Справа № 813/2340/17
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року справа № 813/2340/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Новак Л.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОККО-Рітейл" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОККО-Рітейл" звернулося з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що як вбачається з податкового повідомлення-рішення від 06.04.2017 податковий орган застосував до ТОВ «ОККО-Рітейл» фінансові санкції на підставі абзацу шістнадцятого частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за зберігання алкогольного напою, маркованого маркою акцизного податку попереднього зразка, яку податковий орган визнає недійсною або маркою невстановленого зразка. Однак, ТОВ «ОККО-Рітейл» вважає таке тлумачення є невірним, оскільки марка акцизного податку, за відсутності ознак її підробки, є дійсною, адже підтверджує факт сплати акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України алкогольного напою. Наявність на алкогольному напої марки акцизного податку попереднього зразка за жодних обставин не може ототожнюватися з тим, що такий алкогольний напій є немаркованим, адже це не відповідає ознакам, наведеним пункті 226.9 статті 226 Податкового кодексу України та пункті 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251. Зберігання позивачем алкогольного напою з акцизною маркою попереднього зразка, термін споживання якого закінчився, не може вважатися тотожним зберіганню немаркованої акцизної продукції, за яке передбачена відповідальність абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР. Аналіз законодавства дає підстави стверджувати, що у випадку зміни ставок акцизного податку чи запровадження нових зразків марок акцизного податку, суб'єкти господарювання можуть здійснювати реалізацію вже виготовленої алкогольної продукції, позначеної марками попереднього зразка за умови, що така реалізація відбувається в межах терміну придатності для споживання продукції. Додатково вказує, що зазначений виробником на етикетках пляшок вин термін зберігання є мінімальним терміном, протягом якого виробник гарантує відповідність продукції вимогам нормативно-правових актів щодо її якості та безпеки. Поняття «гарантійний строк зберігання» не є тотожним поняттю «термін придатності», з чого випливає, що закінчення гарантійного строку зберігання вин автоматично не спричиняє закінчення строку придатності таких вин до споживання, за умови відсутності ознак помутніння та видимого осаду. Оскільки, в акті перевірки не зафіксовано порушення відповідності показників якості продукції нормативним вимогам, а саме: не виявлено ні помутніння, ні видимого осаду, ТОВ «ОККО-Рітейл» вважає, що алкогольний напій вино ординарне столове сухе, сортове червоне «Бастардо старий Крим» об'ємом 0, 75 л вміст спирту 9,5%-13% об. виробництва ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія», марковане маркою акцизного податку попереднього зразка (21 ААБЧ 245468 06/15 0, 008 грн.) придатний для подальшого зберігання та реалізації і маркований марками акцизного податку на яких зазначена сума акцизного податку, що відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку. Актом перевірки не встановлено, де саме виявлено пляшку алкогольного напою. Зберігання суб'єктом господарювання алкогольних напоїв з простроченим терміном споживання може бути пов'язано з наміром списання такої продукції чи повернення її постачальнику.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові, просив суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, заперечення на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до ст. 71, 128 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Судом встановлено, що на підставі наказу №742 «Про проведення фактичних перевірок» від 01.12.2016 посадовими особами ГУ ДФС у Київській області було проведено фактичну перевірку магазину на АЗК, що розташований за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с.Проліски, вул. Кільцева, 1, та належить ТОВ «ОККО-Рітейл» з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

За наслідками проведеної перевірки податковим органом складено ОСОБА_1 №1258/10-36-40/30841082 від 06.12.2016, (надалі ОСОБА_1 перевірки від 06.12.2016) за висновками якого ТОВ «ОККО-Рітейл» порушено ст.11 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі ОСОБА_1 перевірки від 06.12.2016 Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 03 січня 2017 року № на загальну суму 17 000, 00 грн.

На вищевказане податкове повідомлення-рішення ТОВ «ОККО-Рітейл» було подано первинну скаргу від 17.01.2017 №145 до ГУ ДФС у Київській області.

Рішенням від 27.01.2017 №288/10/10-36-10-01-04 про продовження строку розгляду скарги ГУ ДФС у Київській області продовжено строк розгляду скарги до 24.03.2017 (включно).

