Справа № 821/1150/17
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

821/1150/17

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 р.

м. Херсон

Справа № 821/1150/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до спільної виробничо-комерційна фірма "ДІПАРІС" про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

встановив:

Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до спільної виробничо-комерційної фірми "Діпаріс" (далі - відповідач, СВКФ "Діпаріс") про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 8532,15 грн. та пені в розмірі 364,87 грн.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що згідно з даними звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік, поданого відповідачем, середньооблікова чисельність його штатних працівників складає 14 осіб, з цього розрахунку установлений норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів становить 1 робоче місце. Однак, оскільки на СВКФ "Діпаріс" не працюють особи, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність, то за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте ним, відповідач до 15 квітня 2017 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 8532,15 грн. та на момент подання позову пеню в розмірі 364,87 грн. за порушення терміну сплати цих санкцій. Вказані суми відповідачем самостійно не сплачені, а тому підлягають стягненню в судовому порядку, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивач заявив клопотання про розгляд справи за відсутності його представника в порядку письмового провадження. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення адміністративного позову не заперечує. Просить розглянути справу за відсутності його представника в порядку письмового провадження.

Зважаючи на приписи статті 122 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно з відповіддю Херсонського міського центру зайнятості від 20.07.2017 року №04-23/1852 СВКФ "Діпаріс" протягом 2016 року не інформувало Центр про створення робочих місць та вакантних посад, на яких може використовуватись праця інвалідів, інформація про попит на робочу силу (вакансії) за формою 3- ПН не надавалась.

20.03.2017 року Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів листом № 03-01-08/2733 повідомило СВКФ "Діпаріс" про обов'язкову сплату адміністративно-господарських санкцій до 15.04.2017 року у розмірі 8532,15 грн. внаслідок невиконання нормативу працевлаштування інвалідів. За порушення терміну сплати адміністративно-господарських санкцій з 16.04.2017 року нараховуватиметься пеня.

Зі змісту ч. 1 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі - Закон № 875-ХІІ) слідує, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст.18 Закону № 875-ХІІ).

Робочим місцем інваліда, відповідно до статті 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні", вважається місце або виробнича ділянка постійного або тимчасового знаходження особи у процесі трудової діяльності на підприємствах, установах, організаціях.

Підприємства, які використовують працю інвалідів, зобов'язані створювати для них умови праці з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії та індивідуальних програм реабілітації, вживати додаткових заходів безпеки праці, які відповідають специфічним особливостям цієї категорії працівників (ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону праці").

Пунктом 4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 року № 5067-VI передбачено, зокрема, що роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

За приписами статті 18-1 Закону № 875-ХІІ інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. У частині 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Зважаючи на те, що відповідач у 2016 році не вжив всіх залежних від нього заходів, а, відповідно, не виконав свій обов'язок щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та подання про це звітів, суд вважає, що у даному випадку наявні ознаки правопорушення щодо невиконання відповідачем нормативу працевлаштування інвалідів, за яке настає відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

У свою чергу відповідач не надав суду належних доказів того, що ним вжито всіх передбачених законодавством заходів для недопущення вказаного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 112 КАС України у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 94, 128, 159-163, 167, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 10.3.4