Справа № 804/2278/16
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2017 р. Справа № 804/2278/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гончарової Ірини Анатоліївни
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного виробничо-комерційного підприємства «Дніпропетровський центр технічного сервісу» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що висновки акту перевірки щодо не підтвердження реальності здійснення операцій з придбання товару та послуг у ТОВ «Кіпаріс- Груп», ТОВ «Гардіс Трейд», ТОВ «Кійоптторг», ТОВ «Бізнес-Сіті плюс», є хибними та необгрунтованими, а винесені на підставі таких висновків оскаржувані податкові повідомлення-рішення - протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Представник позивача подав заяву про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача проти позову заперечував, у запереченнях на адміністративний позов посилався на зміст акту документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодаства України за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., зокрема, вказав, що в ході проведення перевірки позивача не встановлено реальність виконання послуг за укладеними з ТОВ «Кіпаріс-Груп», ТОВ «Гардіс Трейд», ТОВ «Кійоптторг», ТОВ «Бізнес-Сіті плюс» договорами, оскільки в отриманих актах виконаних робіт відсутні обов'язкові реквізити, не зазначено місце виконання послуг, відсутні товарно-транспортні накладні на підтвердження руху обладнання для надання послуг. Також вказує, що було здійснено аналіз податкової та фінансової інформації контрагентів позивача та встановлено, що останні не придбавали товарів, що реалізовували на адресу позивача, у них відсутня достатня кількість кваліфікованих працівників, що вказує на неможливість постачання товару. Крім того зазначив, що згідно протоколу допиту свідка від 22.08.2014 р. директора ТОВ «Гардіс Трейд» ОСОБА_2, який повідомив, що він, як посадова особа ТОВ «Гардіс Трейд» будь-якої діяльності не вів, податкової звітності не складав; згідно протоколу допиту свідка від 28.08.2014 р. директора ТОВ «Кійоптторг» ОСОБА_3, який повідомив, що він, як посадова особа ТОВ «Кійоптторг» будь-якої діяльності не вів, податкової звітності не складав; згідно протоколу допиту свідка від 19.08.2014 р. директора ТОВ «Бізнес-Сіті плюс» ОСОБА_4, яка повідомила, що вона, як посадова особа ТОВ «Бізнес-Сіті плюс» будь-якої діяльності не вела, податкової звітності не складала.
Представник Відповідача проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та те, що позивач просив про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 09.02.1999 року та перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було проведено планову виїзну перевірку ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодаства України за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.
За результатами перевірки 11.01.2016 року складено акт №7/04-36-22-01/30269259, у висновку якого зазначено про встановлення порушень, зокрема:
-п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 257675 грн., в тому числі: за 2014 рік 257675 грн.;
На підставі вказаного акту 25.01.2016 р. контролюючим органом прийнято:
Рішенням Державної фіскальної служби України №7043/6/99-99-10-01-01-25 від 01.04.2016 р. залишено без змін податкові повідомлення-рішення №, № від 25.01.2016 року.

Правомірність винесених Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV) та положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за № 168/704.

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Згідно із п. 134.1 ст.134 ПК України у цьому розділі обєктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно із п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Пунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України встановлювалося, що до складу витрат не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Статтею 198 ПК України передбачено право платників податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, яким є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом Уцього Кодексу (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України).

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

При встановленні факту здійснення господарської операції, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

відсутність первинних документів обліку.

З матеріалів справи вбачається, що між ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» (покупець) та ТОВ «Кіпаріс-Груп» (продавець) укладено договір постачання обладнання та комплектуючих №121105 від 05.11.2012р., предметом якого є постачання банківського обладнання (грошово-розрахункових машин вітчизняного та закордонної виробника; комплектуючі та витратні матеріали до банківського обладнання; вузли та блоки до платіжних терміналів; пакувальники банкнот; детектори валют; документація та програмне забезпечення до банківських та вендингового обладнання). За умовами договору постачання здійснюється транспортом продавця за його рахунок.

