Справа № 525/437/17
Суддя: Лисенко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/437/17
Провадження №2-а/525/18/2017

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.08.2017 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Лисенко Н.В., при секретарі Хоменко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Велика Багачка Полтавської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління соціального захисту населення Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання рішення неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся 19 квітня 2017 року до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства до Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання рішення неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії.

З позову вбачається, що позивач ОСОБА_1 при досягненні ним 50 річного віку звернувся до Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Однак, рішенням Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 8 від 25 січня 2017 року йому було відмовлено у призначенні пенсії, в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують період його роботи в зоні відчуження та в зв`язку з невідповідністю прізвища ОСОБА_2 даним паспорту. Позивач ОСОБА_1 вказує, що свій статус і відповідно посвідчення йому було присвоєно на підставі військового квитка тільки у час, коли позивач був військовозобов`язаним та приймав участь як ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Крім того, в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 18 серпня 1986 року № 196 в параграфі 4 допущена помилка в написанні його прізвища, так помилково вказано прізвище ОСОБА_2 , замість вірного ОСОБА_3 , але як вважає позивач ОСОБА_1 це є виключно виною відповідних державних органів, а не його виною.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії та на підставі ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 8 від 25 січня 2017 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком та зобов`язати Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити йому пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до положень ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з часу звернення до нього як до суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою суду від 20 квітня 2017 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 30 травня 2017 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління соціального захисту населення Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області.

В судових засіданнях позивач ОСОБА_1 та його представник Ситник О.В. позов підтримали в повному обсязі, посилалися на обставини, що викладені в ньому та просили суд його задовольнити.

Представники відповідача Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області Білецька С.О. та Гавриленко В.І. в судових засіданнях адміністративний позов ОСОБА_1 не визнали, в своїх поясненнях посилалися на обставини, що викладені в запереченнях на позов та просили суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, оскільки відсутні документи, які б підтверджували період участі позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження та в зв`язку з невідповідністю прізвища ОСОБА_2 даним паспорту позивача ОСОБА_1 . Представник третьої особи Управління соціального захисту населення Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області Онупко В.О. в судових засіданнях не заперечував щодо задоволення позову ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_4 , представників відповідача Білецької С.О. та Гавриленко В.І., представника третьої особи Онупка В.О., показання свідка ОСОБА_5 , який разом зі ОСОБА_1 проходив військову службу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління соціального захисту населення Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання рішення неправомірним, зобов`язання вчинити певні дії підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. Згідно ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Конституційний Суд України неодноразово (зокрема, рішення від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005, від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007, від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, від 27.11.2008 р. № 26-рп/2008) розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.
Позивач ОСОБА_1 згідно посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 12 жовтня 2005 року, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії (а.с.6).

З військового квитка позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 29 червня 1986 року по 20 червня 1988 року. Військову присягу прийняв 13 липня 1986 року, на аркуші 24 військового квитка значиться , що з 18 серпня 1986 року по 24 жовтня 1986 року ОСОБА_1 приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, ця інформація завірена підписом начальника штабу Борисенка та печаткою військової частини. (а.с. а.с.7-11).

З довідки № 4/3840 від 28 квітня 2005 року Центрального архіву Міністерства оборони Республіки Білорусь вбачається, що в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 18 серпня 1986 року № 196 значиться параграф 4 Полагать убывшими: 3 Лейтенанта ОСОБА_6 зам.командира роты в командировку дер. Рудаков с 18.08. по 18.09.1986 года и с ним военных строителей: рядового ОСОБА_7 , рядового ОСОБА_8 (инициалы не раскрыты). В приказе командира воинской части НОМЕР_1 от 27 октября 1986 года № 265 значится: параграф 2 Полагать прибывшими: 1. Hижепоименованных военных строителей 2 роты из зоны по ликвидации последствий аварии на Чернобыльской АЭС д. Рудаков 25.10.86 г. В/стр. ряд. ОСОБА_7 , ряд. ОСОБА_9 (инициалы не раскрыты). Основание: фонд 3235, опись 77397, д/п 15". Крім цього, з даної довідки вбачається, що в наказах командира військової частини НОМЕР_4 за період з 2 вересня по 14 вересня 1986 року особовий склад в кількісному складі (прізвища не вказані) виконував роботи по дезактивації населених пунктів Рудий, ОСОБА_10 , Віть та поливанню доріг Брагін - Хойники. В наказах командира військової частини НОМЕР_4 за період з 15 вересня по 23 жовтня 1986 року вказано, що особовий склад в кількісному складі (прізвища не вказані) виконував роботи по дезактивації населених пунктів (назви населених пунктів не вказані). Увесь особовий склад призваний до військової частини НОМЕР_4 в період з 7 червня 1986 року по 25 грудня 1990 року приймав участь в ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС і виконував різні роботи в 30 кілометровій зоні (а.с.а.с. 12-13).

