Справа № 766/15025/16-а
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/15025/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Дорошинська В.Е.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Лавришині А.С.

з участю: представника Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - Холодкової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 15 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду (далі Херсонське ОУПФ) України в Херсонській області про:

· визнання незаконною та протиправною бездіяльність УПФ в м. Херсоні щодо відмови у поновленні виплати пенсії й індексації;

· зобов'язання відповідача скасувати з 01 серпня 2015 року розпорядження відповідача про припинення виплати пенсії за віком;

· зобов'язати УПФ в м. Херсоні поновити з 01 серпня 2015 року виплату пенсії за віком і сум індексації, перерахувати їх у відповідності до норм чинного законодавства довічно, нарахувати та виплатити на банківській рахунок, із врахуванням виплачених сум за серпень-листопад 2015 року;

· зобов'язання відповідача виплатити компенсацію, розраховану за нормами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року, за невчасно отримані суми перерахованої й індексовані пенсії за віком з 01 серпня 2015 року;

· стягнення з УПФ в м. Херсоні на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що вона звернулась до органів пенсійного фонду з заявою про поновлення пенсії, у чому їй було відмовлено з тих підстав, що нею не пред'явлено паспорт або інший документ, що підтверджує місце проживання (реєстрації) особи. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними та такими, що порушують її право на пенсію.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що через відсутність ратифікованого між Україною та державою Ізраїль договору про соціальне забезпечення, поновлення пенсії є неможливим.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 червня 2017 року позов ОСОБА_3 до Херсонського ОУПФ України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправною та незаконною відмову УПФ України в м. Херсоні у поновленні виплати пенсії й індексації ОСОБА_3

Зобов'язано Херсонське ОУПФ України в Херсонській області скасувати з 01 серпня 2015 року розпорядження УПФ України в м. Херсоні про припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_3

Зобов'язано Херсонське ОУПФ України в Херсонській області поновити з 01 серпня 2015 року виплату пенсії за віком і сум індексації ОСОБА_3, перераховувати їх у відповідності до норм чинного законодавства довічно, нарахувати і виплатити на банківський рахунок ОСОБА_3 із врахуванням виплачених сум за серпень-листопад 2015 року.

Зобов'язано Херсонське ОУПФ України в Херсонській області виплатити ОСОБА_3 компенсацію, розраховану за нормами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року, за невчасно отримані суми перерахованої й індексованої пенсії за віком з 01 серпня 2015 року.

Стягнуто з Херсонського ОУПФ України в Херсонській області на користь ОСОБА_3 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Херсонського ОУПФ України в Херсонській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Херсонського ОУПФ України в Херсонській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Відповідно закордонного паспорту ОСОБА_3 є громадянкою України, яка постійно проживає в країні Ізраїль.

Відповідно до листів УПФУ в м. Херсоні №254/У-1, №290/У-1, №291/У-1 від 12 серпня 2016 року позивачу відмовлено в поновлені пенсії за віком відповідно до ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за відсутністю встановленого положенням документа, що засвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) на території України.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо неможливості призначення пенсії позивачу лише з підстав відсутності Договору між Україною та Ізраїлем з питань пенсійного забезпечення є необґрунтованими.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 19, 24 Конституції України, ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, , п.2 ч.1 ст. 49, ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ч.2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок переведення пенсій громадян, які виїхали на постійне проживання до інших країн" від 06 квітня 1993 року № 258.

В апеляційній скарзі Херсонського ОУПФ України в Херсонській області вказується, що проект Закону України про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та нових законодавчих актів не прийнято, а питання щодо врегулювання призначення пенсії особам, що виїхали на постійне місце проживання до іншої держави, з якою не укладено двостороннього договору залишається не вирішеним, правові підстави для поновлення пенсії за віком, як пенсіонеру, якій мешкає за кордоном відсутні.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ч.2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст. 24 Конституції України, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Таким чином, судова колегія доходить до висновку, що ОСОБА_3 як громадянка України (що вказано в її закордонному паспорті в графі "громадянство"), незалежно від її проживання в Державі Ізраїль, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі і на пенсійне забезпечення, а тому за відсутності законодавчих перешкод відповідач зобов'язаний відновити їй виплату пенсії.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії припиняється на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Винятки були встановлені для громадян, які проживають за кордоном, якщо пенсія їм призначена внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання. У цих випадках пенсія виплачується і за відсутності міжнародного договору (ч.2 ст. 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення"). При цьому, відповідний механізм виплати таких пенсій врегульований Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок переведення пенсій громадян, які виїхали на постійне проживання до інших країн" від 06 квітня 1993 року № 258.

Рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 п.2 ч.1 ст. 49, друге речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, у зв'язку з чим вони не підлягають застосуванню при вирішенні питань стосовно виплати пенсій громадянам України, які виїхали за кордон, та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто, виходячи із чинного пенсійного законодавства, особа має право на отримання заробленої та призначеної пенсії незалежно від місця її проживання.

Імперативність заборони обмежувати чи позбавляти можливості реалізації громадянами України їх конституційного права на соціальне забезпечення у взаємозв'язку з дійсним місцем проживання особи також кореспондується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в п.52 рішення у справі №10441/06 "Пічкур проти України" від 07 лютого 2014 року.

Також, у п.3 Рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року зазначено, що п.2 ч.1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" створено правову ситуацію, у якій громадяни, які працювали на території України, сплачували страхові внески і отримали право на пенсію, але обрали постійним місцем проживання державу, з якою Україна не уклала міжнародний договір щодо виплати громадянам України пенсій, зароблених в Україні, позбавлені можливості їх одержувати. При цьому наголошується, що вказані положення Закону суперечать приписам Конституції України щодо неможливості скасування конституційних прав і свобод, рівності конституційних прав і свобод громадян незалежно від місця проживання, гарантування піклування та захисту громадянам України, які перебувають за її межами, права громадян на соціальний захист у старості.

Отже, виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в ст. 46 Конституції України.

Таким чином, з дня набрання чинності Рішенням №25-рп/2009 щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підстав для припинення права особи на отримання пенсії, відсутні.

Отже, дії Херсонського ОУПФ України в Херсонській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_3 порушили її конституційні права

Така правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України, викладеною в постановах від 12 травня 2015 року у справі №21-180а15, від 19 травня 2015 року у справі №21-168а15.

Також, що стосовно посилань апелянта на необхідність особистого звернення позивача з заявою про поновлення виплати пенсії, то судова колегія зазначає, що подання заяви від імені пенсіонера належним представником останнього не може бути підставою для відмови в поновленні пенсійних виплат, оскільки відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Отже, з зазначеного вбачається, що підстави для поновлення виплати пенсії ОСОБА_3 виникли з дня припинення виплати пенсії, а саме з 01 серпня 2015 року, що було вірно встановлено.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 серпня 2017 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук'янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.