Рішенням від 24.03.2017 №1447/10/10-36-10-01-04 про результати розгляду первинної скарги ГУ ДФС у Київській області скасовано податкове повідомлення-рішення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області №, яке винесене 03 січня 2017 року без врахування змін до ст.191 ПКУ та зобовязано Броварську ОДПІ надати матеріали структурному підрозділу ГУ ДФС у Київській області для винесення нового податкового повідомлення-рішення.

У ході перевірки контролюючим органом встановлено факт зберігання позивачем пляшки вина ординарного столового сухого, сортового червоного «Бастардо старий Крим» обємом 0,75 л вміст спирту 9,5%-13% об. виробництва ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія» по ціні 66, 10 грн., термін придатності 12 місяців, дата виготовлення 08.06.2015, яка маркована маркою акцизного податку попереднього зразка 21ААБЧ 245468 06/15 0, 008 грн. Відповідно до наявного маркування на пляшці алкогольний напій є з простроченим терміном придатності для споживання.

Оскільки термін придатності вказаних алкогольних напоїв на момент перевірки минув, посадові особи контролюючого органу дійшли висновку про порушення позивачем вимог статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", що полягає у зберіганні алкогольних напоїв, маркованих недійсними (не встановленого зразка) марками акцизного податку.

Висновки акта перевірки покладено відповідачем в основу прийнятого податкового повідомлення-рішення від 06.04.2017 №, яким до позивача, відповідно до абзацу 16 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", застосовано штраф у розмірі 17 000,00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю застосування штрафних санкцій, позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 06.04.2017 № в адміністративному порядку.

Рішенням від 13.05.2017 №10074/6/99-99-11-03-01-25 про продовження строку розгляду скарги ДФС України продовжено строк розгляду скарги до 22.06.2017 (включно).

Рішенням від 14.06.2017 №12699/6/99-99-11-03-01-25 про залишення скарги без розгляду ДФС України залишено без розгляду скаргу ТОВ «ОККО-Рітейл» від 19.04.2017 №1353. Вказане рішення ТОВ «ОККО-Рітейл» отримало 22.06.2017.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням від 06.04.2017 № ТОВ «ОККО-Рітейл» оскаржило його до суду.

Судом встановлено, що 20.04.2016 між ТОВ «ДДС+» як Продавцем та ТОВ «ОККО-Рітейл» як Покупцем укладено Договір №ОР/2-1-16/38 купівлі-продажу товарів від 20.04.2016, згідно умов якого продавець зобовязується передавати товар у власність покупця відповідно до його замовлення, а покупець зобовязується приймати та оплачувати продукцію на умовах, зазначених у цьому договорі. Згідно п.2.12 вказаного договору продавець зобовязаний за власний рахунок на вимогу покупця здійснити повернення (вивезення) продукції, стосовно якої продавець отримав повідомлення покупця про те, що її залишковий строк придатності, на дату такого повідомлення, становить менше 1/3 загального строку придатності або вичерпався (повністю сплив).

Повідомленням вих.№1 від 01.05.2016 ТОВ «ОККО-Рітейл» повідомило керівника ТОВ «ДДС+» про необхідність здійснити вивезення товару, а саме вина ординарного столового сухого сортового червоного «Бастардо старий Крим», 0, 75 л, 9,5-13% об. в кількості 1 шт. у звязку з закінченням терміну придатності. Вказане повідомлення ТОВ «ДДС+» отримало 05.05.2016.

Згідно з накладною №189 від 20.05.2016 позивачем було проведено внутрішнє переміщення пляшки вина ординарного столового сухого сортового червоного «Бастардо старий Крим», 0, 75 л з вітрини на склад АЗС №КВ55.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Підпунктом 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з пунктом 226.2 статті 226 Податкового кодексу України, наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Відповідно до пункту 226.11 статті 226 Податкового кодексу України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Пунктом 226.7 статті 226 Податкового кодексу України передбачено, що кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

За приписами абзацу 4 та 6 частини четвертої статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання. При цьому алкогольні напої та тютюнові вироби, вироблені в Україні або імпортовані в Україну до набрання чинності внесеними відповідним законом змінами щодо маркування, знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Згідно з пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до пункту 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251, вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Згідно з пунктом 226.11 статті 226 Податкового кодексу України зберігання не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

Таким чином, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють зберігання алкогольних напоїв, повинні додержуватись вимог абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», статті 226 Податкового кодексу України та пункту 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251, щодо належного маркування алкогольних напоїв.

