Справа № 806/2741/16
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року м.Житомир справа № 806/2741/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Кривенко Л.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Цицюрського А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 про визнання незаконними та скасування наказів №221 від 05.10.2016, №110-РС від 05.10.2016, зобов`язання змінити підстави звільнення, нарахувати та виплатити грошове забезпечення і всі передбачені законом доплати та нарахування до дати звільнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- винести постанову, якою Наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за №221 від 05.10.2016 та наказ командира 12 окремого мотопіхотного батальйону 26 артилерійської бригади (по особовому складу) від 05.10.2016 №110-РС, яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, знято з котлового забезпечення частини із 06жовтня 2016 року і направлено на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати незаконним та скасувати в частині визначення підстав звільнення;

- зобов`язати командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 м. Бахмут та командира 12 окремого мотопіхотного батальйону 26 артилерійської бригади змінити підставу звільнення ОСОБА_1 з військової служби, а саме: формулювання щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до підпункту "е" (за службовою невідповідністю) Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" на "звільнення з військової служби відповідно до пункту "б" ч. 6 ст. 26 "за станом здоров`я" Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", а також нарахувати та виплатити належне грошове забезпечення та всі передбачені законом ОСОБА_1 , як учаснику АТО, доплати та нарахування до дати звільнення - 06.10.2016.

В обґрунтування позову зазначає, що всупереч наявності медичного висновку про непридатність до продовження військової служби за станом здоров`я та перебування ОСОБА_1 на обстеженні та лікуванні на час винесення наказу про звільнення, його звільнено з військової служби з формулюванням "за службовою невідповідністю", що не відповідає вимогам закону та порушує права та законні інтереси позивача.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача та заперечення представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

07 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 укладено Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу (а.с. 31-32).

Як вбачається з копії посвідчення про відрядження №554 від 06 травня 2016 року, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 , старшого солдата, водія-електрика відряджено до в/ч пп. В2277 м. Бердичів, Житомирська область (а.с. 12).

04 жовтня 2016 року було проведено службове розслідування по факту відсутності на службі військовослужбовців частини старших солдатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 39-42). За результатами службового розслідування прийнято наказ №664 від 04.10.2016 (а.с.43).

Наказом командира 12 окремого мотопіхотного батальйону 26 артилерійської бригади (по особовому складу) від 05 жовтня 2016 року №110-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом "е" (за службовою невідповідністю) (а.с.92).

05 жовтня 2016 року наказом №221 командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині), відповідно до підпункту "е" пункту 1 частини восьмої статті 26 (за службовою невідповідністю) Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", на підставі наказу командира 12 окремого мотопіхотного батальйону 26 артилерійської бригади (по особовому складу) від 05 жовтня 2016 року №110-РС, старшого солдата ОСОБА_1 , старшого водія автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення роти забезпечення 12 окремого мотопіхотного батальйону 26 артилерійської бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " звільнити з військової служби у запас та виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, зняти з котлового забезпечення частини з 06 жовтня 2016 року і направити на військовий облік до Херсонського ОВК м. Херсона (а.с 46).

Позивач вважає підстави звільнення, зазначені в наказах №221 та №110-РС від 05.10.2016 такими, що порушує його права та інтереси.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення), Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міноборони від 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170), Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом Міноборони від 11.06.2008 № 260 (далі - Інструкція № 260), Постановою КМ України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (далі - Постанова).

Щодо підстав звільнення ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Встановлено, що у період із 26.07.2016 по 19.08.2016 (а.с. 18), із 30.08.2016 по 01.09.2017 (а.с. 25), із 05.09.2016 по 15.09.2016 (а.с. 19), із 06.06.16 по 14.06.2016 (а.с. 20), із 21.09.16 по 07.10.2016 (а.с. 30) ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні. Як пояснив в судовому засіданні позивач, він повідомляв відповідача про те, що перебуває на лікуванні.

Представник відповідача в судовому засіданні зауважив, що на розгляд командування були представлені сумнівні ксерокопії документів про перебування старшого солдата ОСОБА_1 у цивільних медичних закладах, в яких він знаходився на профілактичному лікуванні. Однак, доказів визнання недійсними документів, наданих ОСОБА_1 про перебування на лікуванні, відповідачем не надано.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься свідоцтво про хворобу №847 від 15.09.2016, з якого вбачається, що захворювання ОСОБА_1 так, пов`язане з проходженням військової служби. Непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с. 27). На звороті свідоцтва про хворобу міститься відмітка госпітальної ВЛК.

Згідно п. 240 Положення, військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я.

Отже, звільнення позивача за підпунктом "е" пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" є неправомірним.

Рішення про дальше проходження військової служби військовослужбовцями, які визнані обмежено придатними до проходження військової служби в мирний час, приймає посадова особа, до чиєї номенклатури призначення належить посада, яку займає військовослужбовець на підставі відповідних клопотань.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про зміну підстави звільнення ОСОБА_1 із підпункту "е" пункту 1 частини 8 статті 26 (за службової невідповідністю) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - замінити на звільнення з військової служби відповідно до підпункту "б" частини 6 статті 26 (за станом здоров`я) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Що стосується наказу командира 12 окремого мотопіхотного батальйону 26 артилерійської бригади (по особовому складу) від 05 жовтня 2016 року №110-РС щодо звільнення старшого солдата ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Так, згідно підпункту "е" п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону, під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.

Пунктом 228 Положення встановлено, що звільнення з військової служби через службову невідповідність здійснюється в разі прийняття рішення про звільнення осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (крім прапорщиків і мічманів) за фактом невиконання (неналежного виконання) ними службових обов`язків, що призвело до тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків.

Як передбачено пунктом 12.3 Інструкції №170, з моменту оголошення мобілізації до введення правового режиму воєнного стану або прийняття рішення про демобілізацію особи рядового, сержантського і старшинського складу військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (крім прапорщиків і мічманів), за фактом невиконання (неналежного виконання) службових обов`язків, що призвело до тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків, наказами по особовому складу посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення, звільняються з військової служби через службову невідповідність за підставою, визначеною підпунктом "е" пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідачем жодних доказів того, що з боку ОСОБА_1 мало місце невиконання (неналежного виконання) службових обов`язків, що призвело до тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків, не надано.

Окрім того, суд звертає увагу, що позивач на момент прийняття наказів від 05.10.2016 №110-РС, №221 та звільнення перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.30).

За приписами чинного законодавства, звільнення зі служби під час перебування на лікарняному є неприпустимим, оскільки відповідно до ч.3 ст.40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Таким чином чинним законодавством встановлено заборону звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів", не допускається звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду викладеної в інформаційному листі № 753/11/13-10 від 26.05.2010 та підготовленої на підставі аналізу, вивчення та узагальнення практики Верховного Суду України, у разі, якщо при вирішенні спору щодо звільнення публічних службовців, спірні правовідносини не врегульовано нормами спеціальних законів - застосуванню підлягають норми трудового законодавства.

З огляду на викладене, суд вважає, що наказ командира 12 окремого мотопіхотного батальйону 26 артилерійської бригади (по особовому складу) від 05 жовтня 2016 року №110-РС щодо звільнення старшого солдата ОСОБА_1 є таким, що прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) м. Бахмут від 05 жовтня 2016 року №221 є похідним від наказу №110-РС, суд вважає за необхідне визнати його протиправним та скасувати.

Щодо позовної вимоги про виплату належного грошового забезпечення та всіх доплат та нарахувань, суд зазначає наступне.

У наказі командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.10.2016 № 221 (а.с.46) щодо ОСОБА_1 вказано:

- не виплачувати надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 60 % з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавку за вислугу років за 30 (тридцять) діб вересня 2016 року та за 5 (п`ять) діб жовтня місяця 2016 року;

- не виплачувати щомісячну грошову премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 580 % посадового окладу за 30 (тридцять) діб вересня 2016 року та 5 (п`ять) діб жовтня місяця 2016 року;

- не виплачувати щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою КМУ від 22.09.2010 №889 зі змінами, в розмірі 60 % місячного грошового забезпечення за 30 (тридцять) діб вересня 2016 року та 5 (п`ять) діб жовтня місяця 2016 року.

Відповідно п. 10.1 Інструкції №260, грошове забезпечення особам рядового складу, які проходять військову службу за контрактом, за весь період безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах, але не більше чотирьох місяців з дня вибуття з військової частини (крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі терміни перебування на лікуванні) обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Пунктом 15.1 Інструкції №260 передбачена виплата особам рядового складу, які проходять військову службу за контрактом, надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірах до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Розміри надбавки за виконання особливо важливих завдань установлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, яке оформлюється наказом Міністра оборони України (п. 15.4 Інструкції №260).

В Інструкції №260 зазначено:

- "15.7. Командири (начальники) військових частин (установ та організацій) у разі несвоєчасного або неякісного виконання завдань за місяць, у якому військовослужбовцями було допущено несвоєчасне або неякісне виконання завдань (а військовослужбовцями, зазначеними в пункті 15.2 цієї Інструкції, крім цього, несвоєчасну та неякісну розробку проектів нормативно-правових актів, експертизу таких актів), мають право зменшувати розмір надбавки за виконання особливо важливих завдань або скасовувати (відміняти) її.

Рішення про зменшення розміру надбавки або її скасування (відміну) оформлюється наказом командира (начальника) військової частини (установи, організації) на підставі поданих за командою рапортів безпосередніх командирів (начальників) з клопотанням про зменшення розміру надбавки або її скасування (відміну).

У наказі про зменшення розміру надбавки або її скасування (відміну) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для прийняття такого рішення.";

- "15.14. Підставою для виплати військовослужбовцям надбавки за виконання особливо важливих завдань є:

військовослужбовцям, зазначеним у пункті 15.1 цього розділу, - наказ командира військової частини (командирам військових частин - накази вищих командирів /начальників/) про вступ до виконання обов`язків за посадою (основною чи тимчасово виконуваною), у якому зазначається розмір надбавки";

- "31.1. Командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби.

Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково.";

- "31.2. Розміри премії, але не менше 10 відсотків посадових окладів, установлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження служби.

- "31.6. Командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії повністю:

за невихід на службу без поважних причин;

за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння);

у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження військового звання на один ступінь, позбавлення військового звання (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладання дисциплінарного стягнення вищим командиром /начальником/);

у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (за місяць, у якому така постанова надійшла у військову частину);

у разі накладення на військовослужбовця у календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення "зауваження" (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником)).

31.7. Військовослужбовці не преміюються за той розрахунковий місяць, у якому вони допустили порушення чи проступок (за винятком випадків, передбачених абзацами четвертим - шостим пункту 31.6 розділу XXXI цієї Інструкції).

Рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих за командою в кінці місяця клопотань безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.

Забороняється позбавляти премії військовослужбовців протягом кількох місяців за одне допущене порушення."

Постановою передбачено:

"1. Установити щомісячну додаткову грошову винагороду:

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):

з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2. Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення."

Згідно Наказу Міноборони від 27.01.2016 № 44 "Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році":

"2. Щомісячне грошове забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) виплачувати з розрахунку:

основні види грошового забезпечення (оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років);

надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби (у відсотках посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) всім військовослужбовцям - 50 відсотків;

премія:

військовослужбовцям на посадах рядового, сержантського та старшинського складу, яким встановлено посадовий оклад за:

щомісячна додаткова грошова винагорода:

у розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення на місяць усім військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби);

інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення - у розмірах, визначених нормативно-правовими актами.

Грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів військових навчальних закладів із числа осіб, які не перебували на військовій службі перед зарахуванням на навчання, вихованцям військових оркестрів) нараховувати та виплачувати в поточному місяці за минулий до 20 числа щомісячно."

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачу безпідставно, в порушення вимог чинного законодавства України не виплачувались за 30 (тридцять) діб вересня 2016 року та 5 (п`ять) діб жовтня місяця 2016 року щомісячна грошова премія за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 580 % посадового окладу, надбавка за виконання особливо важливих завдань у розмірі 60 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою КМУ від 22.09.2010 №889 зі змінами, в розмірі 60 % місячного грошового забезпечення, а тому зобов`язує відповідача нарахувати ОСОБА_1 зазначені додаткові види грошового забезпечення.

Щодо матеріальної допомоги за 2016 рік згідно наказу Міністерства оборони України від 11.09.2008 № 260, яку ОСОБА_1 не отримував, суд зазначає наступне.

Відповідно п. 33.2 Інструкції, матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги. Як пояснив в судовому засіданні позивач, за місцем штатної служби у 2016 році він не писав заяви на виплату матеріальної допомоги.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача нараховувати та виплачувати позивачу матеріальну допомогу за 2016 рік згідно наказу Міністерства оборони України від 11.09.2008 №260.

Керуючись статтями 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира 12 окремого мотопіхотного батальйону 26 артилерійської бригади (по особовому складу) від 05 жовтня 2016 року №110-рс. щодо звільнення старшого солдата ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) м. Бахмут від 05 жовтня 2016 року №221 щодо звільнення старшого солдата ОСОБА_1 .

Зобов`язати командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 м. Бахмут та командира 12 окремого мотопіхотного батальйону 26 артилерійської бригади змінити формулювання підстави звільнення старшого солдата ОСОБА_1 - з військової служби відповідно до підпункту "е" пункту 1 частини 8 статті 26 (за службової невідповідністю) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - на звільнення з військової служби відповідно до підпункту "б" частини 6 статті 26 (за станом здоров`я) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Зобов`язати військову частину-польова пошта НОМЕР_1 м. Бахмут нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткові види грошового забезпечення, а саме:

- надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 60 % з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавку за вислугу років за 30 (тридцять) діб вересня 2016 року та 5 (п`ять) діб жовтня місяця 2016 року;

- щомісячну грошову премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 580 % посадового окладу за 30 (тридцять) діб вересня 2016 року та 5 (п`ять) діб жовтня місяця 2016 року;

- щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою КМУ від 22.09.2010 року № 889 зі змінами, в розмірі 60 % місячного грошового забезпечення за 30 (тридцять) діб вересня 2016 року та 5 (п`ять) діб жовтня місяця 2016 року.

В решті позовних вимог -відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Е.Черняхович

Повний текст постанови виготовлено: 22 серпня 2017 р.