Справа № 243/6336/17
Суддя: Хаустова Т. А.
Дата ухвалення: 2017-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/243/320/2017
Номер справи 243/6336/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«19» серпня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Жильцова Р.Д.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що пона є працівником органів прокуратури з 27 червня 1988 року. З 02 квітня 2010 року їй була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року. На момент призначення пенсії стаж роботи в органах прокуратури складав 20 років 3 місяці 11 днів.

01 квітня 2015 року їй припинено виплату пенсії за вислугу років.

07 червня 2017 року вона звернулась до Слов'янського об'єднанного управління ПФУ Донецької області про перерахунок пенсії по заробітку у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури». Для цього вона подала відповідну заяву та довідку про заробітну плату з 01 грудня 2015 року №18-57-556 від 29 травня 2017 року.

Вона просила встановити пенсію у розмірі 90% середньомісячного заробітку, оскільки пенсія була призначена і виплачувалась ще до внесення відповідних змін до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до ч.І ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції 25.09.2008 року прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Проте Слов'янське об'єднане управління ПФУ Донецької області своїм рішенням №37 відмовило мені у перерахунку пенсії по заробітку. Також у рішенні було зазначено, що відповідно до ст.50-1 Закону У країни «Про прокуратуру» пенсія призначається в розмірі 80 відсотків суми заробітної плати.

У своєму рішенні управління ПФУ зазначило, що 15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру», яким визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року.

Управління ПФУ також робить посилання на ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № № 1697-УІІ від 14.10.2014, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На момент звернення за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято, у зв'язку з чим у проведенні переханку її пенсії було відмовлено.

Вважає дії посадових осіб Слов'янського об'єднаного управління ПФУ Донецької області та прийняте ними рішення №37 про відмову у перерахунку пенсії по заробітку необгрунтованими та протиправними, такими, що суперечать вимогам Конституції України, діючого законодавства про пенсійне забезпечення та загальнообов'язкове пенсійне страхування, Закону України « Про прокуратуру».

Пенсію вона отримує з 02 квітня 2010 року, а тому із того часу набула певного правового статусу прокурорського пенсіонера. Чинна на той час редакція ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ надала мені право на призначення пенсії у розмірі 90% середньомісячного заробітку; право на перерахунок цієї пенсії у зв'язку з підвищенням посадових окладів прокурорсько-слідчих працівників; право на перерахунок призначеної пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою змін) розміру пенсії.

Вважаю невиплату їй пенсії за вислугою років порушенням законного права.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-УПІ. який набрав чинності з 01.04.2015 року було внесено зміни до ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких встановлено, що тимчасово у період з 01.04.2015р. по 31.12.2015р. у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Виключення з зазначеного правила становлять лише інваліди 1 та 2 груп, інваліди війни 3 групи та учасники бойових дій, особи, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до статей 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-УШ визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до окремих Законів України, у тому числи Закону України «Про прокуратуру».

Пенсія їй була призначена у 2010 році, тобто до набрання чинності вказаним законом.

Відповідно до Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» із 1 жовтня 2011 року пенсії прокурорам і слідчим прокуратури призначаються в розмірі 80% середньомісячного заробітку, а згідно із Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» - з 1 квітня 2014 року відповідно в розмірі 70% середньомісячного заробітку.

Однак ці законодавчі зміни стосуються тих прокурорсько-слідчих працівників, які реалізували або реалізовують своє право на пенсію із 01 жовтня 2011 року та з 1 квітня 2014 року, адже відповідно до вимог ст.58 Конституції України «закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи».

Тому, після уточнення позовних вимог, просить суд визнати протиправними дії Слов'янського об'єднаного управління ПФУ Донецької області щодо відмови у перерахунку її пенсії за вислугу років в органах прокуратури, призначеної відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 25.09.2008р.), зобов'язати Слов'янське об'єднане управління ПФУ Донецької області відновити виплату пенсії за вислугу років та зобов'язати Слов'янське об'єднане управління ПФУ Донецької області перерахувати їй пенсію за вислугою років із середньомісячного заробітку, зазначеного у довідці Генеральної прокуратури №18-57-556 від 29 травня 2017 року, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції 25.09.2008 року у розмірі 90 із середньомісячного заробітку без встановлення обмежень у виплаті її розміру, призначеному у визначеному відсотку та виплатити заборгованість, звернути постанову суду до негайного виконання, та стягнути з Державного бюджету України на мою користь сплачений судовий збір.

