Справа № 823/549/17
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23 серпня 2017 року справа № 823/549/17

14 год. 14 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі:

головуючого судді - Тимошенко В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання - Потенко А.О.

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника позивача - ОСОБА_2 (за довіреністю),

представника відповідача - Нечаєнко Т.А. (за довіреністю),

розглядаючи у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2017 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1, в якій просить:

визнати незаконними порушення правових норм ст. 40 Конституції України під час направлення ОСОБА_1 відповіді від 30.03.2017 як неправомірні, як наслідок саму відповідь незаконною і зобов'язати ОСОБА_4 особисто розглянути заяву ОСОБА_1 з його особистою участю;

стягнути з ОСОБА_4 500 000 грн відшкодування моральної шкоди за "інформацію".

23.06.2017 позивач надав суду доповнення до позовних вимог, в якій додатково просить:

визнати незаконним факт відмови позивачу у особистому прийомі керівником відповідача ОСОБА_5;

витребувати у відповідача матеріали його перевірки листа від 15.05.2017 №8.1-1/7-Г289409.17-3/23-144 уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та зобов'язати провести перевірку за участю позивача у м.Черкаси;

визнати наказ від 12.05.2017 №01-59-к "Про призначення ОСОБА_6 на посаду начальника управління виконавчої дирекції Фонду в Черкаській області" незаконним та таким, що обмежує конституційні права позивача, а тому забезпечити особисту участь ОСОБА_7 у судових засіданнях;

відмінити фальсифікат від 12.05.2017 №01-59-к "Про призначення ОСОБА_6 на посаду начальника управління виконавчої дирекції Фонду в Черкаській області";

визнати заборону на використання інвалідами вбиральнею у приміщенні відповідача незаконним, антигуманним та принижуючим гідність інвалідів;

стягнути з ОСОБА_5 500 000 грн моральної шкоди за приниження гідності позивача, шляхом відмови в особистому прийомі, тобто виставлення вигнанцем України.

У зв'язку з невідповідністю заяви позивача про доповнення позовних вимогам ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд ухвалою від 16.08.2017 надав позивачу строк до 09 год. 00 хв. 23 серпня 2017 року для усунення її недоліків.

Вирішуючи питання можливості прийняття заяви для подальшого вирішення спору, суд дійшов висновку її повернути позивачу, з огляду на таке.

Суд врахував, що на виконання наведеної ухвали 17.08.2017 позивач надав суду заяву, в якій просив у заяві про доповнення позовних вимог вважати вірним прізвище ОСОБА_5, замість ОСОБА_5.

Крім того, наголошував, на ст.10 Конституції України, якою визначено, що Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України.

Разом з тим, згідно зі статтею 15 КАС України мова адміністративного судочинства визначається статтею 14 Закону України від 3 липня 2012 року № 5029-VI «Про засади державної мовної політики» (далі - Закон № 5029-VI).

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону №5029-VI сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Державною мовою України є українська мова (стаття 10 Конституції України та стаття 6 Закону № 5029-VI).

Ч.3 ст.8 Закону №5029-VI передбачає, що сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, за згодою сторін суди можуть здійснювати провадження цією регіональною мовою (мовами).

Тобто, обов'язковою умовою для здійснення судочинства в Україні регіональною мовою (мовами) є її поширення як такої на відповідній території України згідно з рішенням місцевої ради.

Водночас, на території м. Черкас та Черкаської області російська мова як регіональна мова не поширена.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 у справі №21-1092а16.

Відповідно до ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку, що виклавши заяву про доповнення позовних вимог від 23.06.2017 не Державною мовою позивач не дотримався вимог викладених норм права.

Крім того, позивач не усунув інших викладених в ухвалі від 16.08.2017 недоліків заяви про доповнення позову від 23.06.2017, а тому суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам ст.106 КАС України

Згідно з вимогами ч.1 ст.137 КАС України у разі невідповідності заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу. Ухвала суду, прийнята за результатами розгляду питання про прийняття заяви про зміну позовних вимог, окремо не оскаржується.

Тому суд вирішив повернути позивачу заяву про доповнення позовних вимог від 23.06.2017.

Керуючись ст.ст.11, 51, 137,105-106, 160-165, 254-255 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути ОСОБА_1 його заяву про доповнення до позовних вимог від 23.06.2017.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені на остаточне рішення суду у цій справі.

3. Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Суддя В.П. Тимошенко