Рішенням Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 8 від 25 січня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджували б період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в установленому законодавством порядку та в зв`язку з невідповідністю прізвища ОСОБА_2 даним паспорту. Крім цього, суб`єкт владних повноважень в даному рішенні вказав, що відповідно до переліку населених пунктів зони відчуження Республіки Білорусь, наведеного в листі Головного управління по гідрометеорології Республіки Білорусь від 31 січня 1992 року № 40-34, д. ОСОБА_10 не значиться (а.с.15).

В судовому засідання позивач ОСОБА_11 показав, що місцем дислокації їх військової частини була дер. ОСОБА_10 , яка знаходиться поза межами 30-кілометрової зони, але кожен день їх возили звідти на роботу, десь 2-3 дні на тиждень вони виконували різні роботи в 30-кілометровій зоні, в районі населених пунктів Кошівка, Ямпіль, Паришев, вони мили дороги, займалися дезактивацією транспортних засобів і іншої техніки, в 30-кілометровій зоні працював десь більше 20 днів, в інший час виконували різні будівельні роботи. Разом з ним був направлений і свідок ОСОБА_5 , більшу часть відрядження вони були разом, але десь тижня за два до повернення в частину він був направлений в інше місце дислокації і повернувся в військову частину НОМЕР_1 ( по місцю проходження служби) на день-два раніше.

Свідок ОСОБА_5 зазначені обставини підтвердив, суду показав, що у період з 18 серпня 1986 року по 23 жовтня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про те, що він весь цей час значився в частині НОМЕР_5 , а ОСОБА_1 в інший частині йому не було відомо. В іхній частині НОМЕР_1 військослужбовця ОСОБА_12 не було, це помилка в написанні прізвища ОСОБА_1 . Він добре пам`ятає, що вони разом зі ОСОБА_1 виконували різні роботи в 30-кілометровій зоні. Той факт, що вони зі ОСОБА_1 рахувалися за різними частинами пояснює тим, що десь останні днів 10 перед поверненням в свою частину він проходив службу в інший частині і там йому зробили відмітку в військовому квітку.

Свідком ОСОБА_5 надані суду для огляду архівна довідка і військовий квиток та посвідчення.

З довідки № 4/5408 від 24 червня 2005 року, що видана Міністерством оборони Республіки Білорусь вбачається, що в наказі командира в/ч 11862 від 18 серпня 1986 року № 196 вказано: параграф 2 Нижепоименованный личный состав полагать убывшим 18 августа 1986 г. в командировку в г. Брагин: 10. Военного стр. рядового ОСОБА_13 (так в приказе, инициалы не раскрыты). В наказі командира в/ч 11862 від 23 жовтня 1986 року № 262 вказано: параграф 3 Полагать прибывшими: -2. Из зоны по ликвидации последствий аварии на Чернобыльской АЭС г. Брагина: 10. Военного стр. рядового ОСОБА_13 (так в приказе, инициалы не раскрыты). Основание: фонд 3235, опись 77397, д/п15." Згідно наказів командира в/ч НОМЕР_5 встановлено, що рядовий ОСОБА_5 прибув до частини 18 серпня 1986 року (пр. № 101) з в/ч НОМЕР_1 , вибув з частини 23 жовтня 1986 року (пр. № 167). Частина НОМЕР_5 приймала участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 3 травня 1986 року по 9 червня 1987 року (а.с. 58). Крім цього, ОСОБА_5 згідно посвідчення серії НОМЕР_6 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році другої категорії (а.с. 62), а в його військовому квитку зазначено, що з 18 серпня 1986 року по 23 жовтня 1986 року ОСОБА_5 приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 61).