Додатковою угодою №1 від 05.11.2012 р. до договору сторонами погоджено найменування та вартість обладнання у загальній сумі 133884,00 грн. (з ПДВ); додатковою угодою №2 від 06.11.2012 р. до договору сторонами погоджено найменування та вартість обладнання у загальній сумі 159120,00 грн. (з ПДВ); додатковою угодою №3 від 06.11.2012 р. до договору сторонами погоджено найменування та вартість обладнання у загальній сумі 349980,00 грн. (з ПДВ); додатковою угодою №4 від 07.11.2012 р. до договору сторонами погоджено найменування та вартість обладнання у загальній сумі 103560,00 грн. (з ПДВ); додатковою угодою №5 від 09.11.2012 р. до договору сторонами погоджено найменування та вартість обладнання у загальній сумі 75864,00 грн. (з ПДВ); додатковою угодою №6 від 03.01.2013 р. до договору сторонами погоджено найменування та вартість обладнання у загальній сумі 71640,00 грн. (з ПДВ).

На виконання вищезазначеного договору позивачем були надані видаткові накладні від 06.11.2012 р., від 12.11.2012 р., від 13.11.2012 р., від 14.11.2012р., від 22.01.2013р..

Також в матеріалах справи міститься податкова накладна від 22.01.2013 року № 533, ТТН від 22.01.2013 року, банківська виписка від 31.08.2016 року (а.с. 178 том 6).

Суд зазначає, що в видатковій накладній від 22.01.2013 року № 25 відсутні прізвище, ім'я та по батькові особи постачальника та отримувача товару, номер та дата довіреності. В даній видатковій накладній наявні лише 2 підписи, у зв'язку з чим неможливо встановити хто отримував товар та хто здійснював його поставку.

В видаткових накладних від 06.11.2012 р., від 12.11.2012 р., від 13.11.2012 р., від 14.11.2012р взагалі відсутній підпис та печатка ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу»; відсутні прізвище, ім'я та по батькові особи, яка отримувала товар; номер та дата довіреності на особу. Дані видаткові накладні взагалі неможливо віднести до ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу».

Надані видаткові накладні оформлені з порушенням ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у зв'язку з чим не мають силу первинних документів в розумінні бухгалтерського та податкового обліку та як наслідок, дані документи не можуть підтведжувати реальність господарської операції.

Окрім того, суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи не були надані податкові накладні та ТТН до видаткових накладних від 06.11.2012 р., від 12.11.2012 р., від 13.11.2012 р., від 14.11.2012р.

Також між ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» (замовник) та ТОВ «Кіпаріс-Груп» (виконавець) укладено договір №130118 від 18.01.2013р., предметом якого є передпродажна сервісна підготовка сортувальників банкнот «LIDIX LXD 60» з колібруванням оптичного сенсору для роботи з гривнею України.

На виконання вищезазначеного договору позивачем було надано акт здачі-прийняття робіт від 18.02.2013 року, податкова накладна від 18.02.2013 року № 1039, банківська виписка від 31.08.2016 року (а.с. 134 том 6), акт здачі обладнання від 14.02.2013 року та ТТН від 14.02.2013 року, від 18.02.2013 року.

Суд зазначає, що акт здачі-прийняття робіт від 18.02.2013 року не містить змісту та обсягу господарської операції, яка була виконана та надана ТОВ «Кіпаріс-Груп» в адресу ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу», не містить витрат, які були понесені за результатами наданих послуг, позаяк не містить деталізованої інформації про фактично надані послуги, їх обсяг та характер, строки виконання та результати здійснених заходів, що, у свою чергу, виключає можливість оцінки подальшого використання спірних послуг у діяльності товариства. Отже, такі відображення отриманих та наданих послуг не є достатніми доказами, що вони дійсно надавались та були використані у господарській діяльності позивача.

Суд зазначає, що наданий акт здачі-прийняття робіт оформлений з порушенням ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у зв'язку з чим не має силу первинного документу в розумінні бухгалтерського та податкового обліку та як наслідок, даний документ не може підтведжувати реальність господарської операції.

Окрім того, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній акт повернення обладнання.

20.11.2012 року між ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» (замовник) та ТОВ «Кіпаріс-Груп» (виконавець) укладено договір №121120, предметом якого є виконання робіт діагностики телевізійного зображення (обслуговування обладнання), наданих замовником.

До вказаного договору сторонами складено тарифне погодження, яким визначено вартість послуг з обслуговування обладнання.

На виконання вищезазначеного договору позивачем були надані акти здачі-прийняття робіт від 29.01.2012 року, від 27.02.2013 року, податкові накладні від 29.01.2013 року, від 27.02.2013 року, банківська виписка від 31.08.2016 року (а.с. 98, 101 том. 6).

Суд зазначає, що надані акти здачі-прийняття робіт не містять змісту та обсягу господарської операції, яка була виконана та надана ТОВ «Кіпаріс-Груп» в адресу ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу», не містять витрат, які були понесені за результатами наданих послуг, позаяк не містять деталізованої інформації про фактично надані послуги, їх обсяг та характер, строки виконання та результати здійснених заходів, що, у свою чергу, виключає можливість оцінки подальшого використання спірних послуг у діяльності товариства. Отже, такі відображення отриманих та наданих послуг не є достатніми доказами, що вони дійсно надавались та були використані у господарській діяльності позивача.

Суд зазначає, що надані акти здачі-прийняття робіт оформлені з порушенням ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у зв'язку з чим не мають силу первинних документів в розумінні бухгалтерського та податкового обліку та як наслідок, дані документи не можуть підтведжувати реальність господарської операції.

Також між ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» (замовник) та ТОВ «Кіпаріс-Груп» (виконавець) укладено договір №121215 від 15.12.2012р., предметом якого є передпродажна сервісна підготовка грошово-рахувальних машин «Банкнота 1КУ» в кількості 120 штук; передпродажна сервісна підготовка полу автоматів пакувальників грошових білетів в кількості 50 штук.

На виконання даного договору позивачем наданий акт здачі-прийняття робіт від 27.01.2013 року, податкова накладна від 27.01.2013 року № 552, акт передачі обладнання від 07.01.2013 року, від 27.01.2013 року, ТТН від 07.01.2013 року, від 27.01.2013 року, банківська виписка від 31.08.2016 року (а.с. 107 том. 6).

Суд зазначає, що акт здачі-прийняття робіт від 27.01.2013 року не містить змісту та обсягу господарської операції, яка була виконана та надана ТОВ «Кіпаріс-Груп» в адресу ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу», не містить витрат, які були понесені за результатами наданих послуг, позаяк не містить деталізованої інформації про фактично надані послуги, їх обсяг та характер, строки виконання та результати здійснених заходів, що, у свою чергу, виключає можливість оцінки подальшого використання спірних послуг у діяльності товариства. Отже, такі відображення отриманих та наданих послуг не є достатніми доказами, що вони дійсно надавались та були використані у господарській діяльності позивача.

Суд зазначає, що наданий акт здачі-прийняття робіт оформлений з порушенням ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у зв'язку з чим не має силу первинного документу в розумінні бухгалтерського та податкового обліку та як наслідок, даний документ не може підтведжувати реальність господарської операції.

Окрім того, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній акт повернення обладнання.

Також між ТОВ «Кіпаріс-Груп» та ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» укладено договір від 26.02.2017 року № 130117, предметом якого є отримання послуг по ремонту блоків та вузлів банківського обладнання, заміни комплектуючих, блоків, вузлів, механізмів в банківському обладнанні.

На виконання даного договору позивачем був наданий акт здачі-прийняття робіт від 26.02.2013 року, податкова накладна від 26.02.2013 року, акт передачі обладнання та комплектуючих в реморт від 01.02.2013 року, від 25.02.2013 року, від 26.02.2013 року, ТТН від від 01.02.2013 року, від 25.02.2013 року, від 26.02.2013 року.