Згідно з пунктом 228.9 статті 228 Податкового кодексу України, відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Спеціальним законом, що визначає перелік правопорушень у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів є Закон України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Згідно з абзацом 16 частини другої статті 17 вказаного Закону, у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в сумі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17 000 гривень.

Таким чином, склад правопорушення, за яке статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Як вбачається з податкового повідомлення-рішення від 06.04.2017, податковий орган застосував до ТОВ «ОККО-Рітейл» фінансові санкції на підставі абзацу шістнадцятого частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за зберігання алкогольного напою, маркованого маркою акцизного податку попереднього зразка, яку податковий орган визнає недійсною або маркою невстановленого зразка.

Однак, на думку суду таке тлумачення є невірним та суперечить абз.16 ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», оскільки марка акцизного податку, за відсутності ознак її підробки, є дійсною, адже підтверджує факт сплати акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України алкогольного напою. Зразок (форма) такої марки завжди офіційно встановлюється уповноваженим органом державної влади.

Наявність на алкогольному напої марки акцизного податку попереднього зразка за жодних обставин не може ототожнюватися з тим, що такий алкогольний напій є немаркованим, адже це не відповідає ознакам, наведеним пункті 226.9 статті 226 Податкового кодексу України та пункті 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251.

Також суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь - які належні та допустимі докази, що підтверджують факт зберігання позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку.

Зберігання позивачем алкогольного напою з акцизною маркою попереднього зразка, термін споживання якого закінчився, не може вважатися тотожним зберіганню немаркованої акцизної продукції, за яке передбачена відповідальність абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави стверджувати, що у випадку зміни ставок акцизного податку чи запровадження нових зразків марок акцизного податку, суб'єкти господарювання можуть здійснювати реалізацію вже виготовленої алкогольної продукції, позначеної марками попереднього зразка за умови, що така реалізація відбувається в межах терміну придатності для споживання продукції.

Визначення поняття строку (терміну) придатності наведено у Законі України "Про захист прав споживачів".

Так, пунктом 24 статті 1 вказаного Закону передбачено, що строк (термін) придатності це строк (термін), визначений нормативно-правовими актами, нормативними документами, умовами договору, протягом якого у разі додержання відповідних умов зберігання та/або експлуатації чи споживання продукції її якісні показники і показники безпеки повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів, нормативних документів та умовам договору.

За правилами частин 14, 15 та 19 статті 5 Закону України "Про виноград та виноградне вино" гарантійні терміни зберігання вин шампанських, ігристих та тихих, коньяків України, які встановлено чинними стандартами та нормативною документацією, є мінімальними термінами, протягом яких виробник несе відповідальність за невідповідність показників якості продукції нормативним вимогам, і не є термінами придатності виноробної продукції до споживання. Виробники виноробної продукції мають право встановлювати власні гарантійні терміни зберігання окремих найменувань вин шампанських, ігристих та тихих, коньяків України, які перевищують мінімальні гарантійні терміни, встановлені чинними стандартами та нормативною документацію, з обов'язковою відповідальністю за відповідність їх якості нормативним вимогам. Власні гарантійні терміни повинні бути внесені у розроблені виробником технологічні інструкції на окремі найменування продукції, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, політики у сфері сільського господарства, у встановленому порядку. Вина шампанські, ігристі та тихі, вермути, коньяки України і бренді, в яких після закінчення гарантійних термінів зберігання не з'явилося помутніння чи видимого осаду, придатні для подальшого зберігання та реалізації.

