Справа № 809/1102/17
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2017 р. Справа № 809/1102/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Хоми О.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ПАТ "Комерційний банк "Глобус" та ПАТ "Перший український міжнародний банк" про визнання протиправною та скасування постанови від 17.07.2017 ВП № 50057608 в частині, -

В С Т А Н О В И В:

ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" звернулося до суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ПАТ "Комерційний банк "Глобус" та ПАТ "Перший український міжнародний банк" про визнання протиправними та скасування постанов №№ 52195896, 50057608 від 17.07.2017.

16.08.2017 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача про зміну предмету адміністративного позову, згідно якої позивач, на підставі статтей 51, 137 Кодексу адміністративного судочинства України, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 17.07.2017 ВП № 50057608 в частині накладення арешту на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках: № 236 в ПАТ "КБ "Глобус" (МФО 380526), № НОМЕР_1 в ПАТ "ПУМБ" (МФО 334851).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, згідно оскаржуваної постанови, накладено арешт на грошові кошти ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", що містяться на рахунках № 236 в ПАТ "КБ "Глобус" (МФО 380526), № НОМЕР_1 в ПАТ "ПУМБ" (МФО 334851), оскільки вказані рахунки призначені для забезпечення виплати заробітної плати працівникам підприємства, сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та інших обовязкових зборів та платежів.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги, із урахуванням заяви про зміну предмету адміністративного позову, підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в заяві. Просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив, просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання не зявились без поважних причин та без повідомлення ними про причини неприбуття, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області при примусовому виконанні виконавчого листа № 809/3445/15, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 12.01.2016 року про стягнення з рахунків ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" відкритих у банківських установах, які його обслуговують, та за рахунок належної йому готівки, в порядку, передбаченому Бюджетним кодексом України, податковий борг в розмірі 4175823,22 грн., винесено постанову про арешт коштів боржника від 17.07.2017 ВП № 50057608 (а.с.20). Відповідно до вказаної постанови накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках:

МФО, 351629, ПАТ "Мегабанк" Харків НОМЕР_2 UAH;

МФО, 380526, ПАТ "КБ "Глобус" 236 UAH, 236 EUR;

МФО, 334851, ПАТ "ПУМБ" НОМЕР_1 UAH;

МФО, 336503, Філія Івано-Франківське АТ Ощадбанк м. Івано-Франківськ 5772 UAH;

та всіх інших відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів.

Постанова про арешт коштів боржника від 17.07.2017 ВП № 50057608 направлена на адресу позивача згідно супровідного листа від 17.07.2017 № 04.1-29/1463 та отримана ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" 24.07.2017 року (а.с.19).

В судовому засіданні встановлено, що постанова про арешт коштів боржника від 17.07.2017 ВП № 50057608 прийнята банківськими установами до виконання, що підтверджується листами за № 313-БТ від 25.07.2017 року (а.с.60) та за № 116/3097/07 від 25.07.2017 року (а.с.61).

У відповідності до заяв від 26.07.2017 року за № 11/1324 (а.с.15-16), від 04.08.2017 року за № 11/1383 (а.с.41-42) ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" звернулося до відповідача із проханням зняти арешт з коштів боржника, так як звернення стягнення на кошти позивача створює пряму загрозу порушенню прав та законних інтересів працівників ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", позбавляє їх соціального захисту, а також призводить до невиконання підприємством визначеного законодавством обовязку щодо своєчасної виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Відповіді на вказані звернення станом на час розгляду справи позивач не отримав.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 48 Закону України "Про виконавче провадження" регламентовано порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Так, відповідно до частини 1 коментованої статті звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Частиною 2 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Статтею 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи підприємця.

Зокрема, згідно частини 1 коментованої статті виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобовязані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобовязані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках (частина 3 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно частини 4 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобовязаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

За приписами пункту 1 частини 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина 5 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

За змістом статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження повинно здійснюється з дотриманням засад, зокрема, верховенства права, законності, справедливості, неупередженості, обєктивності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

З правового аналізу викладених вище норм зазначеного Закону суд дійшов висновку, що завданням відповідача у сфері виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є не лише дотримання формальної процедури виконання передбачених повноважень, а також і запобігання порушення відповідним рішенням законних прав інших осіб.

При цьому, згідно статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини п'ятої статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Частинами першою та шостою статті 24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що виплата підприємством заробітної плати є пріоритетною перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства (юридичної особи) та не може бути поставлена в залежність від погашення заборгованості за іншими платежами останнього.

Відповідно до частини другої статті 10 Конвенції «Про захист заробітної плати», ратифікованої Україною 04.08.1961, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Згідно пункту 2 частини 1 статті Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу) (ч.12 ст.9 зазначеного Закону).

Судом встановлено, що поточні рахунки ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", а саме № 236, відкритий у відділенні № 21 ПАТ "КБ "Глобус" та № НОМЕР_1, відкритий у відділенні № 1 ПАТ "ПУМБ" використовуються позивачем для виплати заробітної плати працівникам, сплати єдиного соціального внеску та інших обовязкових платежів та зборів, що підтверджується довідками відповідних банківських установ за № 235 від 26.07.2017 року (а.с.14) та за № IFl/137 від 04.08.2017 року (а.с.43). В підтвердження даної обставини, позивачем надано суду ряд платіжних доручень із вказаним призначенням платежу (а.с.46-54).

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що накладення арешту на кошти позивача, які призначені для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну її виплату, що в свою чергу призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють у позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова про арешт коштів боржника від 17.07.2017 року ВП № 50057608 в частині арешту коштів, які призначені для оплати праці, єдиного соціального внеску та для здійснення інших нарахувань на заробітну плату, для сплати яких застосовується поточні рахунки №236 в ПАТ "КБ "Глобус" та № в ПАТ "ПУМБ", винесена з порушенням вимог чинного законодавства і підлягає частковому скасуванню, оскільки прийнята без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав працівників позивача і цілями, на досягнення яких спрямована оскаржувана постанова.

На підставі викладеного, враховуючи, що зазначені вище поточні рахунки, окрім оплати праці, сплати єдиного соціального внеску та інших обовязкових платежів та зборів можуть використовуватись позивачем і для здійснення інших розрахунково-касових операцій, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню, а саме в частині скасування постанови про арешт коштів боржника від 17.07.2017 року в частині арешту коштів, які призначені для оплати праці, єдиного соціального внеску та для здійснення інших нарахувань на заробітну плату, що містяться на рахунках № 236 в ПАТ "КБ "Глобус" та № НОМЕР_1 в ПАТ "Перший український міжнародний банк".

Відповідно до частини 3 статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, беручи до уваги співмірність частини задоволених вимог та частини відхилених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1000,00 грн.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про арешт коштів від 17.07.2017 року ВП № 50057608 в частині арешту коштів, які призначені для оплати праці, єдиного соціального внеску та для здійснення інших нарахувань на заробітну плату, що містяться на рахунках:

- МФО, 380526, ПАТ "КБ "Глобус" 236;

- МФО, 334851, ПАТ "ПУМБ" НОМЕР_1.

Стягнути на користь Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (код ЄДРПОУ 0334605) за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції () сплачений судовий збір в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Біньковська Н.В.

Постанова складена в повному обсязі 18.08.2017.