Справа № 820/1953/17
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

22.08.2017 р. № 820/1953/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді - Старосєльцевої О.В., судді Панченко О.В., судді Волошина Д.А., за участю секретаря судового засідання - Цабеки К.Є., розглянувши у порядку письмового провадження питання про закриття провадження по справі №820/1953/17,

встановив:

Акціонерне товариство закритого типу "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" у порядку адміністративного судочинства шляхом одночасного викладення в одній позовній заяві заявило низку вимог, а саме:

- до Пенсійного фонду України про стягнення 1,00грн.;

- до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення1,00грн.;

- до Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України у місті Харкові про стягнення 1,00грн.;

- до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України у місті Харкові про стягнення 1,00грн.;

- до Голови Вищого адміністративного суду України п.Нечитайла Олександра Миколайовича про стягнення 1,00грн.;

- Вищого адміністративного суду України, Вінницького апеляційного адміністративного суду, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, Донецького апеляційного адміністративного суду, Житомирського апеляційного адміністративного суду, Київського апеляційного адміністративного суду, Львівського апеляційного адміністративного суду, Одеського апеляційного адміністративного суду, Севастопольського апеляційного адміністративного суду, Харківського апеляційного адміністративного суду, Вінницького окружного адміністративного суду, Хмельницького окружного адміністративного суду, Чернівецького окружного адміністративного суду, Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Запорізького окружного адміністративного суду, Кіровоградського окружного адміністративного суду, Донецького окружного адміністративного суду, Луганського окружного адміністративного суду, Житомирського окружного адміністративного суду, Рівненського окружного адміністративного суду, Окружного адміністративного суду міста Києва, Київського окружного адміністративного суду, Черкаського окружного адміністративного суду, Чернігівського окружного адміністративного суду, Волинського окружного адміністративного суду, Закарпатського окружного адміністративного суду, Івано-Франківського окружного адміністративного суду, Львівського окружного адміністративного суду, Тернопольського окружного адміністративного суду, Миколаївського окружного адміністративного суду, Одеського окружного адміністративного суду, Херсонського окружного адміністративного суду, Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим, Севастопольського окружного адміністративного суду, Полтавського окружного адміністративного суду, Сумського окружного адміністративного суду - перестати приймати від Пенсійного фонду України позовні заяви до юридичних осіб по "заборгованості" перед Пенсійним Фондом України по пільговим пенсіям за віком за списком №2 і приймати рішення на користь Пенсійного Фонду України;

- до Харківського окружного адміністративного суду - перестати приймати від Пенсійного фонду України позовні заяви до юридичних осіб по "заборгованості" перед Пенсійним Фондом України по пільговим пенсіям за віком за списком №2 і приймати рішення на користь Пенсійного Фонду України, передати до Верховного Суду України розгляд заяви про перегляд справ за нововиявленими обставинами від 10.05.2017 року по справі №820/831/17 (суддя - Мар'єнко Л.М.), призупинити сплату пільгової пенсії за віком за Списком №2 ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1), зняти арешт з майна і грошей підприємства.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що Пенсійним фондом України запроваджено незаконну і корумповану систему призначення пільгових пенсій за віком по списку №2. Внаслідок цього колишній працівник АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" гр.ОСОБА_1, який звільнився з підприємства ще у 2001р., отримав пільгову пенсію, а видатки по виплаті цієї пенсії несе фактично АТЗТ.

Після одержання матеріалів адміністративного позову, судом були виконані дії згідно з ст.107 КАС України.

При цьому, судом було взято до уваги, що у положеннях ст.ст.3, 105, 107 КАС України законодавець чітко розрізняє поняття «адміністративний позов» та «адміністративна справа», а, відтак, матеріали адміністративного позову набувають юридичного статусу матеріалів адміністративної справи виключно після прийняття судом рішення про відкриття провадження в адміністративній справі.

З огляду на викладене, до прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі відсутні правові підстави для ухвалення рішення у порядку ст.22 КАС України, адже у приписах цієї норми процесуального закону однозначно вказано, що передачі до іншого адміністративного суду підлягає саме адміністративна справа, а не матеріали адміністративного позову.

