Справа № 307/541/17
Суддя: Бобрушко В. І.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/541/17
Провадження № 2-а/307/33/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І. при секретарі Клим В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання відмови в призначенні пенсії неправомірною,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання відмови в призначенні пенсії неправомірною. В позовній заяві зазначила, що відповідно до ст.. 26 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», особи, які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення ними віку 57 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. 15.12.2016 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду в ОСОБА_2 районі з заявою про призначення пенсії. На підтвердження наявності її страхового стажу разом з заявою про призначення пенсії нею було подано трудову книжку серії БТ-ІІ №3180427 від 22 червня 1983 року, видану на ОСОБА_3. Згідно записів, внесених до трудової книжки, виданої на її імя, її загальний страховий стаж складає 19 років та 25 днів , з яких: 7 років і 1 місяць 29 днів - страховий стаж отриманий нею на роботі у Тересвянському ДОКу, 4 місяці - страховий стаж, отриманий нею за призначеною ОСОБА_2 районним центром зайнятості допомогою по безробіттю, 2 роки 6 місяців 20 днів - стаж по догляду за пенсіонером 9 років - стаж по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку. Окрім поданої на підтвердження належності їй страхового стажу, трудової книжки до УПФ України у ОСОБА_2 районі нею було подано також: копію паспорту, копію ідентифікаційного коду, трудову книжку, видану 22.06.1983 року, яка стверджує факт роботи по 27.12.1993 рік, довідку, видану Акціонерним товариством «Тересвянський ДОК» нам підставі розрахунково-виплатних відомостей за 1984-1989 роки, довідку архівного відділу державної адміністрації №07-04/334 від 28.03.2016 року «Про прийом на роботу». За результатами розгляду поданих документів Управлінням Пенсійного фонду в ОСОБА_2 районі було прийнято рішення про відмову в призначенні їй пенсії по віку, відповідно до ст.. 26 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного 15-ти річного стажу роботи. Про прийняте рішення її було повідомлено, шляхом надання вкладки до протоколу №53 від 29.12.2016 року про відмову в призначенні пенсії, без наведення мотивів та причин не врахування належного їй згідно поданої трудової книжки страхового стажу. Можливості щодо підтвердження належного їй згідно трудової книжки стажу роботи у інший передбачений Постановою КМУ від 12.08.1993 року за №637 спосіб відповідачем їй надано не було, що також не було враховано під час прийняття комісією оскаржуваного рішення. Вказане рішення відповідачем було прийняте без врахування у повному обсязі страхового стажу за період її роботи у Тересвянському ДОКу, а саме: з 22.06.1983 року по 31.12.1984 року включно 1 рік 6 місяців 10 днів, з 01.01.1988 року по 19.08.1993 року включно 5 років 7 місяців 19 днів. В загальному відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було взято до уваги належний їй трудовий стаж обсягом 7 років 1 місяць 29 днів. Безпідставність прийнятого рішення про відмову у призначенні їй пенсії свідчить також і обставина, щодо часткового визнання належності їй та врахування при вирішенні питання про призначення пенсії отриманого нею у Тересвянському ДОК страхового стажу. Так з наданої Управлінням Пенсійного фонду в ОСОБА_2 районі довідки про розрахунок стажу випливає, що належний їй загальний трудовий стаж складає 11 років 10 місяців 26 днів, з якого зокрема зараховано періоди перебування нею у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними 3-х річного віку, період перебування її на обліку в центрі зайнятості 4 місяці та догляд за пенсіонером 2 роки 6 місяців та 20 днів. Інший період її роботи у підприємстві, при прийнятті рішення про призначення пенсії, враховано не було через відсутність у архіві відомостей про звільнення з роботи, а також відсутність на зберіганні архіву через їх не поступлення або поступлення з вирваними аркушами книг заробітної плати у Тересвянському ДОКу. Вважає, що не впорядкованість трудової документації, відсутність відомостей про нарахування заробітної плати не може бути підставою для виключення вказаних періодів її роботи на підприємстві Тересвянський ДОК з трудового стажу, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за неправильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, їх зберігання, а тому це не може бути підставою для позбавлення її конституційного права на соціальний захист. Вказане рішення Управління Пенсійного фонду в ОСОБА_2 районі вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, так як нею відповідачу було надано всі необхідні документи для призначення пенсії, в тому числі трудову книжку з відповідними записами про стаж роботи, а тому загальний стаж її роботи складає 19 років 25 днів. Факт її перебування у трудових відносинах з підприємством «Тересвянський ДОК» та факт її роботи у цьому підприємстві на посадах складача лісопильного шпону з 22.06.1983 року по дату звільнення 27.12.1993 року, окрім трудової книжки, у встановленому постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 порядку може бути підтверджено на підставі показань свідків, які її добре знають по спільній з ними роботі в Тересвянському ДОКу і мають трудові книжки. Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги неспростовність у встановлений законом спосіб належності їй стажу роботи згідно поданої до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області трудової книжки серії БТ-ІІ №3180427 від 22 червня 1983 року, вважає, що невраховані Управлінням Пенсійного фонду в ОСОБА_2 районі періоди: з 22.06.1983 року по 31.12.1984 року включно 1 рік 6 місяців 10 днів, з 01.01.1988 року по 19.08.1993 року включно 5 років 7 місяців 19 днів, загалом 7 років 1 місяць 26 днів, у які вона ОСОБА_1 працювала на підприємстві «Тересвянський ДОК» підлягають зарахуванню до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком. Оскільки про порушене право вона дізналася лише у січні 2017 року та вчасно, в межах шестимісячного строку, звернулася до суду із відповідним позовом, призначення пенсії за віком у відповідності до вимог ст..45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» слід призначити з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 15.12.2016 року.

З урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати неправомірними та скасувати протокольне рішення №53, видане 29.12.2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі Закарпатської області про відмову в призначенні їй пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зобовязати Тячівське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити їй пенсію з 15.12.2016 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що в липні 2015 року заявниця звернулася до Управління, як майбутній пенсіонер, щодо призначення пенсії по віку та надала документи: копію паспорту, копію ідентифікаційного номеру, довідку про заробітну плату, видану АТЗТ «Тересвянський ДОК» за період роботи з 1984 року по 1989 роки та трудову книжку, видану 22 червня 1983 року, яка стверджує факт роботи в Тересвянському ДОКу за період з 22.06.1983 року по 27.12.1993 року. 17 липня 2015 року за №45 Управлінням надано заявниці письмову відповідь на її звернення та повідомлено, що її стаж становить 11 років 10 місяців 26 днів. ОСОБА_1 звернулася до Управління 15 грудня 2016 року із заявою про призначення пенсії по віку та надала наступні документи: копію паспорту, копію ідентифікаційного номеру, трудову книжку, видану АТЗТ «Тересвянський ДОК» за період роботи з 1983 по 1993 роки та довідку без номеру про заробіток для обчислення пенсії за період з 1984 року по 1989 рік. ОСОБА_1, при зверненні за пенсією, надала трудову книжку БТ-ІІ №3180427 від 22.06.1983 року, яка стверджує факт роботи в Тересвянському ДОКу за період з 22.06.1983 року по 27.12.1993 року, однак записи за періоди роботи (1983-1993 роки) завірені печатками нового зразка з кодами ЄДРПОУ, які присвоювались податковими органами після 1996 року. Трудова книжка ОСОБА_1 нового взірця, що викликає сумнів щодо достовірності внесених записів про період роботи. Актом №412 від 23.12.2016 року проведено зустрічну перевірку щодо встановлення стажу роботи та заробітної плати ОСОБА_1 за період з 1983 по 1993 рік. За результатом перевірки встановлено, зокрема, що в книзі наказів за 1993 рік зазначений в трудовій книжці наказ №555 від 27.12.1993 року не значиться. В книгах наказів за 1983-1987 рік та 1989-1993 ОСОБА_1 не значиться. А отже, записи внесені до трудової книжки містяться недостовірні відомості. 29 грудня 2016 року протоколом №53 Управлінням прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 із-за відсутності 15-ти річного стажу роботи. З огляду на вищевикладене дії УПФ в ОСОБА_2 районі є законними і відповідними до норм чинного законодавства, а протокол №53 від 29 грудня 2016 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 винесений відповідно до діючого законодавства. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.22-23).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позов підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просять позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала, посилаючись на викладені в письмових запереченнях обставини та просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка є ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Вільхівці Тячівського району Закарпатської області України, і якій рішенням комісії по розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій Управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі від 29 грудня 2016 року за №53 було відмовлено у призначенні пенсії за віком (а.с.7, 13, 15).

Підставою для відмови у призначенні пенсії, згідно вкладки до протоколу №53 від 29.12.2016 року стало те, що у ОСОБА_1 не має необхідних для призначення їй пенсії по віку 15-и років страхового стажу.

Згідно даних трудової книжки позивачки містяться записи про періоди роботи в Тересвянському ДОКу з 22.06.1983 року по 27.12.1993 року (а.с.8-9).

