Справа № 348/1288/17
Суддя: Гураш М.В.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1288/17

16 серпня 2017 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Гураш М.В.

секретаря: Шпитко М.І.

з участю позивачки: ОСОБА_1

представника відповідача: Жукової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку призначеної пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними дій Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку призначеної пенсії.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги повністю підтримала і суду пояснила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Ульяновка Кіровоградської області.

До 17.07.2014 року вона працювала на посаді начальника відділу статистики соціальних програм та послуг Управління статистики у Надвірнянському районі.

17.07.2014 року у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, зміною структури та скороченням чисельності (штату) Головного управління статистики в Івано-Франківській області вона була звільнена з даної посади, пункт 1 статті 40 КЗпП України. При загальному стажі роботи, який становить 40 років 6 місяців 17 днів із них 36 років 7 місяців 16 днів державної служби та відповідно до п."г" статті 26 Закону України "Про зайнятість населення" їй було призначено пенсію державного службовця з 23 липня 2014 року.

На її переконання Управлінням Пенсійного фонду в Надвірнянському районі при призначені мені пенсії, всупереч вимогам статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року, а саме не включено до заробітку для обчислення пенсії такі види оплати праці (виплат, доходу), на які нараховано збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, як суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати.

15.05.2017 року вона звернулась до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з заявою про проведення їй перерахунку пенсії з врахуванням зазначених вище виплат та доплати належної мені пенсії з 23.07.2014 року.

Однак, Надвірнянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області їй було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії з врахуванням суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати, посилаючись на постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» та №622 від 14.09.2016 року «Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», що стверджується листом № 201/Д-15 від 22.05.2017 року.

Вважає дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області неправомірними, а тому просить позов задоволити, визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в проведені мені перерахунку пенсії з врахуванням суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати та зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок, починаючи з 23.07.2014 року, призначеної їй пенсії в розмірі 70 відсотків з включенням до заробітку для обчислення пенсії суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати вказаній у довідці Головного управління статистики в Івано-Франківській області №13/25/23-32 від 13.05.2017 року, виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Представник відповідача позов не визнала і суду пояснила, що позивачка перебуває на обліку в Надвірнянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує пенсію за віком як державний службовець відповідно до Закону України «Про державну службу.

На момент призначення пенсії позивачці стаття 37 Закону України «Про державну службу» передбачала, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Посилається на те, що статтею 35 Закону передбачено, що державним службовцям надається щорічна відпустка з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Стаття 1 Закону України «Про оплату праці» визначає заробітну плату як винагороду, обчислену, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Стаття 2 цього Закону, яка визначає структуру заробітної плати, не містить вказівки на те, що індексація входить до структури заробітної плати.

Отже, матеріальні виплати, зазначені в цій нормі та індексакція не є ідентичними поняттями, а тому законних підстав для віднесення індексації до складу (структури) заробітної плати державного службовця немає.

Таким чином, вважає, що індексація заробітної плати не є складовою частиною заробітної плати у розумінні ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу», а сам факт утримання із сум допомоги збору на обов'язкове державне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Крім того, у зв'язку з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 «Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», якою затверджено, що Постанова КМУ від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення розмірів заробітку для обчислення пенсії» втратила чинність.

А тому просить в позові ОСОБА_1 відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 71 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми ч.2 ст.71 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Ульяновка Кіровоградської області (а.с.8-9).

До 17.07.2014 року позивачка працювала на посаді начальника відділу статистики соціальних програм та послуг Управління статистики у Надвірнянському районі.

17.07.2014 року у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, зміною структури та скороченням чисельності (штату) Головного управління статистики в Івано-Франківській області ОСОБА_1 була звільнена з даної посади, пункт 1 статті 40 КЗпП України. При загальному стажі роботи, який становить 40 років 6 місяців 17 днів із них 36 років 7 місяців 16 днів державної служби та відповідно до п."г" статті 26 Закону України "Про зайнятість населення" останній було призначено пенсію державного службовця з 23 липня 2014 року.

З наявної в матеріалах справи довідки №13/25/23-32 від 13.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 протягом періоду з 01.07.2009 року по 30.06.2014 року проводилися інші виплати складових заробітної плати, а саме індексація на загальну суму 20053 грн. 26 коп.

На всі виплати, включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.6-7).

15.05.2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про перерахунок пенсії (а.с.4).

Листом-відповіддю за № 201/Д-15 від 22.05.2017 року відповідачем позивачці було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки немає підстав для перерахунку пенсії по Закону України "Про державну службу" (а.с.5).

Із врахуванням вище викладеного, судом достовірно встановлено, що позивачка на момент звільнення у зв'язку із виходом на пенсію отримував матеріальну допомогу на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати.

Відповідно до Закону України "Про державну службу", чинним на час виникнення спірних правовідносин, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавку за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про оплату праці" та Наказу Державного комітету статистики України №5 "Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати" від 13 січня 2004 року структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, компенсація за відпустки, персональна надбавка та доплата за таємністьвходили до системи оплати праці державного службовця.

Таким чином вказані позивачкою виплати законом віднесено до структури заробітної плати для нарахування пенсії, з цих виплат нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тому ці виплати необхідно включити в заробітну плату для призначення пенсії.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 06 листопада 2013 року, від 03 червня 2014 року (№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13, 21-134а14).

Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача про те, що вказані позивачем виплати не повинні включатися в заробітну плату для призначення пенсії, оскільки такі заперечення не грунтуються на вимогах закону.

Суд вважає, що право позивача на пенсійне забезпечення порушене і захист порушеного права можливий шляхом визнання неправомірною відмови відповідача включити індексацію заробітної платив заробітну плату для призначення пенсії позивачці відповідно до Закону України "Про державну службу" та зобов'язання відповідача здійснити належним чином розрахунок пенсії позивачці та включити до складу заробітної плати для призначення пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ухвалою суду від 28.07.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку призначеної пенсії залишено без розгляду за період з 23.07.2014 року по 20.12.2016 року.

Таким чином, суд прийшов до висновку визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-франківської області щодо відмови в проведені ОСОБА_1 перерахунку пенсії з врахуванням суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати та зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії у відповідності до Закону України "Про державну службу", включивши в суму заробітньої плати для обчислення пенсії виплачену індексацію в розмірі 70 відсотків згідно довідки Головного управління статистики в Івано-Франківській області за №13/25/23-32 від 13.05.2017 року, виплативши їй недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин, починаючи з 21.12.2016 року.

Керуючись ст.ст.6, 11, 71, 99, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст.ст.8, 19, 22, 46, 92, 117 Конституції України, Законом України "Про оплату праці", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про державну службу", Законом України "Про Пенсійне забезпечення", суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-франківської області щодо відмови в проведені ОСОБА_1 перерахунку пенсії з врахуванням суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати.

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії у відповідності до Закону України "Про державну службу", включивши в суму заробітньої плати для обчислення пенсії виплачену індексацію в розмірі 70 відсотків згідно довідки Головного управління статистики в Івано-Франківській області за №13/25/23-32 від 13.05.2017 року, виплативши їй недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин, починаючи з 21.12.2016 року.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст.186 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Гураш М.В.

Повний текст постанови виготовлено 21.08.2017 року.