Справа № 819/601/16
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 року м. Київ К/800/32188/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Веденяпіна О.А., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області

на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року

у справі №819/601/16 (876/5606/16)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфом-Захід» (надалі - ТОВ «Інтерфом-Захід»)

до Головного управління ДФС у Тернопільській області (надалі - ГУ ДФС у Тернопільській області)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

ТОВ «Інтерфом-Захід» звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Тернопільській області від 29.02.2016 року №.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.06.2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2016 року, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і прийняття нового, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач у письмових запереченнях на касаційну скаргу зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, ТОВ «Інтерфом-Захід» просить залишити касаційну скаргу контролюючого органу без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.06.2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2016 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як з'ясовано попередніми судовими інстанціями, ГУ ДФС у Тернопільській області проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, наслідки якої оформлено актом від 05.02.2016 року №15/2200/35855828.

За результатами здійсненого контрольного заходу відповідач дійшов висновку про порушення ТОВ «Інтерфом-Захід» п. 2.6 гл. 2, п. 4.2, п. 4.3 гл. 4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, у зв'язку з неоприбуткуванням готівкових коштів, які надійшли в касу підприємства на підставі прибуткових касових ордерів, однак не відображені в касовій книзі, в загальній сумі 160000,00 грн.

Зокрема, виявлено надходження 30.06.2013 року готівкових коштів у касу підприємства від ОСОБА_1 (позика) в розмірі 55000,00 грн. відповідно до прибуткового касового ордера №131 та від ОСОБА_2 (позика) в сумі 105000,00 грн. згідно з прибутковим касовим ордером №132. Цю готівку в загальній сумі 160000,00 грн. позивачем не відображено в касовій книзі, тобто не оприбутковано.

На підставі зазначеного акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.02.2016 року №, згідно з яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 800000,00 грн.

Надаючи оцінку правомірності прийняття названого податкового повідомлення-рішення, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з п. 1.2 гл. 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 2.6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

За правилами п. 4.2 гл. 4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі.

Кожне підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без урахування кас відокремлених підрозділів).

Аркуші касової книги мають бути пронумеровані, прошнуровані та скріплені відбитком печатки підприємства (юридичної особи). Кількість аркушів у касовій книзі засвідчується підписами керівника і головного бухгалтера підприємства (юридичної особи).

Записи в касовій книзі здійснюються у двох примірниках (через копіювальний папір) чорнилом темного кольору чорнильною або кульковою ручкою. Перші примірники, що є невідривною частиною аркуша касової книги - «Вкладні аркуші касової книги», залишаються в касовій книзі. Другі примірники, що є відривною частиною аркуша касової книги - «Звіт касира», є документом, за яким касири звітують щодо руху грошей у касі. Перші і другі примірники мають однакові номери.

Виправлення в касовій книзі, як правило, не допускаються. Якщо виправлення зроблені, то вони засвідчуються підписами касира, а також головного бухгалтера або особи, що його заміщує.

У спірній ситуації судами встановлено, що зазначаючи про порушення позивачем наведених вище правил касової дисципліни, податковий орган не перевірив факт надходження 30.06.2013 року готівкових коштів до каси підприємства, внаслідок чого дійшов передчасних висновків про порушення ТОВ «Інтерфом-Захід» порядку їх оприбуткування.

Зокрема, з'ясовано, що 30.05.2013 року між позивачем та працівником підприємства - ОСОБА_1 укладено договір про надання безпроцентної позики, відповідно до умов якого позичальнику передано на строковій основі позикові кошти в розмірі 55000,00 грн., зі строком повернення до 31.12.2013 року. Ці кошти видано ОСОБА_1 на підставі видаткового касового ордеру від 30.05.2013 року №394.

Крім того, 30.05.2013 року між ТОВ «Інтерфом-Захід» та працівником підприємства - ОСОБА_2 укладено договір про надання безпроцентної позики, згідно з умовами якого позичальнику передано на строковій основі позикові кошти в розмірі 55000,00 грн., зі строком повернення до 31.12.2013 року. Відповідна сума видана позичальнику на підставі видаткового касового ордеру від 30.05.2013 року №395.

