Справа № 2-а-1077/2010
Суддя: Линник О. С.
Дата ухвалення: 2010-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Тростянецький районний суд Сумської області
справа № 2-а-1077/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2010 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючої судді Линник О.С., при секретарі Лободі Т.С., з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, інспектора ДПС ОСОБА_3 ВДАІ м. Харків про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2, інспектора ДПС ОСОБА_3 ВДАІ м. Харків про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій зазначає, що відповідачем на нього було накладено адміністративне стягнення за порушення вимог Правил дорожнього руху України за ч.1 ст.122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 300 грн. Позивач вважає постанову незаконною, мотивуючи це наступним. Позивач не заперечує, що він 11.05.10 року, керуючи власним транспортом рухався по дорозі у м.Харкові і не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину, оскільки в цьому не було потреби, так як пішохід знаходився не на проїзній частині, по якій рухався позивач, а тільки підходив до дороги. Позивач рухався у потоці транспортних засобів та різко гальмувати не мав можливості, так як це б спричинило аварійну ситуацію. Руху пішоходу ОСОБА_1 не заважав, та небезпеки для пішохода не створював. Під час складання протоколу інспектор ДАІ свідків не запрошував, у самого пішохода, перевагу у русі нібито якому не надав позивач, інспектор пояснень не відібрав. Тому позивач вважає, що накладення стягнення на нього є неправомірним, просить скасувати постанову від 11.05.10 р. та закрити провадження у справі у звязку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився через значні витрати на відрядження, просив розглянути справу у його відсутності, щодо заявлених позовних вимог то своєї позиції не виклав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм обставини.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що 11 травня 2010 року вони разом з ОСОБА_1, який був за кермом автомобіля, їхали по автодорозі і перед м. Харковом проїжджаючи один із перехресть, рухалися у потоці автомашин, однак за перехрестям автомобіль зупинив працівник ДАІ, який склав протокол на водія, що той не надав перевагу у русі пішоходу. Свідка вказують, що коли вона рухалися автомобілем і знаходились на пішохідному переходу то пішоход тільки починав свій рух по переходу і був на відстані 10 м від їх автомобіля.

Як встановлено судом, 11.05.10 р. інспектором ДПС ОСОБА_3 ОСОБА_2 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст.122 ч.1 КпАП України відносно ОСОБА_1 про те, що 11.05.10 р. о 7-29 год. керував автомобілем НОМЕР_1 по а.ш. Київ-Харків-Довжанський 472 км, наближаючись до пішохідного переходу не надав перевагу в русі пішоходу, який знаходився на пішохідному переході. У протоколі містяться пояснення порушника про те, що він не згоден з рішенням, так як приблизно за 5 метрів до пішохідного переходу пішохід почав рух, і він не міг зупинити своє авто. (а.с.3).

Одразу, після складання протоколу, інспектором Дикань В.О. була винесена постанова серії АХ №149033 від 11.05.10р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України до штрафу у розмірі 300 грн., за порушення ПДР, що зазначені у протоколі (а.с.4).

У відповідності до ст. 161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, як то пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази надаються суду особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.71 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, у судовому засіданні відповідач, в порушення вимог ст. 71 КАС України не надав доказів, передбачених ст. 251 КпАП України, щодо скоєння ОСОБА_1 адмінправопорушення.

Так, відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, належних доказів, передбачених ст.251 КпАП України відповідачем у судове засідання представлено не було, а із досліджених доказів не вбачається, що інспектором під час фіксування дій водія були зібрані докази щодо порушення вимог ПДР, за які наступає відповідальність згідно ч.1 ст.122 КпАП України.

Крім того, необхідно зазначити, що позивач обвинувачувався інспектором ДАІ у порушенні вимог п.18.1 ПДР, але вказаною нормою передбачається, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу , на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Натомість, як із протоколу про адмінправопорушення, так і з пояснень свідків, допитаних у судовому засіданні не вбачається, що для пішохода, що знаходився на пішохідному переході могла бути створена діями ОСОБА_1 перешкода чи небезпека.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки дійсно у діях водія відсутній склад адміністративного правопорушення, а відповідачем не доведена правомірність своїх дій та рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 11, 70, 71, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, інспектора ДПС ОСОБА_3 ВДАІ м. Харків про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову від 11.05.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП і накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 300 грн. та провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний строк з дня складання постанови в повному обсязі і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, із подачею копії апеляційної скарги до апеляційної інстанції або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у 10-денний строк з дня складання постанови в повному обсязі.

Суддя