Справа № 826/1551/16
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1551/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А. С. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

22 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Файдюка В. В.

суддів: Мєзєнцева Є. І.

Чаку Є. В.

При секретарі: Марчук О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3, Національної поліції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до начальника Національної поліції України Хатії Деканоїдзе, Національної поліції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Головне управління Національної поліції у Київській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до начальника Національної поліції України Хатії Деканоїдзе, Національної поліції України про (з урахуванням уточнених позовних вимог) визнання бездіяльності начальника Національної поліції України Хатії Деканоїдзе, Національної поліції України щодо невиконання вимог ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», а саме: невжиття заходів до припинення неправомірних дій, не виявлення, не усунення причин та умов, які сприяли порушенням; не забезпечення поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку із заявою чи скаргою рішень; не вирішення питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення; відсутність перевірки стану розгляду заяв чи скарг громадян, невжиття заходів до усунення причин, що їх породжують, відсутність аналізу та інформування населення про хід цієї роботи; обов'язків, передбачених ст. 22 Закону України «Про Національну поліцію», при розгляді скарги громадянина ОСОБА_3 від 03.12.2015 р. протиправною; зобов'язання начальника Національної поліції України, Національної поліції України розглянути скаргу громадянина ОСОБА_3 з дотриманням вимог законодавства та призначити службове розслідування щодо обставин невиконання поліцейськими Головного управління Національної поліції у Київській області власних обов'язків та вказівок прокуратури, начальника слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень № 0000398, № 0001099 та № 003494 для встановлення причин бездіяльності працівників Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, особливо начальника слідчого відділу Осіпова О. О., вжити заходи до припинення неправомірних дій слідчих у досудовому провадженні, виявити та усунути причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечити поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку із заявою чи скаргою рішень; притягнути до відповідальності осіб, з вини яких було допущено порушення; вжити заходи до усунення причин, що породжують скарги, проаналізувати та проінформувати ОСОБА_3 про хід цієї роботи.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Національної поліції України в частині неповідомлення ОСОБА_3 про пересилання його скарги від 03.12.2015 р. за вх. №17/29-ск за належністю до Головного управління Національної поліції у Київській області.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач та відповідач - Національна поліція України подали апеляційні скарги, в яких просять апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити/відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Свої вимоги апелянт - Національна поліція України мотивує тим, що судом першої інстанції неправомірно застосовано до спірних правовідносин ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР (далі - Закон № 393), оскільки доручення було надано заступником голови НП України в межах цього органу, відтак, вимоги про повідомлення позивача про направлення скарги до іншого органу до спірних правовідносин застосовуватись не можуть.

Позивач в апеляційній скарзі свої вимоги мотивує тим, що на виконання ст. 19 Закону № 393 відповідач повинен був на його прохання запросити позивача на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; невідкладно вжити заходів до припинення неправомірних дій ввірених посадових осіб, виявити і усунути причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечити поновлення порушених прав позивача; вирішити питання про відповідальність осіб; особисто організувати та перевірити стан розгляду скарги позивача та поінформувати населення про стан цієї роботи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3, як директор ЗАТ «Нові процеси та апарати», звернувся до голови Національної поліції України Хатії Деканоїдзе зі скаргою від 03.12.2015 р. за вих. №17/29-ск, в якій просив таке:

- встановити причини невиконання слідчими СВ Броварського МВ ГУМВС України в Київській області вказівок прокуратури та начальника СУ ГУМВС України в Київській області Осіпова О. О.;

- встановити причини відсутності контролю та ігнорування начальником СУ ГУМВС України в Київській області Осіповим О. О. невиконання власних вказівок;

- встановити причини неспроможності Трояна В. А. організовувати та змусити своїх підлеглих виконувати функціональні обов'язки при розслідуванні вищезазначених досудових проваджень;

- здійснити дії щодо припинення неправомірного невиконання слідчим СВ Броварського МВ ГУМВС України в Київській області, зокрема Громадським Б. А., вказівок органів прокуратури та начальника СУ ГУМВС України в Київській області;

- здійснити заходи щодо усунення причин та умов, які сприяють невиконанню слідчими у Броварському районі своїх посадових обов'язків щодо розслідування вищезазначених кримінальних справ, невиконання вказівок їх процесуальних керівників;

- запросити заявника на засідання відповідного органу, що розглядає скаргу;

- вирішити питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення (а. с. 8 - 10).

Зазначену скаргу отримано управлінням документального забнзпечення МВС України 03.12.2015 р. та зареєстовано за вх. № 2429/НП (а. с. 116).

Згідно резолюції заступника голови НП України - начальника головного слідчого управління Вакуленка О. Ф., Трояну В. А. - начальнику Головного управління Національної поліції в Київській області надано доручення розглянути, провести перевірку викладеної інформації та вжити заходів реагування відповідно до вимог законодавства. Про результати та вжиті заходи поінформувати автора звернення у встановлений законодавством строк.

Відділом документального забезпечення УРСДЗ ГУМВС України у Київській області скаргу позивача з відповідною резолюцією отримано 08.12.2015 р. та зареєстровано за вх. № 602.

В подальшому, 11.12.2015 р. скаргу позивача отримано слідчим управлінням ГУМВС України у Київській області та зареєстровано за вх. № 523.