Отримані позикові грошові кошти повернуто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у повному обсязі 27.06.2013 року, що засвідчується прибутковими касовими ордерами №131 та №132. Також, ОСОБА_2 повернуто попередньо отримані позикові кошти в сумі 50000,00 грн. за договором від 01.02.2013 року. Цього ж дня спірні кошти на підставі прибуткового касового ордеру оприбутковані до каси банку та надійшли на поточний рахунок позивача НОМЕР_1 у Хоростківському відділенні Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», що підтверджується квитанцією від 27.06.2013 року №FJB017.

Проведені касові операції відображено в касовій книзі підприємства відповідними записами від 27.06.2013 року.

Таким чином, позивачем у повній мірі виконано вимоги п. 2.6 гл. 2 та п. 4.2 гл. 4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, оскільки уся готівка, що надійшла 27.06.2013 року до каси підприємства, своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбуткована з відображенням операцій у касовій книзі.

В свою чергу, 30.06.2013 року касиром підприємства помилково роздруковано та повторно оформлено прибуткові касові ордери №131 та №132. Ці документи мають аналогічні порядкові номери та дублюють зміст вже оформлених 27.06.2013 року касових ордерів, виписаних за операціями з повернення позикових коштів працівниками ТОВ «Інтерфом-Захід» ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Станом на 30.06.2013 року позикові кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернуто підприємству в повному обсязі, заборгованість за договорами позики відсутня.

Факт помилкового оформлення касиром прибуткових касових ордерів від 30.06.2013 року №31 та від 30.06.2013 року №132 також підтверджується бухгалтерською довідкою від 30.06.2013 року №1, скріпленою підписом головного бухгалтера та печаткою підприємства.

Отже, враховуючи те, що вимоги щодо своєчасного та повного оприбуткування з відображенням записів у касовій книзі стосуються саме готівки, яка безпосередньо надійшла до каси підприємства, та за відсутності достатніх та переконливих доказів реального надходження грошових коштів до каси 30.06.2013 року, судові інстанції дійшли цілком об'єктивного висновку про недоведеність контролюючим органом факту порушення ТОВ «Інтерфом-Захід» п. 2.6 гл. 2, п. 4.2, п. 4.3 гл. 4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637.

Проте, суди безпідставно виходили з того, що визначені оспорюваним податковим повідомленням-рішенням санкції за своєю правовою природою є адміністративно-господарськими, а тому можуть бути застосовані лише в межах визначеного ст. 250 Господарського кодексу України гранично допустимого строку.

Так, з набранням 01.01.2011 року чинності Законом України від 02.12.2010 року №2756-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України» зі сфери дії ст. 250 Господарського кодексу України виключено штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.

Порядок застосування цих санкцій з 01.01.2011 року врегульовано ст. 113, ст. 114 Податкового кодексу України, якими, зокрема, передбачено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених цим Кодексом та іншими законами України, не дозволяється (п. 113.3 ст. 113 Податкового кодексу України).

Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу (п. 114.1 ст. 114 Податкового кодексу України).

В той же час, слід зазначити, що висновок про безпідставність застосування штрафних (фінансових) санкцій не може поєднуватись із висновком про відсутність правопорушення, оскільки в останньому випадку звільнення особи від відповідальності є наслідком відсутності факту протиправності діяння як обов'язкової підстави для застосування до суб'єкта заходів відповідальності.

Початок перебігу застосованого судами строку визначений моментом виявлення правопорушення, а його сплив - часом вчинення правопорушення. У разі ж недоведеності такого порушення строк застосування штрафних санкцій не може розпочатись, а тому і не може бути пропущений.

Таким чином, у даному випадку судові інстанції, застосувавши, хоча і помилково, наслідки пропуску контролюючим органом строку притягнення позивача до відповідальності, фактично встановили відсутність порушення останнім вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, що, з урахуванням викладеного, дає підстави для висновку про об'єктивність задоволення позовних вимог та визнання протиправним й скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків судових інстанцій.

За таких обставин, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.А. Веденяпін

___________________ Ю.І. Цвіркун