Безперечних підстав для застосування на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі положень ст.21 КАС України суд не знайшов, позаяк позивач у тексті позову прямо не кваліфікував заявлені до стягнення суми коштів як вимогу про відшкодування шкоди.

06.07.2017р. АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" до канцелярії суду було подано надрукований у журналі «Народний проект «Справедливість» уточнений адміністративний позов (а.с. 95 т.1, а.с.130 т.2).

Оскільки судом було зясовано, що даний документ є уточненням лише за назвою, у той час як за змістом та суттю насправді є новим адміністративним позовом з зазначенням нових вимог до нових відповідачів (Держава Україна, Президент України п.Порошенко Петро Олексійович, ОСОБА_2 адміністрації Президента України п.Філатов Олексій Валерійович), то ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2017 року даний документ не було прийнято до провадження (а.с.79-80т.3).

17.07.2017р. від АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" надійшло клопотання про об'єднання трьох справ, після чого передати об'єднану справу до Верховного суду України та зупинення розгляду справи №820/2335/17 в апеляційній інстанції (головуючий суддя Панов М.М.).

Ухвалою суду від 02.08.2017р. дане клопотання позивача залишено судом без задоволення.

Крім того, 17.07.2017р. директор АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" подав клопотання про ознайомлення зі справою. В цей же день судом були створені всі необхідні умови і представник позивача ознайомився зі справою та зробив фотокопії документів (а.с.218 т.1).

18.07.2017р. відбулось перше засідання по справі, у ході якого представник позивача, мотивуючи це потребою у написанні заяви про відвід (як продовження поданої до суду 18.07.2017р. Заяви про початок відводу судді) заявив клопотання про оголошення перерви для ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 106 т.2).

У звязку з задоволенням зазначеного клопотання судом у судовому засіданні була оголошена перерва (судове засідання призначено 02.08.2017р.).

18.07.2017р. позивачем була подана заява про відвід (а.с.111 т.2).

31.07.2017р. позивач подав голові Вищої ради правосуддя скаргу з приводу затягування Харківським ОАС розгляду справи №820/1953/17, надання суду допомоги у прийняття ухвали про розгляд і вирішення справи судом присяжних, надання суду допомоги у направленні справи до Верховного Суду України (а.с.36 т.2).

31.07.2017р. АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" до канцелярії суду було подано уточнений адміністративний позов.

Оскільки судом було зясовано, що даний документ є уточненням лише за назвою, у той час як за змістом та суттю насправді є новим адміністративним позовом з зазначенням нових вимог до нових відповідачів (Держава Україна, Президент України п.Порошенко Петро Олексійович, ОСОБА_2 адміністрації Президента України п.Філатов Олексій Валерійович, суддя Харківського ОАС ОСОБА_3, суддя Полтавського ОАС ОСОБА_4Б.), то ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2017 року даний документ не було прийнято до провадження (а.с.81-82 т.3).

У судовому засіданні 02.08.2017р. судом спочатку була розглянута заява про відвід, після відхилення якої ухвалою від 02.08.2017р., судом з метою належної організації роботи по відправленню правосуддя і забезпеченню практичної реалізації права позивача на судовий захист було прийнято рішення про колегіальний розгляд справи, вирішено питання про розєднання заявлених по справі вимог у спосіб виділення в окреме провадження вимог до Харківського ОАС, вирішено питання про прийняття до провадження уточненого позову, поданого до канцелярії суду 06.07.2017р. (клопотання про прийняття до провадження уточненого позову залишено без задоволення), вирішено питання про прийняття до провадження уточненого позову, поданого до канцелярії суду 31.07.2017р. (клопотання про прийняття до провадження уточненого позову залишено без задоволення).

09.08.2017р. АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" до канцелярії суду було подано новий уточнений адміністративний позов (а.с. 93-97 т.3).