За результатами розгляду вказаної скарги слідче управління Головного управління Національної поліції в Київській області листом від 18.12.2015 р. №14/48-вх523 повідомило позивача про хід розслідування кримінальних проваджень №0000398 та №0001099, в якому також наголосило, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора відповідно до ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України здійснюється слідчим суддею місцевого суду, згідно з правилами судового розгляду, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України (а. с. 89 - 60).

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що з цим листом ознайомився під час ознайомлення з матеріалами адміністративного провадження у даній справі.

Таким чином, на думку позивача, має місце бедіяльність голови НП України, як керівника Національної поліції України, що має контролювати виконання поліцейськими норм чинного законодавства, а порушення прав позивача на розумні строки проведення досудового розслідування - наслідками такої бездіяльності.

Розпорядженням КМ України від 16 листопада 2016 р. № 828-р Деканоїдзе Хатію звільнено з посади Голови Національної поліції України за власним бажанням.

17.05.2017 р. позивачем заявлено позовні вимоги також до НП України як державного органу, який повинен виконувати вимоги Закону України «Про звернення громадян».

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимог ст. 7 Закону № 393 Національною поліцією України не повідомлено позивача про пересилання скарги за належністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд першої інстанції обгрунтував свою позицію можливістю позивача оскаржувати дії, рішення, бездіяльність слідчих виключно в межах кримінального провадження за процесуальним законодавством, з огляду на що суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідачів щодо пересилання скарги позивача до органу, уповноваженого на її розгляд.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до пунктів 5, 8, 17 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Керівник органу досудового розслідування - начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України та його заступники, які діють у межах своїх повноважень.

Слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Зі скарги позивача колегією суддів вбачається, що, на його думку, слідчими Броварського РВ МВС України у Київській області допущено порушення, що виявилося у тривалому проведення досудового розслідування (з 2005 року).

При цьому, позивач неодноразово звертався до органів прокуратури та начальника СУ ГУМВС України у Київській області, які встановлювали факт проведення досудового розслідування на низькому професійному рівні, винних осіб було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений, крім іншого, вживати заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадку їх допущення слідчим.

До керівника органу досудового розслідування у відповідності до ст. 3 КПК України посада голови НП України не входить, з огляду на що, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що розгляд скарг на бездіяльність слідчих, допущену в рамках кримінального провадження, не належить до повноважень керівника НП України.

В апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що його скарга подана в розрізі звернення громадянина, а тому процедура її розгляду має регулюватися Законом України «Про звернення громадян».

З даного приводу колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст. 12 Закону № 393 дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про засади запобігання і протидії корупції», «Про виконавче провадження».

Так згідно ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відстуність підстав для розгляду скарги позивача в порядку, передбаченому Законом № 393.

Питання неотримання позивачем листа від 18.12.2015 р. №14/48-вх523 колегією суддів не досліджується, оскільки позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності ГУ НП України у Київській області в цій частині у позові не заявлялися.

В свою чергу, Кримінальний процесуальний кодекс України питання дій інших органів у випадку отримання відповідних скарг, розгляд яких має відбуватися за правилами кримінального процесуального законодавства, не регулює.

Відтак, в цій частині слід застосовувати загальне законодавство у сфері звернення громадян, з чим вірно визначився суд першої інстанції.

У відповідності до ст. 7 Закону № 393 якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що у спірних правовідносинах не мало місце пересилання скарги позивача між різними державними органами, так як обидва органи належать до Національної поліції України.

Суд вважає, що такі доводи апелянта могли заслуговувати на увагу у випадку, якщо б центральний орган виконавчої влади та підпорядкований йому орган мали однакові повноваження щодо розгляду скарги позивача.

Натомість, голова Національної поліції України в розумінні КПК України не має повноважень щодо розгляду скарги позивача в порядку кримінального законодавства, а відтак, стаття 7 Закону № 393 застосована судом першої інстанції до спірних правовідносин правильно.

Також колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про неналежність НП України в якості відповідача у даній справі, з огляду на те, що остання не є правонаступником органів МВС України.

З даного приводу колегія суддів зауважує, що у відповідності до ст. 19 Закону № 393 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, в тому числі, об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Зважаючи на те, що скарга позивача адресована саме голові НП України та предметом позову є бездіяльність голови НП України та НП України, позов заявлено до належних відповідачів.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, які впливають на правильність вирішення справи.

Отже, при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2017 р. про залишення апеляційної скарги без руху було визначено Національній поліції України сплатити судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 606, 32 грн.

Згідно оригіналу платіжного доручення від 18.07.2017 р. № 859 апелянтом сплачено судовий збір у розмірі 1212, 64 грн.

До Київського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання відповідача про повернення переплаченої суми судового збору, зареєстроване 28.07.2017 р. за вх. № 24100.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч.1 статті 98 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність повернення судового збору на користь Національної поліції України у розмірі 606, 32 грн.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, Національної поліції України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2017 року - залишити без змін.

Повернути апелянту - Національній поліції України () з Державного бюджету України суму сплаченого судового збору в розмірі 606 гривень (шістсот шість гривень) 32 копійки згідно платіжного доручення від 18 липня 2017 року № 859.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Файдюк
Суддя Є. І. Мєзєнцев
Суддя Є. В. Чаку

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.