Представник відповідача Слов'янського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області - Радчинська Т.В., яка діє на підставі Довіреності № 41/12 від 03 січня 2016 року (а.с. 35), не визнала заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 та в наданих до суду Запереченнях вказала, що що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку у Слов'янському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 02 квітян 2010 року як отримувач пенсії за вислугу років призначеної у розмірі 80 % відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1789- Х-ІІ від 05 листопада 1991 року. 07 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області № 18-57-556 від 29 травня 2017 року. 16 червня 2017 року Слов'янським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області за результатами розгляду наданих позивачем документів, прийнято Рішення №37 про відмову в перерахунку пенсії через відсутність відповідного порядку перерахунку пенсії.

Відповідно до частини 13 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, держава брала на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але і перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ було визначено, що при призначенні працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько - слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Проте, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року №76-VIII внесено зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Разом з тим, 15 липня 2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру", розділом ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким що втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" №1789-XII від 05.11.1991 року.

Отже, положення частини 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ , на які посилається позивач та які визначали умови, та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у звязку з підвищеннням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697-УІІ, а саме з 15 липня 2015 року.

На час упорядкування посадових окладів працівникам прокуратури, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної платі, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів «№1013 від 09 грудня 2015 року, набрала чинності з 01 грудня 2015 року, та на час звернення позивача 29 вересня 2016 року до управління за перерахунком пенсії на підставі статті 50-1 Закону № 1789ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних відносин), умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють ОСОБА_1. права на перерахунок пенсії, який був гарантований статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

На час звернення ОСОБА_1 до Управління із заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу, Кабінетом Міністрів України не визначений порялок перерахунку пенсій прауцівникам прокуратури з підстав на які посилається позивач.

Крім іншого, право на пенсію позивачкою реалізувано у 2010 році та нарахування її пенсії здійснюється у розмірах, встановлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, в редакції чинній на час її призначення.

Право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у зв'язку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до Управління.

Підсумовуючи викладене, Управління вважає, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні, а тому Управління, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо вимог позивача про здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимального розміру, зазначила, що згідно абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697-УП максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Такі норми законодавства не визнані неконституційними, тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо поновлення виплати пенсії зазначає, що частиною 15 статті 86 ЗУ № 1697-VII визначено, що тимчасово, по 31 грудня 2017 року: особам (крім інвалідів І та II груї;, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, призначені пенсії не виплачуються.

З 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" .

Крім того визначено, що після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

З аналізу наведених положень зазначених нормативно-правових актів слідує, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», при цьому не має значення, чи набула особа таке право чи ні.

Вказані обмеження не поширюються на працюючих пенсіонерів, які є інвалідами І та II груп, інвалідами війни III групи та учасниками бойових дій, особами, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Позивач не відноситься до вищеперерахованих осіб, а тому відносно неї застосовуються обмеження, передбачені статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та статтею 86 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, враховуючи, що Законом №1697-УІІ, передбачені обмеження виплати пенсії в період роботи, на посадах, що безпосередньо віднесені до Закону України «Про прокуратуру», та дають право на призначення пенсії відповідно до цього Закону. Управління зважає що виплату пенсії позивачці припинено правомірно, а законних підстав для її відновлення не має.

Крім того, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Отже, припинення виплати пенсії відбулося не за розпорядженням Управління, а на законодавчому рівні у зв'язку із запровадженням особливого порядку виплати пенсій працюючим пенсіонерам.

З огляду на викладене, вважає, що позов є безпідставним та необгрунтованим, а рішення Управління про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 прийнято з дотриманням положень діючого законодавства, у зв'язку із чим просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі ( а.с.30-34).

Відповідно до ч.4 ст. 122 Кодексу Адміністративного Судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами».