Оскільки судом було зясовано, що даний документ є уточненням лише за назвою, у той час як за змістом та суттю насправді є новим адміністративним позовом з зазначенням нових вимог до нових відповідачів (Держава Україна, Президент України п.Порошенко Петро Олексійович, ОСОБА_2 адміністрації Президента України п.Філатов Олексій Валерійович, суддя Харківського ОАС ОСОБА_3, суддя Полтавського ОАС ОСОБА_4, суддя Харківського ОАС ОСОБА_5, суддя Харківського ОАС ОСОБА_6А.), то ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 року даний документ не було прийнято до провадження.

Позивачем були оскаржені в апеляційному порядку ухвали Харківського ОАС: від 03.07.2017 року про відкриття провадження у справі, від 02.08.2017 року щодо вирішення питання про відвід, ухвала від 02.08.2017 року щодо вирішення питання колегіального розгляду і вирішення адміністративної справи, ухвала від 02.08.2017 року щодо вирішення питання роз'єднання заявлених позовних вимог по справі, ухвала від 02.08.2017 року щодо вирішення питання про прийняття уточненого адміністративного позову, ухвала від 02.08.2017 року щодо вирішення питання про прийняття уточненого адміністративного позову, ухвала від 02.08.2017 року щодо вирішення питання про направлення головних тез розгляду справи судом присяжних, ухвала від 02.08.2017 року щодо вирішення питання про об'єднання адміністративних справ.

При цьому, як було зясовано у подальшому, позивач мав на меті направлення до Харківського апеляційного адміністративного суду усіх матеріалів адміністративної справи №820/1953/17, а не лише відокремлених матеріалів стосовно оскаржених процесуальних рішень.

10.08.2017р. АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" подано клопотання про призначення Харківським окружним адміністративним судом розгляду цієї справи у Верховному Суді України судом присяжних.

Ухвалою суду від 10.08.2017р. клопотання позивача про розгляд справи судом присяжних і передачу справи до Верховного Суду України були відхилені.

11.08.2017р. АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" до канцелярії суду знову було подано уточнений адміністративний позов (а.с. 112-117 т.3).

Оскільки судом було зясовано, що даний документ є уточненням лише за назвою, у той час як за змістом та суттю насправді є новим адміністративним позовом з зазначенням нових вимог до нових відповідачів (Держава Україна, Президент України п.Порошенко Петро Олексійович, ОСОБА_2 адміністрації Президента України п.Філатов Олексій Валерійович, суддя Харківського ОАС ОСОБА_3, суддя Полтавського ОАС ОСОБА_4, суддя Харківського ОАС ОСОБА_5, суддя Харківського ОАС ОСОБА_6, Голова Харківського ОАС ОСОБА_5, Голова Харківського ААС ОСОБА_7Є.), то ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 року даний документ не було прийнято до провадження.

14.08.2017р. АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" до канцелярії суду було подано заяву про повторне вирішення питання про прийняття до провадження уточненого адміністративного позову від 31.07.2017р. (а.с.124-129 т.3).

Оскільки судом було зясовано, що даний документ є уточненням лише за назвою, у той час як за змістом та суттю насправді є новим адміністративним позовом з зазначенням нових вимог до нових відповідачів (Держава Україна, Президент України п.Порошенко Петро Олексійович, ОСОБА_2 адміністрації Президента України п.Філатов Олексій Валерійович, суддя Харківського ОАС ОСОБА_3, суддя Полтавського ОАС ОСОБА_4, то ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 року даний документ не було прийнято до провадження.

14.08.2017р. АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" до канцелярії суду була подана заява про відвід суду.

17.08.2017р. АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" до канцелярії суду була подана заява про зупинення провадження в адміністративній справі.

У судовому засіданні 17.08.2017р. представник позивача наполягав на зміні черговості розгляду поданих АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" заяв і клопотань, просив першою розглянути заяву про зупинення провадження у справі після чого він вирішить долю заяви про відвід. При цьому останній відмовився повідомити суду, за яким саме позовом (в редакції від якої дати), до яких саме відповідачів позивач звертає позовні вимоги, та за яким предметом від заявляє дане клопотання.