Отже, зазначений виробником на етикетках пляшок вин термін зберігання є мінімальним терміном, протягом якого виробник гарантує відповідність продукції вимогам нормативно-правових актів щодо її якості та безпеки.

Аналіз викладеного дає підстави стверджувати, що поняття "гарантійний строк зберігання" не є тотожним поняттю "термін придатності", з чого випливає, що закінчення гарантійного строку зберігання вин автоматично не спричиняє закінчення строку придатності таких вин до споживання, за умови відсутності ознак помутніння та видимого осаду.

Такий висновок узгоджується з вимогами, що визначені Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854 пунктом 15 яких встановлено, що вина шампанські, ігристі та тихі, вермути, коньяки України і бренді, в яких після закінчення гарантійних строків зберігання не з'явилося помутніння чи видимого осаду, придатні для подальшого зберігання та реалізації.

Аналогічні за змістом положення містить і ДСТУ № 4807:2007 "Вина ігристі. Технічні умови".

Разом із тим, суд зазначає, що акт перевірки не містить будь-яких відомостей про те, чи досліджувались в процесі проведення перевірки пляшка вина, гарантійний термін придатності якої минув, на предмет наявності ознак помутніння та осаду.

Акт перевірки із відображенням у ньому одного лише твердження щодо закінчення гарантійного строку зберігання не може бути покладений в основу висновку про реалізацію (зберігання) суб'єктом господарювання алкогольної продукції без марки акцизного податку встановленого зразка.

Досліджуючи акт перевірки, суд вважає, що він не містить достатньої інформації, яка дозволяє встановити факт порушення позивачем правил реалізації алкогольної продукції з огляду на відсутність будь-якої деталізації виявленого порушення, опису дій, вчинених посадовими особами відповідача у ході фактичної перевірки.

Суд зазначає, що у випадку встановлення в ході перевірки порушень, складання акта перевірки повинно супроводжуватись повним фіксуванням та збиранням усіх необхідних доказів на підтвердження таких обставин і зазначеного висновку, в тому числі, шляхом фіксування місця правопорушення (здійснення господарської діяльності) фото і відеозасобами, відібрання та опечатування зразків продукції, детального опису порушення, учасників такого порушення та опису усіх дій, запитань і пропозицій, вчинених під час перевірки, для підтвердження факту вжиття інспекторами усіх передбачених Законом заходів з метою підтвердження факту правопорушення, а також обставин, що їм перешкоджали.

Посадові особи відповідача під час перевірки наведених вимог не виконали.

Як вбачається з акта перевірки, зразки продукції не відбирались, сам акт перевірки не містить жодних доказів на підтвердження обставин, що стали підставою для застосування до позивача фінансових санкцій відповідно до абзацу 16 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Зі змісту акта перевірки вбачається, що при констатації правопорушення представниками контролюючого органу взято до уваги лише факт закінчення гарантійного терміну зберігання вина, а його стан з метою встановлення закінчення на момент проведення фактичної перевірки терміну придатності такого алкогольного напою до споживання не досліджувався.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що на момент проведення перевірки алкогольний напій, термін придатності якого минув, а саме, пляшка вина ординарного столового сухого, сортового червоного «Бастардо старий Крим» обємом 0, 75 л вміст спирту 9,5%-13% об. виробництва ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія» був вилучений позивачем з реалізації (не перебувала в обігу) для повернення постачальнику, що підтверджується повідомленням вих.№1 від 01.05.2016 та накладною №189 від 20.05.2016.

Таким чином, суд вважає, що висновки акта перевірки, які покладені в основу спірного податкового повідомлення-рішення ґрунтуються на безпідставних та необґрунтованих припущеннях відповідача, а тому податкове повідомлення-рішення від 06 квітня 2017 року № НОМЕР_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, належних доказів на підтвердження правомірності спірного податкового повідомлення-рішення, в ході розгляду справи не надав, тому позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № НОМЕР_1 від 06.04.2017.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області за рахунок його бюджетних асигнувань 1600 (шодна тисяча шістсот) грн сплаченого судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОККО-Рітейл".

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.08.2017 року.

Суддя Р.М. Брильовський