Справа № 808/2488/17
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

21 серпня 2017 рокуСправа № 808/2488/17
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Лазаренко М.С., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Камянської виправної колонії № 101 про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду (далі іменується суд) надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Камянської виправної колонії № 101 (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати нечинним з моменту прийняття рішення комісії Камянської виправної колонії № 101 з розгляду питань щодо застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України), заміни невідбутої частини покарання більш мяким (ст. 82 КК Укрїни), переведення засуджених на підставах ч. 1 і 3 ст. 101 КВК України щодо відмови у застосуванні до ОСОБА_1 ст. 82 КК України заміни невідбутої частини покарання більш мяким;

- зобовязати до відповідача застосувати до ОСОБА_1 ст. 82 КК України замінити ОСОБА_1 невідбуту частину покарання більш мяким.

За результатами перевірки матеріалів адміністративного позову в порядку статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі іменується КАС України), суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Під поняттям владних управлінських функцій необхідно розуміти існуючи чи виникаючі владні управлінські функції публічної адміністрації, тобто це вся сфера діяльності публічної влади, за винятком законодавчої та судової діяльності. До таких функцій необхідно віднести: 1) формулювання політики; 2) регулювання; 3) надання адміністративних послуг; 4) контроль; 5) функції підтримки.

Відповідно до частини третьої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Згідно з частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовими спорами є також кримінально-правові відносини щодо переслідування особи за вчинення злочину, які вирішуються в порядку кримінального судочинства. Однак природа цих відносин, їхній субєктний склад унеможливлюють їх віднесення до юрисдикції адміністративних судів, і вони, згідно із законом, розглядаються і вирішуються в межах кримінального судочинства.

Кримінально-виконавче право - це система юридичних норм, що регулює суспільні відносини, які виникають у процесі виконання покарання, в інтересах виправлення осіб, які скоїли злочини, та попередження здійснення нових злочинів (рецидиву) як самими засудженими, так і іншими особами.

Порядок оскарження дій службових осіб органів виконання покарань передбачений статтею 134 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Згідно частини 13 вказаної статті засуджений може оскаржити накладене на нього стягнення, однак подання скарги не зупиняє виконання стягнення. Посадова особа, яка наклала стягнення, за наявності для того підстав може його скасувати або замінити іншим, більш м'яким стягненням. Вища посадова особа може скасувати стягнення в разі, коли посадова особа, яка наклала стягнення, перевищила свої повноваження або стягнення було накладено нею при відсутності порушення з боку засудженого.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що адміністрація установ виконання покарань не є субєктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а спір який виник між адміністрацією та засудженим не має ознак публічно правового характеру, що виключає можливість адміністративної юрисдикції.

Наявні матеріали справи свідчать, що предметом заявленого спору є оскарження рішень посадових осіб виправної колонії та зобовязання їх вчинити певні дії повязаних з відбуванням позивачем кримінального покарання за вироком суду.

Таким чином, суд кримінально-процесуальної юрисдикції може встановлювати протиправність рішення, дії чи бездіяльності фізичної особи, що виконує функції субєкта владних повноважень, але у межах норм Кримінального кодексу України.

Частиною першою статті 539 КПК України передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов'язків чи законних інтересів.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов'язаного із виконанням вироку, подається: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу; 2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України ), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу; 3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу; 4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п'ятої статті 53 Кримінального кодексу України ), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв'язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки нормами чинного законодавства встановлений інший порядок судового оскарження. У звязку з чим у відкритті провадження слід відмовити.

Згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі зокрема, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 області у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Камянської виправної колонії № 101 про визнання протиправним та скасування рішення.

Розяснити ОСОБА_1, питання які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Таке клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, або до суду, який ухвалив вирок.

Розяснити позивачу, що відповідно до частини пятої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію даної ухвали надіслати ОСОБА_1.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко