Справа № 639/2664/17
Суддя: Іванова І. В.
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/2664/17
№2-а/639/93/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №4 УПП в м. Харкові лейтенанта поліції Матвієнка Микити Валерійовича про визнання неправомірними дії, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

3 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова, як адміністративного суду, з позовом до інспектора роти №1 батальйону №4 УПП в м. Харкові лейтенанта поліції Матвієнка М.В., в якому просила суд визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 27 квітня 2017 року серії БР №665328 про накладення на неї адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн., а справу закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що 27 квітня 2017 року близько о 21-00 год. Вона керуючи автомобілем Peugeot 206, державний номер НОМЕР_1, зареєстрованим за гр. ОСОБА_3, рухалася з дотриманням правил дорожнього руху по вул. Сумський повз м-ну Свободи у бік збільшення номерів. Пропустивши транспорт, що рухався в зустрічному напрямку, та не завдаючи перешкод ніякому іншому транспорту або пішоходам, вона здійснила поворот ліворуч на майдан Свободи, коли побачила в дзеркалі заднього бачення червоні та сині проблискові маячки та почула звернення до когось через гучномовець. Вона негайно зупинилася і за нею зупинилося авто патрульної поліції. До неї підійшли троє інспекторів поліції та попросили надати їм документи для перевірки. На їх вимогу ОСОБА_1 передала своє посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов'язкового страхування. Після того, як один з інспекторів оглянув її документи, він звинуватив її в тому, що вона, нібито повертаючи ліворуч не ввімкнула покажчик повороту і незважаючи на її заперечення оголосив, що відносно неї буде винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, а саме ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Позивач вказує, що з вказаною постановою вона не згодна, та вважає дії відповідача протиправними, а саму постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки постанова складена з порушенням норм законодавства, а обставини, викладені в ній, не відповідають дійсності. У зв'язку з вищевикладеним позивач була змушена звернутися до суду.

Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримала у повному обсязі, просила суд його задовольнити та надала пояснення аналогічні вищенаведеному.

Відповідач по справі, інспектор патрульної поліції роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції у м. Харкові Матвієнко М.В., в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права.

Виходячи із завдання адміністративного судочинства на адміністративні суди покладено обов`язок при оскарженні рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень, якими є органи соціального захисту населення, перевіряти оскаржувані рішення, дії або бездіяльність на їх відповідність певним критеріям, визначеним ч.3 ст. 2 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 171-2 КАСУ адміністративні справи з приводу рішень , дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, відносини, що склалися між сторонами є публічно-правовими.

ОСОБА_1 звернулася до суду з дотриманням строку, встановленого ст. 289 КУпАП.

Стаття288 КУпАП передбачає, що постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 27.04.2017 року інспектор ПП роти 1 батальйону 4 УПП в м. Харкові лейтенант поліції Матвієнко М.В. (відповідач у справі) виніс постанову серії БР № 665328 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (позивач у справі), якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а.с.4).

У оскаржуваній постанові зазначено, що 27.04.2017 року о 21 годині 22 хвилин позивач, керуючи автомобілем «Peugeot 206», державний номер НОМЕР_1, в м. Харкові по вул. Сумський не подала сигналу лівим ліхтариком повороту перед поворотом ліворуч на майдан Свободи, чим порушила п 9.2 «б» ПДР України.

Заперечуючи проти позову, відповідач надав суду диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського Матвієнко М.В.

Даний відеозапис було продемонстровано в судовому засіданні та встановлено, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Peugeot 206», державний номер НОМЕР_1, у м. Харкові по вул. Сумський не подала сигналу світловим покажчикам повороту перед поворотом ліворуч на майдан Свободи.

Відповідно до п. 1.3 постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 «Про Правила дорожнього руху», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. (п. 1.9 ПДР України).

Пунктом 9.2 «Б» ПДР України передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У судовому засіданні позивач зазначила що постанова не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки вона не порушувала ПДР України. Постанову було винесено з порушенням її прав та чинного законодавства, вона є необґрунтованою, протиправною, незаконною та підлягає скасуванню.

Але, з даними доводами позивача суд не може погодитися виходячи з наступного.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вищевказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута за адресою: м. Харків, м-н Свободи, 8 (вул. Сумська, 89).

Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови, відповідачем було встановлено особу позивача, відповідні відомості про особу позивача зазначено у оскаржуваній постанові.

Оскаржувана постанова підписана позивачем. Суду не надано доказів на підтвердження того, що позивачем заявлялися будь-які клопотання під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, у тому числі, щодо необхідності надання йому часу для підготовки до розгляду справи, щодо надання доказів, пошуку особи, яка буде надавати правову допомогу тощо.

Таким чином, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП, а також відповідачем дотримано приписів ст.285 КУпАП.

Так, згідно зі ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами або представником громадської організації чи органу громадської діяльності.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст.258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Що стосується доводів позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи, то суд вважає помилковим його доводи щодо місця розгляду справи про адміністративне.

Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №1-11/2015 вирішив, що положення ч.1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення (рішення №5-рп/2015 від 26.05.2015р.).

Таким чином відповідач, розглянув справу про адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП, відносно позивача, за місцем вчинення такого правопорушення, тобто в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція Управління патрульної поліції м. Харкова діяв згідно з приписами ч.1 ст.276 КУпАП та у відповідності до вищевказаного рішення Конституційного Суду України.

Усе вищевикладене, на думку суду, свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При цьому суд зважає на те, що пояснення позивача, були спростовані відповідачем під час судового засідання.

Згідно ж ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши всі вищевказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163, 167, 171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського Апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В. Іванова