В порядку частини 4 ст.122 Кодексу Адміністративного Судочинства України судом ухвалено про розгляд справи в письмовому провадженні.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

В судовому засіданні встановлено та визнано відповідачем по справі, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Слов'янському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, 02 квітня 2010 року як отримувач пенсії за вислугу років призначеної у розмірі 80 % відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року.

У відповідності до Довідки № 18-57-556 від 29 травня 2017 року, виданої прокуратурою Донецької області, ОСОБА_1 працювала в Прокуратурі Донецької області на посаді старшого прокурора відділу. Заробітна плата з 01 грудня 2015 року складається: посадовий оклад - 2084 грн. 00 коп., доплата за класний чин - 130 грн.00 коп., доплата за вислугу років 30 % - 664 грн. 20 коп., щомісячна премія 94% - 4599 грн 36 коп.. надбавка за особливо важливі завдання 70% - 2014 грн.74 коп., матеріальна допомога на оздоровлення 1/12 - 407 грн.75 коп., матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб 1/12 - 407 грн.75 коп. Фактична заробітна плата для перерахування пенсії за посадою заступника прокурора складає 10307 грн. 80 коп.(а.с.11).

Рішенням № 37 про відмову в перерахунку пенсії по заробітку від 16 червня 2017 року Словянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відмовило ОСОБА_1 у задоволенні заяви № 3095, з якою вона звернулася до відповідача від 07 червня 2017 року. Дане Рішенння обґрунтовано тим, що 15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» розділом ХІІ «Прикінцевих положень», яким визнано итаким, що втратив чинність Закон україни «Про прокуратуру» № 1789- ХІІ від 05 листопада 1991 року, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47 частини першої статті 49 частини п'ятої статті 50 частини третьої, четвертої, шостої тпа тодинадцятої 50-1 , частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних відносин), умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють ОСОБА_1 права на перерахунок пенсії, який був гарантований статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

На час звернення ОСОБА_1 за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Норми законодавста щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури станом на теперішній час є чинними і не визнані неконституційними, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами (а.с. 12).

Оцінюючі спірні правовідносини, суд приходить до наступного.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам були врегульовані частинами тринадцятою, вісімнадцятою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

Відповідно до частини 13 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789- XII, держава брала на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але і перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Частиною 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Поряд з цим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VІІI, частина вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ викладена в наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України». Даний Закон згідно пункту 1 Прикінцевих положень набрав чинності 01 січня 2015 року.

Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, 07 червня 2017 року, частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

При цьому, 15.07.2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII. Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини 5 статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення ч. 17 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697-VII, а саме, з 15 липня 2015 року.

Отже, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" № 1013 від 09 грудня 2015 року (діє з 01 грудня 2015 року), та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії ( заява до УПФУ від 22.09.2016 року) на підставі ч. 17 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

Діючі частини третя, четверта, шоста та одинадцята статті 50-1 Закону, не регулюють питання перерахунку пенсії.

Згідно з частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що наведені зміни законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був гарантований статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

Поряд з цим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен приймати рішення на підставі нормативно-правових актів, що діяли на час звернення позивача за перерахунком пенсії.

Крім іншого, право на пенсію позивач реалізував у 2010 році та нарахування його пенсії здійснено у розмірах, встановлених ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, в редакції чинній на час її призначення.

Проте, право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у зв'язку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури регулюється Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII, що діє з 15 липня 2015 року, які є чинними і не визнані неконституційними.

Однак, діючи частини третя, четверта, шоста та одинадцята статті 50-1 Закону, не регулюють питання перерахунку пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення ч. 17 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697-VII, а саме, з 15 липня 2015 року.

Отже, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" № 1013 від 09 грудня 2015 року (діє з 01 грудня 2015 року), та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії ( заява до УПФУ від 07 червня 2017 року) на підставі ч. 17 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен приймати рішення на підставі нормативно-правових актів, що діяли на час звернення позивача за перерахунком пенсії.

