Справа № 461/2579/17
Суддя: Городецька Л. М.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/2579/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2017 Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької Л.М.,

при секретарях - Думичі Р.М.,

з участю представників

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - Скочинської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Львівської міської ради про скасування ухвали Львівської міської ради №614 від 26.05.2016 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Львівської міської ради про скасування ухвали Львівської міської ради №614 від 26.05.2016 року «Про відмову гр. ОСОБА_4 у наданні земельної ділянки на АДРЕСА_1 (навпроти будинку №9-а)».

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що ухвалою Львівської міської ради №4613 від 23.04.2015 р. «Про погодження гр. ОСОБА_4 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 (навпроти будинку 9-а)» відповідач погодив місце розташування земельної ділянки на надав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0963 га. Позивачем було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку у АДРЕСА_1 (навпроти будинку 9-а) та отримано усі необхідні погодження. В процесі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки даний проект погоджено. Земельній ділянці площею 0,0963 присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1.

Всі зібрані документи було подано на сесію Львівської міської ради, жодних зауважень у компетентних органів до документації не виникало. Незважаючи на належно оформлені документи,Львівська міська рада 26.05.2016 року прийняла Ухвалу №614 «Про відмову гр. ОСОБА_4 у наданні земельної ділянки на АДРЕСА_1 (навпроти будинку №9-а)».

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів наведених у ньому, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить позов задоволити.

Представник відповідача проти позову заперечила, подала заперечення та вказала, що просить відмовити в задоволені позову повністю. Свої заперечення обґрунтовує тим, що до повноважень місцевих рад, згідно ст. 12 ЗК України, відноситься розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до п. 30, 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна. Одним із основних принципі діяльності органів місцевого самоврядування відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є колегіальність прийняття рішень. Було підготовлено два проекти ухвал про затвердження та про відмову гр. ОСОБА_4 у наданні земельної ділянки. За результатами голосування на пленарному засіданні сесії Львівської міської ради від 26.05.2016 р. відповідно до даних інформаційного порталу депутатів Львівської міської ради проект про затвердження не отримав достатньої кількості голосів депутатів, натомість альтернативний проект про відмову набрав достатню кількість голосів, отже рішення прийнято.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

На виконання ухвали Львівської міської ради №4613 від 23.04.2015 р. «Про погодження гр. ОСОБА_4 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 (навпроти будинку 9-а)» було погоджено місце розташування земельної ділянки та виготовлено проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0963 га.

В процесі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивач погодила та отримала: містобудівельні обмеження та сервітути щодо користування земельною ділянкою; акт прийому - передачі межових знаків на зберігання; висновок Департаменту містобудування Управління архітектури Львівської міської ради;акт встановлення і показ меж земельної ділянки у АДРЕСА_1 (навпроти буд. 9-а); висновок держземагенства у Львівській області від 07.07.2015 року про погодження проекту землеустрою;висновок від 14.07.2015 року №2401-3 вих-1249 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради.

Земельній ділянці площею 0,0963 присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-015 від 07.07.2015 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом г) ч.1 ст. 121 ЗК України, передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара.

Як передбачено п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно довідки №40/01-14/6681 земельна ділянка на АДРЕСА_1 (навпроти будинку №9-а) у м. Львові відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування. Даний факт підтверджується поясненнями представника відповідача, зазначеними в запереченні.

У відповідності до довідки №40/01-14/6973 щодо гр. ОСОБА_4 відсутня інформація про зареєстровані державні акти на право власності на земельна ділянку у м. Львові, м. Винниках, смт. Брюховичі та смт. Рудно.

Враховуючи дані докази, позивач має право безоплатно набути у власність із земель комунальної власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідачем не надано жодного доказу, який би свідчив про порушення в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку у АДРЕСА_1 (навпроти будинку 9-а) чи відсутність у позивача права на приватизацію спірної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Покликання відповідача на ст. 134 ЗК України як на те, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач вільна від забудови, щодо неї не виникли права у жодних фізичних та юридичних осіб, а тому вона підлягає реалізації на аукціоні не можуть братись до уваги.

У справі № 461/8760/15-а Департамент містобудування Львівської міської ради звернувся до Галицького районного суду м. Львова з адміністративним позовом до Львівської міської ради, третя особа: ОСОБА_4, в якому просив визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 23 квітня 2015 року №4613 «Про погодження гр. ОСОБА_4 місце розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 (навпроти будинку 9-а)». Свої вимоги Департамент містобудування Львівської міської радиобгрунтовував тим, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 (навпроти будинку 9-а) у м. Львові вільна від забудови, з метою забезпечення ефективного використання земельного фонду міста, залучення додаткових коштів у міський бюджет для реалізації програм соціально-економічного розвитку, вважає за доцільне реалізувати земельну ділянку на конкурентних засадах.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 13.01.2016 року у справі461/8760/15-а Департаменту містобудування Львівської міської у задоволені позову відмовлено, дана постанова набрала законної сили 16.03.2016 р. згідно реєстру судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Представник відповідача у заперечені покликається на те, що прийняття рішення щодо земельної ділянки це дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування.

Згідно ухвали Вищого адміністративного суду України №К/800/13317/15 від 29.09.2016 р. у справі №522/6069/14 дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідачем не наведено доказів та правових підстав для відмови в затвердженні належно погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та відмови в наданні земельної ділянки у власність.

Статтею 19 Конституції України та ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Одночасно при подачі адміністративного позову, позивач просила поновити строк звернення з адміністративним позовом.

У ст. 100 КАС України передбачено можливість визнання судом причин пропуску строку звернення до суду поважними. Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, яке передбачено статтею 55 Конституції України,відповідно до якої, права і свободи людини і громадянина захищаються судом і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Із наведеними нормами Конституції України кореспондуються положення ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Крім того, суд зауважує, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Оцінюючи дійсні обставини справи, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, а також обставини, на які позивач посилається як на поважні, суд надавши оцінку та провівши об'єктивний аналіз всіх наведених у позові та в клопотання про поновлення строку на звернення до суду, суд приходить до висновку, що позивач за встановлених обставин дійсно не мала можливості своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду, а тому суд вважає, що слід поновити строк звернення з адміністративним позовом, а клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду, залишити без задоволення, оскільки таке є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для відмови позивачу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, а тому позов слід задоволити, -

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.17-20,69-72,86,158-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на звернення з адміністративним позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_4 - задоволити.

Визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради №614 від 26.05.2016 року «Про відмову ОСОБА_4 у наданні земельної ділянки на АДРЕСА_1 (навпроти будинку № 9-а)».

Стягнути з Львівської міської ради на користь ОСОБА_4 640,0 грн. судових витрат.

На постанову суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом першої інстанції частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання

Суддя Л.М.Городецька