Справа № 650/1044/17
Суддя: Сікора О. О.
Дата ухвалення: 2017-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 650/1044/17
провадження № 2-а/650/11/17
УХВАЛА

Іменем України

24 серпня 2017 року суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області Сікора О.О. вивчивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Держгеокадастру в Херсонській області, Білоусівської сільської ради про визнання дій протиправними, скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування заподіяної моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом в якому просить: визнати протиправною діяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та керівництва Білоусівської сільської ради, постановити ухвалу, якою накласти заборону на вчинення будь яких дій, що стосуються вилучення земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 37,45 га, яка була раніше надана ОСОБА_2 для ведення селянського господарства, за межами населених пунктів на території Білоусівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області на період до ухвалення остаточного судового рішення; визнати дії управління ГУ Держгеокадастру у Херсонській області та Білоусівської сільської ради протиправними, що спричинили позивачу значну матеріальну та моральну шкоду; скасувати ухвалений Наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 23.06.2017р. за № 21-2773/18-17-СГ про припинити право користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 37,45 га, яку було раніше надано ОСОБА_2 на праві довічного успадковуваного володіння землею для ведення селянського особистого господарства, за межами населених пунктів на території Білоусівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області; скасувати ухвалений Наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та Білоусівської сільської ради і в частині в зв'язку із протиправним включенням вказаної земельної ділянки загальною площею 37,45га до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, з подальшим виключенням з вказаного Переліку, яка була раніше надана ОСОБА_2 на праві довічного успадковуваного володіння землею для ведення селянського особистого господарства, за межами зазначеного населеного пункту; визнати таким, що спадкоємець ОСОБА_1 має законне право на успадкування за законом відкритої спадщини після смерті чоловіка на земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 37,45 га, яка була раніше надана її чоловіку ОСОБА_2 на праві довічного успадковуваного володіння землею для ведення селянського особистого господарства, за межами населеного пункту на території Білоусівської сільської ради Великоолександрівського районі Херсонської області; зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області та керівництво Білоусівської сільської ради не чинити перешкоди та супротив, а саме прийняти відповідні рішення та виготовити відповідні дозвільні документи, а саме Витяг з наданим кадастровим номером з Єдиного державного реєстру речових прав та обтяжень згідно ЗУ«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», щодо належного оформлення державним нотаріусом законного права успадкування за законом відкритої спадщини після смерті чоловіка на земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 37,45 га, яка була раніше надана ОСОБА_2 на праві довічного успадковуваного володіння землею для ведення селянського особистого господарства, за межами населеного пункту на території Білоусівської сільської ради Великоолександрівського районч Херсонської області; зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Херсонскій області припинити протиправні дії та задіяний свідомий супротив, щодо не визнання законного права успадкування за законом відкритої спадщини після смерті чоловіка на земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 37,45га, яка була раніше надана ОСОБА_2 на праві довічного успадковуваного володіння землею для ведення селянського особистого господарства, за межами населеного пункту на території Білоусівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області; зобовязати Головне управління Держгеокадастру та Білоусівську сільську раду у Херсонській області відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду за весь час вчинення протиправних дій; стягнути з відповідачів солідарно на мою користь компенсацію грошових коштів у відшкодування за заподіяну позивачу моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень в звязку з погіршенням стану мого здоров'я на влаштовану тривалу протиправну тяганину, щодо навмисного невиконання попереднього рішення суду ухваленого на користь ОСОБА_2; позбавити позивача сплати держмита згідно Декрету Кабміну України про сплату судового збору; направити окрему ухвалу до органів ГУНП в Херсонській області та прокуратури, щодо притягнення винних осіб до відповідальності в звязку з умисним влаштованим корупційним переслідуванням з метою протиправного відібрання земельної ділянки загальною площею 37,45 га та свідомим не виконанням рішення (постанови) Херсонського окружного адмінсуду від 09.08.2012р. справа № 2-а-2819/12, що набуло чинності.