Суд звертає увагу, що звертає увагу, що за змістом рішення «Великода проти України» від 03.06.2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, право на пенсію позивач реалізував та нарахування його пенсії здійснюється у розмірах, встановлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, у редакції чинній на час призначення. Проте, право на перерахунок пенсії може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Що стосується вимог позивача щодо нарахування та відновлення вплати пенсії за вислугу років, то суд приходить до переконання, що в цій частині позивні вимоги також не підлягають задоволенню, вихродячи з наступних підстав.

З копії Трудової книжки ОСОБА_1, серія НОМЕР_1, вбачається, що ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з 1988 року по теперішній час на посаді прокурора відділу державного обвинувачення у вищіх судах управління підтримання державного обвинувачення в суді Департаменту підтримання державного обвинувачення та представництва інтересів громадянина або держави у судах (а.с. 14-17).

Так, з 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення № 213-VIII від 02 березня 2015 року, яким внесено зміни до ч. 7 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", шляхом доповнення реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються".

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень вказаногозакону, порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 Прикінцевих положень вказаногозакону, покладено обов'язок на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Таким чином, порядок тимчасового припинення виплати пенсії працюючим пенсіонерам органів прокуратури встановлено згідно з пунктами 1, 12 Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень вказаногозакону, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

При цьому, з 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24 грудня 2015 року, яким внесено зміни до ч. 7 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" шляхом зміни цифр і слів "1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року" на "1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року".

Таким чином працівникам які працюють на посадах відповідно до Закону України «Про прокуратуру», призначені пенсії не виплачуються.

Судом встановлено, що предметом спору, також у даній справі, є правомірність дій пенсійного органу щодо ненарахування позивачу призначеної пенсії на підставі положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року.

Суд зазначає, що обмеження щодо тимчасового припинення виплати працюючим пенсіонерам у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, встановлені у ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 року «Про прокуратуру», а також у ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлені для осіб, які продовжують працювати на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів».

Як встановлено у судовому засіданні, позивач у 2015-2016 роках продовжувала працювати на посаді прокурора відділу державного обвинувачення у вищіх судах управління підтримання державного обвинувачення в суді Департаменту підтримання державного обвинувачення та представництва інтересів громадянина або держави у судах (а.с. 14-17).

Таким чином, обмеження щодо тимчасового припинення виплати пенсії у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, що встановлені у ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції відповідно до Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» поширювали свою дію на позивача.

При цьому, згідно пункту 22 Закону України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» абзаци другий і третій частини першої статті 47 викладено у новій редакції та встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються». Аналогічні положення внесено згідно пункту 29 вказаного Закону до ч. 15 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про Прокуратуру».

З огляду на наведене, суд зазначає, що у ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції згідно підпункту 2 пункту 12 Розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (на період з 01.04.2015 року до 31.12.2015 року) та в редакції згідно пункту 22Закону України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (на період з 01.01.2016 року до 31.12.2016 року) встановлено обмеження щодо тимчасового припинення виплати призначених пенсій працюючим пенсіонерам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів».

Так, з вищевказаних норм законодавства вбачається, що підставою для припинення виплати пенсії особі з 01 квітня 2015 року є робота на посаді прокурора, яка давала право на отримання пенсії у відповідності до Закону України «Про прокуратуру».

В свою чергу, сторонами у справі не заперечується факт проходження позивачем служби органах прокуратури на посаді прокурора відділу державного обвинувачення у вищіх судах управління підтримання державного обвинувачення в суді Департаменту підтримання державного обвинувачення та представництва інтересів громадянина або держави у судах по теперешній час.

При цьому, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено застережень щодо поновлення виплати пенсії особам, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних.

Вищевказані положення законодавства щодо тимчасового обмеження виплати нарахованих пенсій не скасовані, їх положення не визнані неконституційними, а тому враховуючи, що позивач працює на посаді, яка пов'язана з службою в органах прокуратури, суд вважає, що пенсійний орган мав правові підстави для припинення виплати його пенсії, починаючи з 01 квітня 2015 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 19, 22 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», п. 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи», статтями 9, 69-86, 128, 158-163, 167, 183-2 , 256 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова постановлена та підписана в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Т.А.Хаустова.