Суд зазначає, що акт здачі-прийняття робіт від 26.02.2013 року не містить змісту та обсягу господарської операції, яка була виконана та надана ТОВ «Кіпаріс-Груп» в адресу ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу», не містить витрат, які були понесені за результатами наданих послуг, позаяк не містить деталізованої інформації про фактично надані послуги, їх обсяг та характер, строки виконання та результати здійснених заходів, що, у свою чергу, виключає можливість оцінки подальшого використання спірних послуг у діяльності товариства. Отже, такі відображення отриманих та наданих послуг не є достатніми доказами, що вони дійсно надавались та були використані у господарській діяльності позивача.

Суд зазначає, що наданий акт здачі-прийняття робіт оформлений з порушенням ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у зв'язку з чим не має силу первинного документу в розумінні бухгалтерського та податкового обліку та як наслідок, даний документ не може підтведжувати реальність господарської операції.

Окрім того, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній акт повернення обладнання та комплектуючих з ремонту.

Представником позивача пояснено, що вказані договірні зобов'язання обумовлені договорами, укладеними ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» як постачальником з замовниками ТОВ «Комел», УМК «Укрбанктехніка», ПАТ КБ «Приватбанк», та використані у власній господарській діяльності з метою реалізації послуг та товару кінцевим споживачам.

До пояснень надано: договір №928 від 01.01.2011 p., договір №23/2012-ДЦТС від 03.12.2012 року, договір постачання №1212-01 від 10.12.2012 p., договір №100701 від 01.07.2010 p., акти здачі-приймання виконаних робіт, рахунки-фактури, видаткові накладні, довіреності на отримання товару; ВМД з приводу імпорту на адресу ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» товару (машина для лічби банкнот) та контракт на поставку товару (сортувальник банкнот та лічильник банкнот) №120701 від 01.07.2012 р.

Розрахунки між підприємствами проведені у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів, що підтведжується самим актом перевірки.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про обгрунтованість доводів контролюючого органу щодо нереальної господарської операції між ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» та ТОВ «Кіпаріс Груп». Позивачем не підтведжено рух активів в процесі здійснення господарської операції належними первинними документами.

Судом також встановлено, що 05.05.2014 року року між ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» (замовник) та ТОВ «Гардіс Трейд» (виконавець) укладено договір №140505, предметом якого є ремонт блоків та вузлів банківського обладнання, заміна комплектуючих, блоків, вузлів, механізмів в банківському обладнанні.

Виконання договірних зобов'язань ТОВ «Гардіс Трейд» підтверджено актом здачі- приймання виконаних робіт №642 від 30.07.2014 р. - виконані роботи на суму 53376 грн. (з ПДВ); актом здачі-приймання виконаних робіт №641 від 30.07.2014 р. - виконані роботи на суму 83088 грн. (з ПДВ); податковими накладними, актом здачі обладнання та комплектуючих в ремонт та актом приймання обладнання та комплектуючих з ремонту від 30.07.2014 року; актом здачі-приймання виконаних робіт №202 від 16.07.2014 р. - виконані роботи на суму 117756 грн. (з ПДВ); податковою накладною від 16.07.2014 р., актом здачі обладнання та комплектуючих в ремонт та актом приймання обладнання та комплектуючих з ремонту від 16.07.2014 р.; актом здачі-приймання виконаних робіт №651 від 22.08.2014 р. - виконані роботи на суму 48756 грн. (з ПДВ); податковою накладною від 22.08.2014 р., актом здачі-приймання виконаних робіт №651 від 22.08.2014 р. - виконані роботи на суму 48756 грн. (з ПДВ); податковою накладною від 22.08.2014 р., актом здачі обладнання та комплектуючих в ремонт та актом приймання обладнання та комплектуючих з ремонту від 22.08.2014 року, актом здачі-приймання виконаних робіт №332 від 27.06.2014 р. виконані роботи на суму 199584 грн. (з ПДВ); податковою накладною №332, актом здачі обладнання та комплектуючих в ремонт та актом приймання обладнання та комплектуючих з ремонту від 27.06.2014 р.; актом здачі-приймання виконаних робіт №340 від 26.06.2014 р. - виконані роботи на суму 51870 грн. (з ПДВ); податковою накладною №340; актом здачі-приймання виконаних робіт №261 від 19.06.2014 р. - виконані роботи на суму 47880 грн. (з ПДВ); актом здачі-приймання виконаних робіт №245 від 18.06.2014 р. - виконані роботи на суму 167004 грн. (з ПДВ); актом здачі-приймання виконаних робіт №381 від 30.05.2014 р. - виконані роботи на суму 194928 грн. (з ПДВ); актом здачі-приймання виконаних робіт №344 від 22.05.2014 року - виконані роботи на суму 7812 грн. (з ПДВ) та податковою накладною №344; актом здачі-приймання виконаних робіт №310 від 27.05.2014 р. - виконані роботи на суму 159996 грн. (з ПДВ); актом здачі-приймання виконаних робіт №199 від 19.05.2014 р. - виконані роботи на суму 11160 грн. (з ПДВ), податковою накладною №199; відповідними актами здачі обладнання та комплектуючих в ремонт та актом приймання обладнання та комплектуючих з ремонту.

Транспортування обладнання для проведення ремонтних робіт здійснювалось ТОВ «ЛИА» за замовленням ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу», що підтверджено товарно-транспортними накладними від 17.07.2014р. та від 30.07.2014 р., від 01.07.2014 р. та 16.07.2014 р„ від 31.07.2014 р. та 22.08.2014 р„ від 18.06.2014 р. та від 27.06.2014р., від 02.06.2014 р. та 26.06.2014 р., від 29.05.2014 р. та від 19.06.2014 р., від 30.05.32014р. та 18.06.2014 р., від 12.05.2014 р. та від 30.05.2014 р., від 20.05.2014 р., від 05.50.2014 року та від 27.05.2014 р., від 05.05.2014 р. та від 19.05.2014 р. відповідно.

Представником позивача пояснено, що виконання вказаних договірних зобов'язань обумовлено умовами договору, укладеного ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» як виконавцем із замовниками УМА «Укрбанктехніка», ПАТ КБ «ПриватБанк». До пояснень надано: договір №08/2014-ДЦТС від 02.06.2014 р., договір №100701 від 01.07.2010 р., акти здачі-приймання виконаних робіт, податкові накладні.

30.04.2014 року між ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» (замовник) та ТОВ «Гардіс Трейд» (виконавець), укладено договір №140430, предметом якого є заправлення картриджів друкувальних пристроїв та копіювальних апаратів.

Виконання договірних зобов'язань ТОВ «Гардіс Трейд» підтверджено актом здачі- приймання виконаних робіт №610 від 29.07.2014 р. - виконані роботи на суму 26671,20 грн. (з ПДВ) та податковою накладною від 29.07.2014 р., актом здачі обладнання та комплектуючих в ремонт та актом приймання обладнання та комплектуючих з ремонту від 29.07.2014 року актом здачі-приймання виконаних робіт №158 від 10.07.2014 р. - виконані роботи на суму 38201 грн. (з ПДВ); податковою накладною від 10.07.2014 р., актом здачі обладнання та комплектуючих в ремонт та актом приймання обладнання та комплектуючих з ремонту від 10.07.2014 р.; актом здачі-приймання виконаних робіт №251 від 18.06.2014 р. - виконані роботи на суму 18632,40 грн. (з ПДВ); податковою накладною №251; актом здачі обладнання та комплектуючих в ремонт та актом приймання обладнання та комплектуючих з ремонту від 18.06.2014 р.; актом здачі-приймання виконаних робіт №363 від 29.05.2014 р. - виконані роботи на суму 34272 грн. (з ПДВ); податковою накладною №363; актом здачі обладнання та комплектуючих в ремонт та актом приймання обладнання та комплектуючих з ремонту від 29.05.2014 р.

Транспортування обладнання для виконання робіт здійснювалось ТОВ «ЛИА» за замовленням ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу», що підтверджено товарно-транспортними накладними від 11.07.2014р. та від 29.07.2014 р., від 19.06.2014р. та від 10.07.2014 р., від 29.05.2014 р. та від 18.06.2014 р., від 05.05.2014 р. та від 29.05.2014 року відповідно.

Представником позивача пояснено, що вказані договірні зобов'язання щодо заправлення картриджів друкувальних пристроїв та копіювальних апаратів обумовлені договорами, укладеними ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» як виконавцем із замовником УМА «Укрбанктехніка». До пояснень надано: договір №01/2014-ДЦТС від 03.01.2014 р., акти здачі-приймання виконаних робіт, податкові накладні.

25.04.2014 року між ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» (замовник) та ТОВ «Гардіс Трейд» (виконавець) укладено договір №140425, предметом якого є маркування сейф-пакетів методом нанесення на пакет штрих-коду та порядкового номеру; укладка сейф пакетів; отбракування сейф-пакетів до проведення маркування; ведення бази даних надрукованих номерів.

Виконання договірних зобов'язань ТОВ «Гардіс Трейд» підтверджено актом здачі- приймання виконаних робіт №23 від 09.07.2014 р. - виконані роботи на суму 83628,00 грн. (з ПДВ) та податковою накладною від 09.07.2014 р., актом здачі-приймання виконаних робіт №22 від 09.07.2014 р. - виконані роботи на суму 110400,00 грн. (з ПДВ) та податковою накладною від 09.07.2014 р., актом здачі-приймання виконаних робіт №21 від 09.07.2014 р. - виконані роботи на суму 97428,00 грн. (з ПДВ), актом здачі-приймання виконаних робіт №290 від 23.06.2014 р. - виконані роботи на суму 72450,00 грн. (з ПДВ); актом здачі- приймання виконаних робіт №165 від 16.05.2014 р. - виконані роботи на суму 73035,00 грн. (з ПДВ), податковою накладною №165; актом здачі-приймання виконаних робіт №164 від 16.05.2014 року - виконані роботи на суму 107000,00 грн. (з ПДВ); актом здачі-приймання виконаних робіт №74 від 07.05.2014 р. - виконані роботи на суму 43200,00 грн. (з ПДВ), податковою накладною №74; актом здачі-приймання виконаних робіт №45 від 05.05.2014 р. - виконані роботи на суму 17550,00 грн. (з ПДВ), податковою накладною №45; актом здачі- приймання виконаних робіт №47 від 05.05.2014 р. - виконані роботи на суму 45000,00 грн. (з ПДВ), податковою накладною №47; актом здачі-приймання виконаних робіт №46 від 05.05.2014 року - виконані роботи на суму 52650,00 грн. (з ПДВ), податковою накладною №46; відповідними актами передачі сейф-пакетів на маркування, копії яких наявні в матеріалах справи.

Також 21.04.2014 року між ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» (замовник) та ТОВ «Гардіс Трейд» (виконавець) укладено договір №140421, предметом якого є постачання товару.

В рамках укладеного договору у липні 2014 року ТОВ «Гардіс Трейд» було поставлено на адресу позивача товар (продукти харчування), що підтверджено видатковими накладними, податковими накладними, складеними ПП «Гардіс Трейд» за фактом постачання товару, копії яких наявні в матеріалах справи (том 2 а.с.75-78, 81-82, 100-101, 112).

26.05.2014 року між ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» (замовник) та ТОВ «Гардіс Трейд» (виконавець) укладено договір №140526, предметом якого є доручення виконання робіт з виявлення причин виникнення дефектів електронної техніки.

До вказаного договору сторонами погоджено тарифну угоду, якою визначено вартість послуг з обслуговування обладнання.

Виконання договірних зобов'язань ТОВ «Гардіс Трейд» підтверджено актом здачі- приймання виконаних робіт №379 від 27.06.2014 р. - виконані роботи на суму 99750,00 грн. (з ПДВ), актом здачі-приймання виконаних робіт №380 від 27.06.2014 р. - виконані роботи на суму 74100,00 грн. (з ПДВ) та податковою накладною №380.

Транспортування обладнання задля виконання робіт здійснювалось ТОВ «ЛИА» за замовленням ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу», що підтверджено товарно-транспортними накладними від 30.05.2014 р. та 27.06.2014 р.