Ухвалою суду від 17.08.2017р. першою була розглянута заява про відвід, після чого суд перейшов до вирішення заяви про зупинення провадження у справі.

Під час вирішення цієї заяви, позивач постійно прагнув до заяви про відвід з мотиву особистої втоми, але письмово такої заяви не склав, виказував невдоволення тим, що до Харківського ААС направлені не всі матеріали адміністративної справи №820/1953/17, а лише відокремлені матеріали відносно оскаржених процесуальних рішень. Пославшись на погіршення стану здоровя, позивач просив оголосити перерву у судовому засіданні. З ініціативи суду позивачу була викликана карета швидкої допомоги. Проте, позивач, не дочекавшись приїзду бригади медиків швидкої невідкладної допомоги, самотужки, безперешкодно, не виявляючи жодних ознак розладу здоровя, вільно і швидко пересуваючись, залишив судове засідання і приміщення Харківського ОАС . У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позивач залишив залу судового засідання без поважних причин (а.с.169 т.3).

18.08.2017р. та 22.08.2017 року АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" до канцелярії суду було подано заяви про відкладення розгляду справи майже на 1,5 місяця до 01.10.2017р., мотивуючи тим, що позивач має право на відпустку та на лікування. Разом з тим, жодних доказів на обґрунтування своєї заяви суду не надав.

Крім того, суд зауважує, що позивач по справі є юридичною особою, в матеріалах справи відсутні докази, що директор є єдиним представником товариства.

Частиною 2 ст.49 КАС України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Під час судового розгляду позивач явно і очевидно, поза всяким розумним сумнівом допускає зловживання як процесуальними правами, так і невиконання процесуальних обовязків, матеріальний інтерес до вирішення спору по суті не втратив, а тому з огляду на приписи ч.1 ст.2 КАС України, справа має бути вирішена на підставі наявних документів.

22.08.2017 року АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" до канцелярії суду було подано заяву про відвід №1.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 року заяву про відвід залишено без задоволення.

22.08.2017 року АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" до канцелярії суду було подано заяву про відвід №2.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 року заяву про відвід залишено без задоволення.

22.08.2017 року АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" до канцелярії суду було подано клопотання про призначення бухгалтерсько-економічної експертизи.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 року клопотання про бухгалтерсько-економічну експертизу відповідачів залишено без задоволення.

01.08.2017 року від Київського ОУПФ України надійшло клопотання про заміну відповідача у справі, а саме УПФУ в Холодногірському районі м.Харкова на Київське ОУПФ України м.Харкова.

17.08.2017 року від Шевченківського ОУПФ України надійшло клопотання про заміну відповідача у справі, а саме УПФУ в Жовтневому районі м.Харкова на Шевченківське ОУПФ України м.Харкова.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 року клопотання Київського ОУПФ України м.Харкова та клопотання Шевченківського ОУПФ України м.Харкова про заміну відповідачів задоволено, замінено відповідачів по справі, а саме: УПФ України в Холодногірському районі м. Харкова на правонаступника - Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, а відповідача УПФ України в Жовтневому районі м. Харкова на правонаступника - Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Відповідач, Закарпатський окружний адміністративний суд, з поданим позовом не погодився, зазначив, що вимога позивача «перестати приймати позовні заяви» не передбачена чинним законодавством. Тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.150 т.1).

Відповідач, Головне управління пенсійного фонду України у Харківській області, проти позову заперечував, зазначив, що позовні вимоги позивача спростовуються рішенням суду по справі №820/6066/15, що набрало законної сили (а.с.152-153 т.1).

Відповідач, Запорізький окружний адміністративний суд, з поданим позовом не погодився, вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, не що підлягають задоволенню. (а.с. 170-171 т.1, а.с.26-28 т.2).