З архівної довідки, що видана Федеральною державною установою "Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації"( на запит представника позивача) № 4/16599 від 17 липня 2017 року вбачається, що в переліку військових частин, установ, підприємств та організацій ВС СРСР і КДБ СРСР особовий склад, яких приймав участь в роботах (виконував службові обов`язки ) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986-1990 роках військова частина НОМЕР_4 значиться (ЦА МО РФ додаток № 1 до наказу МО РФ від 27 березня 2003 року № 88 стор.6). Документи військових частин НОМЕР_4 та НОМЕР_1 за 1986 рік на зберігання в Центральний архів Міністерства оборони РФ не надходили (а.с. 87).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно - правовим актами. Відповідно до ст.8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.

Згідно ст. 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія - це щомісячні виплати, які здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк.
Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається довічно або на період протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.
На підставі ч.5 ст.45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Згідно п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: ґ) документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 р. № 122, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Згідно рішення Конституційного суду України від 25 жовтня 2000 року № 12-рп/2000 зоною відчуження є територія, що з 26 квітня 1986 року охоплює ту частину радіаційно - небезпечних земель, рівень забруднення яких зумовив необхідність евакуації населення у 1986 році на підставі відповідних актів органів державної влади, незалежно від часу прийняття цих актів та проведення евакуації.
Частиною 1 ст. 15 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": зокрема учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 10 років.
Частиною 3 ст. 65 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації направив суду копії документів, на підставі яких ОСОБА_1 видане посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чернобильської катастрофи (категорія 2). Поряд з документами, наданими суду ОСОБА_1 , надіслана також ксерокопія заяви про віидачу цього посвідчення (а.с.55).

Проаналізувавши надані суду докази в їх сукупності , суд приходить до висновку, що в період з 18.08.1986 року по 24,10.1986 року позивач ОСОБА_1 десь 20 днів ( більш ніж 5 днів) приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження, в тому числі виконував різні роботи по дезактивації ( техніки, доріг ) в 30-кілометровій зоні, написання його прізвища в наказі як " ОСОБА_12 " суд розцінює як помилку. Пояснення позивача ОСОБА_1 та показання свідка ОСОБА_5 узгоджуються з досліцдженими судом доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ "в адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову".

Суд вважає, що представники відповідача не довели суду правомірність свого рішення. Той факт, що населені пункти Кошівка, Ямпіль, Паришев, на роботу біля яких посилається позивач ОСОБА_1 і свідок ОСОБА_5 , знаходяться в зоні відчуження представник відповідача не заперечує, але звертає увагу на недостатність ( на її думку) доказів про виконання робіт ОСОБА_1 в зоні відчуження.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 звернувшись 17.01.2017року до Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з заявою про призначення йому пенсії відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, подав всі необхідні документи, що передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій, та те, що надані документи підтверджують особливий статус позивача, а саме те, що ОСОБА_1 в період з 18 серпня 1986 року по 24 жовтня 1986 року брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з них більш ніж 5 днів виконував роботи по дезактивації в зоні відчуження, він має право на призначення пенсії відповідно до ч.1 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із зменшенням пенсійного віку на 10 років, а, отже, дії Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови позивачу в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку згідно ч. 1 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є неправомірними.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,ст.ст. 9, 10, 11, 12, 71, 76, 86, 159-163, 167 КАС України суд,-

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління соціального захисту населення Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання рішення неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення колегіального органу з призначення пенсій Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 8 від 25 січня 2017 року про відмову позивачу ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку..

Зобов`язати Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Бірки Великобагачанського району Полтавської області, пенсію за віком їз зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 14 лютого 2017 року, дня виникнення права на призначення пенсії.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови в письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 21 серпня 2017 року.

Суддя -