем спірного рішення була наявність у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у розмірі 0, 99 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема документів, які надані до суду відповідачем, 05.08.2015 у зв'язку з несплатою самостійно поданої податкової декларації з податку на додану вартість № від 04.08.2015 по терміну сплати 05.08.2015 у сумі 201, 00 грн., у товариства з обмеженою відповідальністю «Еквітас Партнерс» виник податковий борг на відповідну суму.

Надалі, позивачем 11.08.2015 згідно платіжного доручення № 1889591 від 11.08.2015 був самостійно сплачений податковий борг у сумі 201,00 грн.

Відповідно до п. 87.9. ст. 87 ПК України сплачені кошти були спрямовані в рахунок погашення податкового боргу.

Згідно пп. 129.1.1 ст. 129 ПК України товариству з обмеженою відповідальністю «Еквітас Партнерс» нараховано пеню в розмірі 0,99 грн.

Разом з цим, 30.08.2016 позивачем був самостійно сплачений податковий борг у сумі 50, 00 грн., який був спрямований в рахунок погашення податкового боргу.

Як вбачається з картки особових рахунків у товариства з обмеженою відповідальністю «Еквітас Партнерс» обліковувалась переплата з податку на додану вартість в сумі 49,01 грн.

ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві було проведено камеральну перевірку показників податкової звітності з податку на додану вартість за період 1 квартал 2015 року та встановлено порушення п.п.49.18.1 п.49.18 ст. 49 розділу II ПК України та винесено акт № 1865/26-55-12-05 від 01.08.2016.

На підставі вищезазначеного акта було прийняте податкове повідомлення-рішення (форми «Н») № від 01.08.2016, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 68,73 грн.

19.09.2016 позивачем сплачено податковий борг у сумі 50,00 грн. який був спрямований в рахунок погашення податкового боргу.

Слід зауважити, що товариством з обмеженою відповідальністю «Еквітас Партнерс» не заперечується факт обліку за ним пені у розмірі 0,99 грн.

Проте, вважаючи, що необізнаність про її існування та неможливість в подальшому оскаржити її нарахування є достатніми вагомими підставами, які б мали бути враховані при прийнятті податковим органом спірного рішення.

Суд оцінюючи доводи позивача вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, п. 59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

В той же час, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п. 58.2 ст. 58 ПК України).

З вказаного слідує, що податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а податкове повідомлення - рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства.

Судом встановлено, що у позивача обліковуються податковий боргу щодо сплати пені у розмірі 0, 99 грн., що в свою чергу, в контексті приписів п. 58.2 ст. 58, п. 59.1 ст. 59 ПК України не потребує надсилання податкової вимоги та/або податкового повідомлення - рішення.

Таким чином, доводи товариства з обмеженою відповідальністю «Еквітас Партнерс» в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи відповідач скерував позивачу на податкову адресу листа від 12.03.2016 №9544/10/26-55-11-03 з проханням надати заяву про перехід на загальну систему оподаткування та сплатити борг. Зазначене відправлення повернулося до контролюючого органу з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Тобто, в контексті приписів п. 42.2 ст. 42 ПК України товариство з обмеженою відповідальністю «Еквітас Партнерс» було належним чином повідомлене про наявність податкового боргу у розмірі 0,99 грн.

За таких обставин доводи позивача в цій частині відхиляються судом, з огляду на їх безпідставність.

Відповідно пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків (п. 131.1 ст. 131 ПК України).

При цьому, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені (п. 131.2 ст. 132 ПК України).

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Аналіз зазначеного дає суду підстави дійти висновку, що пеня нарахована на суму узгодженого грошового зобов'язання не сплаченого платником податків у строки встановлені законом є податковим боргом.

З урахуванням вказаного покликання позивача на обстави визначення та нарахування пені не платником податків, а контролюючим органом, як підставу для задоволення адміністративного позову судом відхиляються.

В той же час, доводи товариства з обмеженою відповідальністю «Еквітас Партнерс» про незначну суму податкового боргу суд вважає необґрунтованими, оскільки норами ПК України не постановлено в залежність право контролюючого органу щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку від суми податкового боргу.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Оскільки, адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Еквітас Партнерс» відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов