Справа № 305/536/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року № 876/5428/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Ніколіна В.В., Рибачука А.І.

за участі секретаря судових засідань: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Рахівської міської ради на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 07 квітня 2017 року про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Рахівської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство «Тиса» Рахівської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень,

встановив:

30.03.2017 позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з клопотанням про забезпечення позову у якому просять суд вжити заходи забезпечення позову до ухвалення судового рішення у цій справі шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень Рахівської міської ради № 203, № 204 від 19.10.2016 та заборони Рахівській міській раді, комунальному підприємству «Тиса» Рахівської міської ради та будь-яким іншим підприємствам, установам та організаціям і посадовим особам, укладати договори, погоджувати проекти землеустрою, приймати будь-які рішення спрямовані на надання дозволів на розробку проектів землеустрою чи передачі у власність або в користуванні будь-яким особам відносно земельних ділянок для обслуговування комплексу будівель та споруд амфітеатру Буркут в м. Рахів по вул. Буркут, орієнтованою площею 2,0 га та для обслуговування парку ім. Шевченка в м. Рахів по вул. Б.Хмельницького, орієнтованою площею 1,0 га.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 07.04.2017 клопотання про забезпечення позову задоволено.

Із цією ухвалою суду не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову ухвалу про відмову в забезпеченні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що позивачами не надано доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди їх правам, свободам та інтересам у відповідності до ст. 117 КАС України, а судом в ухвалі про забезпечення позову не обґрунтована будь-яка з підстав, передбачених вищезазначеною статтею, мотиви, щодо необхідності вжиття заходів забезпечення саме у такий спосіб.

Представник відповідача просив справу розглядати у його відсутності.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, дійшов висновку, що клопотання про забезпечення позову належить задовольнити, оскільки позивачами наведено обгрунтовані доводи та надані належні докази на підтвердження того, що існує небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам мешканцям м. Рахів до ухвалення рішення в адміністративній справі, зокрема, оскаржувані рішення можуть потягнути за собою укладення цивільно-правових угод, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно із частинами 3 та 4 цієї ж статті, способами забезпечення адміністративного позову є зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються та заборона вчиняти певні дії.

Правова позиція по даному питанню висловлена в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Отже, заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам. При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності звязку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності звязку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Проте, аналіз поданого клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову та матеріалів справи свідчить про те, що жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також щодо наявності очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності відповідача, позивачами не представлено.

Сам факт оскарження позивачами актів індивідуальної дії (ухвал міської ради), не може бути автоматичною підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Щодо посилання позивачів на наявність ознак протиправності прийняття рішень міською радою, то суд апеляційної інстанції зазначає, що надавши правову оцінку цим рішенням на стадії вирішення питання про забезпечення позову, суд першої інстанції тим самим фактично вирішить спір по суті, без дотримання принципу диспозитивності і змагальності сторін.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неправомірно задоволено клопотання про забезпечення позову, оскільки позивачами не наведено жодних обґрунтувань мотивів та не надано доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди їх правам, свободам та інтересам.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала прийнята з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову, а тому така ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали про відмову у забезпеченні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 202, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Рахівської міської ради задовольнити повністю.

Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 07 квітня 2017 року про забезпечення позову у справі № 305/536/17 скасувати та прийняти нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.В. Ніколін

ОСОБА_4

Ухвала в повному обсязі складена та підписана 23.08.2017.