Справа № 289/1354/17
Суддя: Сіренко Н. С.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/289/40/17
Справа №289/1354/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання відмови у призначенні пенсії протиправною та зобов'язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в призначенні пільгової пенсії як особі, яка постійно працювала на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1992 роках та є потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС 4 категорії, оскільки посвідчення потерпілого 4 категорії серії НОМЕР_1 від 09.12.1993 року видане Малинською райдержадміністрацією, а не обласною державною адміністрацією, а тому посвідчення не дає права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону.

Дану відмову позивач вважає протиправною, необгрунтованою, оскільки він надав всі документи, для призначення пенсії на пільгових умовах, тому просить суд визнати протиправною відмову відповідача про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах, визначених нормою ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку на п'ять років як особі, яка постійно працювала у зоні посиленого радіоекологічного контролю і станом на 1 січня 1993 року пропрацювала у цій зоні не менше чотирьох років. Просить зобов'язати відповідача призначити йому пенсію на умовах, визначених нормою ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку на п'ять років як особі, яка постійно працювала у зоні посиленого радіоекологічного контролю і станом на 1 січня 1993 року пропрацювала у цій зоні не менше чотирьох років з 23 червня 2017 року.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надавши в порядку ч. 4 ст. 122 КАС заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, подав клопотання в якому просив розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги не визнав, про що надав заперечення на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи є основним документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право на користування пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " та відповідно до ст. 65 Закону має бути видане обласними державними адміністраціями, а не районними, тобто надане посвідчення видане неуповноваженим на те органом, що суперечить вимогам ст. 65 Закону та п. 10 Порядку видачі посвідчень та не дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та підставність для їх задоволення, виходячи з наступного.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина третя статті 2) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Так, позивач при досягненні 55 років, що підтверджується паспортом серія НОМЕР_2, виданого 23.12.1996 року, звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.

Відповідач, листом № 5879/02-3 від 27.06.2017 року відмовив позивачеві в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку з тієї підстави, що посвідчення потерпілого від ЧАЕС 4 категорії серії НОМЕР_1 від 09.12.1993 року видано Малинською районною державною адміністрацією, а не обласною державною адміністрацією.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

У п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону № 796-XII закріплено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Частинами 1, 3 статті 65 Закону № 796-ХІІ передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Кабінетом міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (ч. 4 ст. 65 Закону №796).

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 (далі - Порядок) встановлено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 6 Порядку особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Абзацом 3 п. 10 Порядку передбачено, що посвідчення видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Згідно абз. 5 п. 12 Порядку у разі встановлення факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 09.12.1993 року Малинською райдержадміністрацією видано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серія НОМЕР_1, що підтверджується також довідкою управління праці та соціального захисту населення Малинської районної державної адміністрації № 17/10-12/64 від 08.06.2017 року (а.с.7,18).

Вказане посвідчення серія НОМЕР_1 від 09.12.1993 року на момент звернення за призначенням пенсії та на час розгляду справи є чинним.

Згідно повідомлення управління праці та соціального захисту населення Малинської районної державної адміністрації № 17/10-04/1182 від 08.06.2017 року населені пункти Малинського району відповідно до постанови КМУ від 23.07.1991 року № 106 до 28.12.2014 року знаходились на території зони посиленого радіоекологічного контролю (а.с.17).

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_3, виданої 05.07.1979 року на ім'я ОСОБА_1, останній працював:

- з 03.08.1984 по 01.09.1986 водієм в Радомишльській автобазі;

- з 09.10.1986 по 27.03.2002 водієм Малинського держлісгоспу, що також підтверджується довідкою ДП «Малинське лісове господарство» від 12.06.2017 року № 01-04/340 (а.с.8-11,19).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується безперервна робота позивача станом на 1 січня 1993 р. понад чотири роки в зоні посиленого радіоекологічного контролю, та про наявність у нього права мати статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, який підтверджується відповідним посвідченням.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

При призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 вказаного Закону для підтвердження статусу потерпілої особи від Чорнобильської катастрофи обов'язково надаються: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, оскільки воно підтверджує відповідний статус та надає право користуватися пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі і призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, а також довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Крім того, Верховний Суд України у постанові від 21.11.2006 та ухвалі від 04.09.2015 (справи № 21-1048во06, № 690/23/15-а відповідно) висловлював правовий висновок щодо застосування положень статті 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи». Зокрема, вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Отже, системний аналіз наведених правових норм дозволяє стверджувати, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах на підставі ст. 55 Закону № 796-XII є одночасна сукупність наступних обставин: 1) наявність в неї відповідного посвідчення; 2) проживання (робота) в зоні посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років.

Згідно зі ст. 71 КАС України, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи встановлено, що належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась, а тому посвідчення є чинним і воно вказує на те, що позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Відповідач доказів визнання зазначеного посвідчення недійсним або про його відкликання, суду не надав, а тому посвідчення є чинним, а відтак, позивач має право на користування пільгами, встановленими зазначеним Законом.

Крім того, суд вважає недоречним перекладання відповідальності на особу позивача недоліків Держави при видачі посвідчення іншим її органом, ніж це передбачалось Постановою КМУ.

При вирішенні спору суд також керується міжнародними принципами, запровадженими Конвенцією про захист прав людини за та основоположних свобод та розвинутими у рішеннях Європейського Суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював необхідність дотримання принципу «належного урядування» та зазначав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатись на саму державу, а помилки не можуть виправлятись за рахунок осіб, яких вони стосуються (пункт 71 рішення від 20 січня 2012 року, справа «Рисовський проти України»).

Як свідчить позиція і практика Європейського Суду, принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом відповідальності держави, яка не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це призначення пенсії непрацездатній особі, держава чи її орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки їх схвалення дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Враховуючи, що ОСОБА_2 на момент звернення за призначенням пенсії надав достатні докази його роботи в зоні посиленого радіологічного контролю та видане йому посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю на момент звернення за призначенням пенсії було дійсним, то відмова відповідача у призначенні такої пенсії є неправомірною, а позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Після надходження заяви та за документів орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Тобто підставою для повідомлення про відмову у призначені пенсії може бути виключно рішення ПФУ, прийняте з цього питання.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем листом було відмовлено позивачеві в призначенні пенсії.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Враховуючи обумовлене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.10.2008, постанові ВАСУ від 28.07.2015 справа № К/800/34016/14 відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, з огляду на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати пенсії або прийняття рішення про відмову у їх видачі, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб'єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

За наведених обставин, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково, а саме про зобов'язання відповідача розглянути подану позивачем заяву про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років, згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додані до неї документи та прийняти відповідне рішення з урахуванням того, що позивач належить до осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та має право на користування пільгами (в тому рахунку і правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку), встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 46 Конституції України, ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 11, 55, 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 2, 8-9, 11, 69-71, 94, 159, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання відмови у призначенні пенсії протиправною та зобов'язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах, визначених нормою ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку на п'ять років, як особі, яка постійно працювала у зоні посиленого радіоекологічного контролю і станом на 1 січня 1993 року пропрацювала у цій зоні не менше чотирьох років.

Зобов'язати Коростишівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянути подану заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років, згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додані до неї документи та прийняти відповідне рішення з урахуванням того, що ОСОБА_1 належить до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та має право на користування пільгами (в тому рахунку і правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку), встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути з Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 640,00 гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя /підпис/ Н. С. Сіренко

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)