Представником позивача пояснено, що вказані договірні зобов'язання з постачання банківського обладнання та його обслуговування обумовлені договорами, укладеними ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» як постачальником з ПАТ КБ «ПриватБанк», з ТОВ «ЮВК Груп», ТОВ «Море-2007», ТОВ «ЕККОМ» LTD, ТОВ «Банківські технології», Пат «Банк Камбіо», ПАТ «Перший інвестиційний банк», ПАТ «БТА Банк». До пояснень надано: договір постачання №130815 від 15.08.2013 p., видаткові накладні, довереності на отримання ТМЦ.

Також між ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» (замовник) та ТОВ «Бизнес-Сити Плюс» (виконавець) укладено договір №140520, предметом якого є доручення виконання робіт з виявлення причин виникнення дефектів електронної техніки (обладнання).

До вказаного договору сторонами погоджено тарифну угоду, якою визначено вартість послуг з обслуговування обладнання

Виконання договірних зобов'язань за вказаними договорами підтверджено актом здачі-приймання виконаних робіт від 30.05.2014 р., податковою накладною №199, актом здачі обладнання та комплектуючих в ремонт від 20.05.2014 р. та актом приймання обладнання та комплектуючих з ремонту від 30.05.2014 р.

Транспортування обладнання задля виконання робіт здійснювалось перевізником ТОВ «ЛИА» за замовленням ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу», що підтверджено товарно-транспортними накладними від 20.05.2014 р. та від 30.05.2014 р., копії яких залучені до матеріалів справи.

Представником позивача пояснено, що вказані договірні зобов'язання з виявлення причин виникнення дефектів електронної техніки обумовлені договором №945 від 01.11.2013 р., укладеного ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» як постачальником з замовником ТОВ «Комел».

Також представником позивача надано пояснення, згідно з якими транспортування товару та обладнання здійснювалось за замовленням ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» автотранспортом, орендованого, відповідно до договору оренди транспортного засобу від 02.11.2011 року, укладеного з орендодавцем ОСОБА_5

Розрахунок ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» здійснювався за вищенаведеними договорами у безготівковій формі, що підтверджено виписками з банківського рахунку позивача.

Судом встановлено, що згідно протоколу допиту свідка від 22.08.2014 р. директора ТОВ «Гардіс Трейд» ОСОБА_2, який повідомив, що він, як посадова особа ТОВ «Гардіс Трейд» будь-якої діяльності не вів, податкової звітності не складав; згідно протоколу допиту свідка від 28.08.2014 р. директора ТОВ «Кійоптторг» ОСОБА_3, який повідомив, що він, як посадова особа ТОВ «Кійоптторг» будь-якої діяльності не вів, податкової звітності не складав; згідно протоколу допиту свідка від 19.08.2014 р. директора ТОВ «Бізнес-Сіті плюс» ОСОБА_4, яка повідомила, що вона, як посадова особа ТОВ «Бізнес-Сіті плюс» будь-якої діяльності не вела, податкової звітності не складала.

Суд вважає за не обхідне зазначити, що відповідно до стаття 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 29.03.2017 року по справі № 21-1615а16 сформований правовий висновок про те, що первинні документи, які стали підставою для формування суб'єктом господарювання податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, видані контрагентом, діяльність якого мала ознаки фіктивного підприємництва, та підписані від імені особи, яка заперечила свою участь у його діяльності, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум до податкового кредиту та визначених пунктом 138.1 статті 138 ПК витрат є безпідставними. Аналогічний правовий висновок зазначений в постановах Верховного суду України від 5 березня 2012 року по справі № 21-421а11, від 22.03.2016 року по справі 21-170а16.

На підставі вищевикладеного, суд погоджується з доводами податкового органу про встановлення нерельності господарської діяльності між ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» та ТОВ «Гардіс Трейд», ТОВ «Кійоптторг», ТОВ «Бізнес-Сіті плюс».

Узв'язку з чим, винесені на підставі висновків акту перевірки оскаржувані податкові повідомлення - рішення №, № від 25.01.2016 р. є законними та обгрунтованими.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ПВКП «Дніпропетровський центр технічного сервісу» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 25.01.2016 року залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Гончарова