Відповідач, Рівненський окружний адміністративний суд, з поданим позовом не погодився, зазначив, що в силу вимог ч.4,5 ст.6 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом, а відтак вимога про заборону приймати від ПФУ позовні заяви до юридичних осіб по заборгованості перед ПФУ по пільговим пенсіям є незаконною. Тому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.194-195 т.1).

Відповідач, Львівський апеляційний адміністративний суд проти позову заперечував, зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. (а.с.197 т.1).

Відповідач, Сумський окружний адміністративний суд, з поданим позовом не погодився, зазначив, що , враховуючи правову позицію, викладену в ухвалі Верховного Суду України від 23.03.2011 року, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя не може бути відповідачем у справі. Винятком є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя. Тому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.198-200 т.1).

Відповідач, Київський апеляційний адміністративний суд, з поданим позовом не погодився, зазначив, що оскільки ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом, то підстави стверджувати про порушення прав та інтересів позивача, які можуть виразитися в поданні адміністративного позову будь-якими юридичними особами, відсутні. А відтак і відсутні порушенні права та інтереси позивача. Крім того, вимога позивача заборонити судам України приймати рішення на користь Пенсійного фонду України є прямим втручанням у здійснення судочинства судами. За таких підстав просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. (а.с.202-204 т.1, а.с.186-189 т.2).

Відповідач, Харківський апеляційний адміністративний суд надав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.208 т.1).

Відповідач, Київський окружний адміністративний суд, проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. (а.с.210-211 т.1, а.с.172-173 т.2).

Відповідач, Миколаївський окружний адміністративний суд, проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.237 т.2).

Відповідач, Хмельницький окружний адміністративний суд, з поданим позовом не погодився, зазначив, що Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод визначене право будь-якої особи володіти правом на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту. Отже, задоволення позовної вимоги звернутої до Хмельницького ОАС унеможливить доступ ПФУ до правосуддя, що є порушенням як норм національного, так і норм міжнародного права. За таких підстав просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. (а.с. 226-228 т.1, а.с.181-183 т.2).

Відповідач, Одеський окружний адміністративний суд, з поданим позовом не погодився, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.231 т.1).

Відповідач, Голова Вищого адміністративного суду України, ОСОБА_8, проти позову заперечував, зазначив, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) судів (суддів), вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Крім того, зазначив, що відповідно ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Голова ВАС України не наділений повноваженнями, щодо будь-якого впливу на судді при здійсненні ними правосуддя і не несе відповідальності за прийняті суддями рішеннями за результатами розгляду конкретних адміністративний справ. За таких підстав просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. (а.с.233-236 т.1).

Відповідач, Вищий адміністративний суд України, з поданим позовом не погодився, зазначив, що, з огляду на приписи ст.6 КАС України, ст.7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», вимога позивача щодо зобовязання через судове рішення обмежити конституційне право будь-якого державного органу, в т.ч. Пенсійного фонду України, на звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів є неприйнятною та протиправною (а.с.238-240 т.1).

Відповідач, Житомирський окружний адміністративний суд, позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити (а.с.243 т.1).

Відповідач, Херсонський окружний адміністративний суд, позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити (а.с.247 т.1).

Відповідач, Вінницький окружний адміністративний суд, надав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. (а.с.249-250 т.1).

Відповідач, Кіровоградський окружний адміністративний суд, з поданим позовом не погодився, зазначив, що з огляду на приписи ст.6 КАС України, позовні вимоги позивача не відповідають нормам законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідач, Волинський окружний адміністративний суд, з поданим позовом не погодився, зазначив, що ст.6 КАС України передбачено право на судовий захист, яке безпосередньо закріплене у ст.55 Конституції України. Так, відповідно до ч.3 зазначеної статті субєкти владних повноважень мають право звернутись до адміністративного суду. Таке звернення є способом реалізації їх компетенції. Відтак, керуючись принципом законності, відповідач не може перестати приймати від ПФУ позовні заяви до юридичних осіб про стягнення заборгованості по пільговим пенсіям. Крім того, відмова у прийнятті позовних заяв порушувала б «право на справедливий суд», закріпленого у ст..6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких підстав просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.12-13 т.2, а.с.192-193 т.2).

Відповідач, Шевченківське обєднане управління пенсійного фонду, позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити (а.с.15 т.2).

Відповідач, Черкаський окружний адміністративний суд, позовні вимоги не визнав, зазначив, що у даному спорі відсутнє порушене право позивача. Черкаським ОАС не приймались рішення про стягнення на користь органів пенсійного фонду України фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах колишнім працівникам АТЗТ «Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803». Черскаським ОАС жодним чином не порушені права та інтереси позивача, а тому установа суду не є належним відповідачем у справі. Враховуючи, постанову Пленуму ВАС України від 13.03.2007 року №8, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.16-18 т.2, а.с.207-208 т.2).

Відповідач, Полтавський окружний адміністративний суд, позовні вимоги не визнав, зазначив, що спосіб захисту, обраний позивачем, всупереч Конституції та законодавству України, фактично передбачає обмеження доступу до правосуддя для певної категорії осіб та обмеження адміністративних судів у здійсненні їх повноважень щодо здійснення правосуддя. Крім того, зазначив, що позивачем не зазначено, якими саме рішеннями, діями чи бездіяльністю Полтавський ОАС порушив права позивача. Його позовна вимога по суті направлена на майбутнє, а не спрямована на відновлення порушеного права, свобод та інтересів. Таким чином, на час подання адміністративного позову між позивачем та відповідачем публічно-правовий спір взагалі відсутній. За таких підстав просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.20-22 т.2).

Відповідач, Чернігівський окружний адміністративний суд, позовні вимоги не визнав, зазначив, що останньому підсудні адміністративні справи, в яких однією із сторін є Пенсійний фонд України, а тому правові підстави не приймати позовні заяви у суду відсутні. Крім того, зазначив, що вимога позивача щодо неприйняття судом рішення на користь Пенсійного фонду України суперечить положенням Конституції України та Закону України «Про судоустрій та статус суддів», де зазначено, що вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. За таких підстав просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.(а.с.32-33 т.2).

Відповідач, Івано-Франківський окружний адміністративний суд, позовні вимоги не визнав, зазначив, що останній не перебував з позивачем у публічно-правових відносинах. Крім того вказав, що позивачем не зазначено, у чому саме полягає порушення прав та інтересів з боку Івано-Франківського ОАС. За таких підстав просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити ( а.с.35 т.2).

Відповідач, Чернівецький окружний адміністративний суд, позовні вимоги не визнав, зазначив, що положеннями ст. 55 Конституції України, ст.7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів в суді. Отже, органи ПФУ мають право на звернення до суду з адміністративним позовом до юридичних осіб про стягнення заборгованості. Таким чином, позовна вимога про неприйняття позовних заяв від ПФУ України є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню (а.с.48-50 т.2).

Відповідач, Дніпропетровський окружний адміністративний суд, позовні вимоги не визнав, зазначив, що вимога позивача щодо заборони приймати позовні заяви від ПФУ є безпідставною та такою, що суперечить вимогам ст.ст. 19, 55, 124 Конституції України. За таких підстав просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.195-197 т.2).

Відповідач, Львівський окружний адміністративний суд, позовні вимоги не визнав, зазначив, що вимога в частині вимог щодо неприйняття позовних заяв є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Тому просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити. (а.с.20-21 т.3).

Відповідач, Пенсійний Фонд України, позовні вимог не визнав, зазначив, що останній не є належним відповідачем у справі, оскільки призначення пенсій та стягнення платежів здійснюють УПФУ в районах, містах, районах у містах, а також обєднані управління. Тому просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити (а.с.140-142 т.3).