Крім того, позивач просить: судові витрати стягнути з відповідачів, звільнити від сплати судового збору, вирішити клопотання, а з тим поновити строк на оскарження з поважних причин, якщо суд вважатиме його пропущеним, під час попереднього судового засідання вирішити питання про витребування з Великоолександрівської міської лікарні та районного центру первинної медико-санітарної допомоги довідку про наявні хронічні захворювання у пацієнтки ОСОБА_1, врахувавши скрутне матеріальне становище, не задовільний стан здоров'я, похилий вік, статус пенсіонера, щодо звільнення від сплати судового збору за подання заяви за на булою практикою (ВСУ у справі № 6-1922ц 16 від 9 вересня 2016р.).

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 13.07.2016 року помер її чоловік ОСОБА_2 після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки належної йому на праві довічного успадковуваного володіння площею 37,45 га, що розташована на території Білоусівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, право на яку після смерті чоловіка виникло у дружини позивача ОСОБА_1 В день смерті чоловіка позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у видачі якого їй було відмовлено з огляду на те, що нотаріусом не було отримано підтверджуючих документів з Відділу Великоолександрівського району Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про належність вказаної земельної ділянки на праві користування померлому. Відділом Великоолександрівського району Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області було повідомлено про те, що Наказом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 23.06.2017 року за № 21-2773/18-17-СГ «Про припинення права користування земельною ділянкою» право користування земельною ділянкою ОСОБА_2 було припинено. Отже, позивач стверджує, що діями відповідачів було прийняте протиправне рішення про вилучення земельної ділянки площею 37,45 га, що порушило її права власника, оскільки до неї мало перейти право користування спірною земельною ділянкою в порядку спадкування за законом.

Крім того, неправомірними діями відповідачів позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у погіршенні стану її здоровя викликаного, зокрема тим, що умисними діями відповідачів її чоловік помер, та матеріальна шкода, розмір якої позивачем не визначений.

Також, позивач заявляючи про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження у порядку ст. 117 КАС України вказує в обґрунтування, що інакше захист її прав, свобод та інтересів буде неможливим.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; 5) подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Зі змісту позову вбачається, що вимоги позивача слід розглядати в цивільному, а не адміністративному судочинстві, оскільки захисту підлягає цивільне право позивача на земельну ділянку, а відповідач вирішивши питання про припинення права користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення здійснював не адміністративні повноваження субєкта владних повноважень у сфері земельних правовідносин, а реалізовував повноваження щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, тобто між сторонами виникли відносини приватноправового характеру, яким притаманна юридична рівність учасників, а не публічно-правові, які виникають щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Наведені висновки щодо застосування відповідних норм права також підтверджуються численними правовими позиціями Верховного Суду України, які, у відповідності ч.1 ст. 244-2 КАС України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, за правовими висновками ВСУ, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне (постанови від 11.11.2014 р. № 21-493а14 та від 09.12.2014 р. № 21-308а14).

Крім того, ВСУ зазначив, що спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватноправовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів. До такого висновку ВСУ дійшов по справах, за результатом розгляду яких винесені постанови від 16.12.2014 р. № 21-544а14 та від 28.04.2015 р. № 21-173а15.

У всіх справах, згаданих вище, ВСУ обґрунтовував свою позицію неоднаковим застосуванням судами касаційних інстанцій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відтак, на думку ВСУ, у розглянутих категоріях справ адміністративні суди не можуть вважатися судами, «встановленими законом».

Відповідні розяснення були надані в пунктах 6, 7 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», в яких зазначено наступне:

«6. При вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

7. Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI"Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).»

Зі змісту позову вбачається, що позивач посилається як на норми ЦПК України так і норми КАС України, при цьому вказуючи саме норми КАС України (ст.ст. 106, 107), які встановлюють вимоги до адміністративного позову та процедуру відкриття провадження в адміністративній справі. Необхідність забезпечення позову позивач обґрунтовує наявністю ст. 117 КАС України. З огляду на вищезазначене та враховуючи реєстрацію вказаної позовної заяви як адміністративної справи (провадження № 2-а/650/11/17) питання про відкриття провадження у справі вирішувалось у відповідності до ст.ст. 107, 109 КАС України.

Отже, зважаючи на вищевикладене, у відкритті провадження за вказаним адміністративним позовом слід відмовити, що не позбавляє права позивача звернутись із відповідними вимогами до районного суду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись вищезазначеними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Держгеокадастру в Херсонській області, Білоусівської сільської ради про визнання дій протиправними, скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: ______________ О.О. Сікора