З довідки архівного відділу ОСОБА_2 державної адміністрації від 28.03.2016 року за №07-04/334 вбачається, що в архівному фонді ВАТ «Тересвянський ДОК» є відомості про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, працювала в фанерному цеху, прийнята на роботу 22 червня 1983 року. Підтвердити звільнення з роботи ОСОБА_3 не має можливості, так як книга наказів з кадрових питань за 1993 рік на зберігання не поступила. В книгах нарахування заробітної плати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутня (а.с. 18).

Згідно довідки про заробіток для обчислення пенсії, виданої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, її заробіток, який враховується про обчислення пенсії, склав 0,07920 гривень, з яких: за 1984 рік 0,01733 гривень, за 1985 рік 0,00710 гривень, за 1986 рік 0,00240 гривень, за 1987 рік 0,01470 гривень, за 1988 рік 0,02123 гривень, за 1989 рік 0,01639 гривень, довідка видана на підставі особових рахунків за 1984-1989 роки (а.с. 17).

Відповідно до довідки ОСОБА_2 районного центру зайнятості від 17 липня 2015 року ОСОБА_3 перебувала на обліку як безробітна в ОСОБА_2 районному центрі зайнятості з 31 жовтня 2003 року по 3 червня 2004 рок (а.с. 16).

В акті Управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі Закарпатської області від 23.12.2016 року за №412 «Про результати зустрічної перевірки щодо встановлення стажу роботи та заробітної плати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, за період з 1983 року по 1993 рік» зазначено, що перевіркою було встанволено, що книга наказів за 1983 рік не пронумерована, не прошнурована, книга наказів за 1987 рік в архівний відділ не поступала, книга наказів за 1993 рік в неналежному стані та не прошнурована, наказ №555 від 27.12.1993 року в книзі не значиться, не зазначено книгу наказів за 1993 рік (а.с. 24-25).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні ствердила, що з позивачкою ОСОБА_1 вони разом працювали в Тересвянському ДОКу близько 3-4 років. За період спільної роботи ОСОБА_1 один раз виходила в декретну відпустку.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що позивачка в 1987 році прийшла працювати шліфувальнком в цех моторно-машинної обробки Тересвянського ДОКу, де він був майстром, і пропрацювала в цеху близько 5-6 років. На скільки він пам"ятає, ОСОБА_1 (ОСОБА_3В.) за час роботи в цеху в декретну відпустку не виходилда.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що її чоловік ОСОБА_8 працював майстром в цеху моторно-машинної обробкипо до 1992 року. Також памятає, що в 1987 році позивачка ОСОБА_1 прийшла працювати в цех до її чоловіка і коли вона в 1992 році йшла на операцію, позивачка ще робила.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах незалежно від використання форм власності та господарювання, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв.

Згідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених вище документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

За відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на трудову пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

У відповідності до ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що відповідачем в даній справі, який заперечує проти позову, не в повному обсязі доведено правомірність оспорюваного рішення.

Зокрема, відмовляючи в призначенні позивачці пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» за відсутності необхідного страхового стажу 15 років і вважаючи підтвердженим тільки 11 років 10 місяців 26 днів відповідач піддав сумніву достовірність викладених у трудовій книжці даних через порушення порядку її заповнення і ведення, передбаченого діючою Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників. Також відповідач обмежився проведенням зустрічної перевірки для встановлення стажу роботи ОСОБА_1 за період з 1983 по 1993 роки, про що складено акт від 23.12.2016 року за №412, за змістом якого значна частина періодів роботи позивачки не підтверджена через не передачу відповідних книг обліку в архів або передачу їх не пронумерованими, не прошнурованими.

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов'язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних та сама по собі не здача облікових книг в архівний відділ не є беззаперечним доказом відсутності у позивачки страхового стажу у зазначені періоди.

При цьому будь яких даних щодо недобросовісності позивачки з цього приводу відповідачем не наведено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем в даному випадку не в повному обсязі використані всі передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого Постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року, способи підтвердження трудового стажу, а тому позов в частині визнання протиправним та скасуваня рішення відповідача від 29 грудня 2016 року за №53 є підставним і підлягає до задоволення.

Що стосується вимог позивачки про зобов'язання їй призначити пенсію з 15.12.2016 року, то вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення тільки шляхом зобов'язання відповідача вирішити питання про призначення у встановленому порядку позивачці пенсії, так як призначення і виплати пенсій належать до повноважень відповідача, а не суду.

Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору, то судові витрати в частині сплати судового збору слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 41, 71, 158-163, 167 КАС України, ст.ст. 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.24, 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі Закарпатської області від 29 грудня 2016 року за №53 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобовязати Тячівське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області вирішити питання про призначення пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_4, України, з 15 грудня 2016 року.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, - протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Головуючий : В.І.Бобрушко