Відповідач, Донецький апеляційний адміністративний суд, проти позовних вимог заперечував, надав клопотання про закриття провадження у справі, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів», у розумінні положень ч.1 ст.2, п.п. 1, 7 і 9 ст. 3, ст.17, ч.3 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ. Крім того, відповідач зазначив, що Донецький апеляційний адміністративний суд є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки правовідносини з відшкодування заборгованості фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій виникають з органами пенсійного фонду України, які можуть бути відповідачами по цій категорії справ. Згідно довідки відділу реєстрації судових справ, судової статистики та узагальнення судової практики, Донецьким апеляційним адміністративним судом справи за участю Акціонерного товариства закритого типу «Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803» не розглядались. Тому просив суд закрити провадження у справі в частині позовних вимог до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Відповідач, Окружний адміністративний суд м.Києва, надав клопотання про закриття провадження у справі, в якому посилався на постанову Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів», де зазначено, що у розумінні положень ч.1 ст.2, п.п. 1, 7 і 9 ст. 3, ст.17, ч.3 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ. Крім того, відповідач посилався на п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади», де розяснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно із процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду і вирішення справи поза передбаченим процесуальним законодавством порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом. Також у п.22 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20.05.2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» вказано, що дії суду (судді) вчинені при виконанні ним своїх обовязків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами. У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності. Враховуючи вищевикладене просив суд закрити провадження у справі.

Відповідач, Тернопільський окружний адміністративний суд, проти позову заперечував, зазначив, що враховуючи правову позицію, викладену у п.21 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 року, просив суд закрити провадження у справі(а.с.245 т.1).

Відповідач, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, позовні вимоги не визнав, зазначив, що позов містить вимоги до судів про зобовязання вчинити певні дії, які ще не настали, тобто позивач просить суди зобовязати на майбутнє, що не узгоджується з приписами ч.1 ст.6 КАС України. Крім того, відповідач посилався на п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади», де розяснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно із процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду і вирішення справи поза передбаченим процесуальним законодавством порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом. Також відповідач посилався на постанову Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів», де зазначено, що у розумінні положень ч.1 ст.2, п.п. 1, 7 і 9 ст. 3, ст.17, ч.3 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ. Таким чином, просив провадження у справі закрити (а.с.199-205 т.2).

Відповідач, Луганський окружний адміністративний суд, позовні вимоги не визнав, просив суд закрити провадження у справі в частині позовних вимог до Луганського окружного адміністративного суду. В обґрунтування вказаного клопотання зазначив, що згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів», де зазначено, що у розумінні положень ч.1 ст.2, п.п. 1, 7 і 9 ст. 3, ст.17, ч.3 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ. Оскільки позивачем оскаржуються дії Луганського окружного адміністративного суду виключно з питань прийняття позовних заяв від територіальних органів Пенсійного Фонду України та подальшого їх розгляду, а у вказаних правовідносинах Луганський окружний адміністративний суд не є субєктом владних повноважень, то зазначений суд не може бути відповідачем у даній справі. За таких підстав відповідач просив закрити провадження у спаві в частині позовних вимог до Луганського окружного адміністративного суду (а.с.107-109 т.2).

Відповідач, Київське обєднане Управління пенсійного фонду України м.Харкова, проти позову заперечував, зазначив, що провадження у справі необхідно закрити, оскільки є рішення, яке набрало законної сили між тими самими сторонами про той саме предмет. Крім того, 01.08.2017 року заявив клопотання про закриття провадження у справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 року клопотання Київського ОУПФ України м.Харкова про закриття провадження у справі залишено без задоволення.

За матеріалами справи судом встановлено, що за рішенням УПФУ у Ленінському районі міста Харкова, оформленим протоколом 38 від 23.05.2013р. УПФУ, гр.ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком на пільгових умовах у звязку з роботою по списку №2 (а.с.12 т.1).

Як зясовано судом з тексту постанови Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2014р. по справі №820/10703/14, прийняттю терорганом ПФУ згаданого рішення передувала подія видачі АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" довідки про підтвердження факту роботи гр.ОСОБА_1 на даному підприємстві (а.с.14 т.1).

З тексту постанови Харківського окружного адміністративного суду по справі №820/6066/15 від 22.02.2016р. вбачається, що листами від 20.04.2015р. та 19.05.2015р. АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" повідомило про відкликання всіх раніше виданих довідок для нарахування пільгової пенсії (а.с.15 зворот т.1).

Переслідуючи єдину мету позбутися обовязку відшкодування понесених терорганами ПФУ видатків по виплаті призначеної гр.ОСОБА_1 пенсії у спосіб винесення Харківським окружним адміністративним судом ухвали про вирішення справи судом присяжних та ухвали про передачу справи до Верховного Суду України для розгляду по суті як судом першої інстанції, позивач, Акціонерне товариство закритого типу "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" свідомо та штучно поєднав в одному позові вимоги до всіх окружних адміністративних судів України, всіх апеляційних адміністративних судів України, Вищого адміністративного суду України.

Після ухваленого судом рішення про розєднання заявлених по справі вимог шляхом виділення в окреме провадження вимог до Харківського окружного адміністративного суду відпала перешкода для відправлення судом правосуддя по суті заявлених позивачем вимог.

При цьому, беручи до уваги явні і очевидні зловживання, допущені позивачем у ході розгляду даної справи, вчинення позивачем дій, спрямованих на затягування розгляду справи з однієї сторони, з одночасним позасудовим оскарженням дій суду з приводу не вирішення спору по суті, існування у позивача зацікавленості у розгляді цього спору, суд вважає за необхідне прийняти рішення по суті позову.

Заявляючи вимоги про стягнення з субєктів владних повноважень грошових сум, позивач не повязав ці вимоги з відшкодуванням шкоди.

У судовому засіданні 17.08.2017р. на питання суду представник позивача, АТЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №803" пояснив, що ці вимоги не належать до шкоди.

Вивчивши наявні у справі документи, суд не знайшов доказів того, що позивач знаходився з ПФУ та його територіальними органами, з Вищим адміністративним судом України, Головою Вищого адміністративного суду України у правовідносинах, котрі передбачають виплату грошових сум на користь юридичних осіб (як-то: надмірна сплата податку (обовязкового збору), помилкова сплата податку (обовязкового збору), безпідставна сплата податку (обовязкового збору), виконання адміністративних договорів тощо.

Відтак, вимоги про стягнення коштів можуть бути розцінені виключно як вимоги про відшкодування шкоди.

Позивач не зазначив вимог про визнання неправомірними діянь перелічених вище субєктів права.

Таким чином, з огляду на приписи ст.ст.2, 3, 17, 21 КАС України провадження в адміністративній справі за вимогами про стягнення коштів у сумі 1,00грн. слід закрити.

Крім того, суд розглянув клопотання, які надійшли від Донецького апеляційного адміністративниго суду, Окружного адміністративного суду м.Києва, Тернопольського окружного адміністративного суду суду, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, Луганського окружного адміністративного суду про закриття провадження у справі.

В обгрунтування зазначених клопотань суди зазначили, що останні - не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Суд враховує правову позицію, викладену у п.22 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" від 20 травня 2013 року N 8, де зазначено, що відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 6 "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів", у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 КАС України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ. Тобто дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами. У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що адміністративний позов в частині заявлених вимог до всіх судів перестати приймати рішення на користь Пенсійного фонду України слід закрити, оскільки за приписами ст.ст. 161 та 162 КАС України така діяльність суддів однозначно виходить поза межі управлінської, а є відправленням правосуддя.

ухвалив:

Адміністративний позов по справі №820/1953/17 в частині позовних вимог щодо стягнення грошових сум закрити.

Клопотання відповідачів: Донецького апеляційного адміністративного суду, Окружного адміністративного суду м.Києва, Тернопільського окружного адміністративного суду, Дніпропертровського апеляційного адміністративного суду, Луганського окружного адміністративного суду про закриття провадження у справі - задовольнити.

Адміністративний позов по справі №820/1953/17 в частині позовних вимог щодо «перестати приймати рішення на користь Пенсійного фонду України» - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя О.В.Старосєльцева Судді: О.В.Панченко ОСОБА_6