Справа № 826/5855/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 серпня 2017 року № 826/5855/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Качура І.А., Келеберди В.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом до третя особа проТовариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " Поліс" Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України ПН ЛМНО Барбуляк Христина Миколаївна скасування Наказу від 25.04.2017р.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " Поліс", звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України (надалі - Відповідач 1), Міністерства юстиції України (надалі - Відповідач 2), третя особа ПН ЛМНО Барбуляк Христина Миколаївна, в якому просить: визнати незаконним та скасувати висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 25 квітня 2017 року за результатами розгляду скарги ТОВ «КМЦ «ТРУСКАВЕЦЬ» від 18 квітня 2017 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2017 року за №11683-0-33-17; визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1406/5 від 25.04.2017 р. «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», підставою для якого є висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 25 квітня 2017 року за результатами розгляду скарги ТОВ «КМЦ «ТРУСКАВЕЦЬ.» від 18 квітня 2017 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2017 року за №11683-0-33-17.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що розгляд та прийняття спірного Наказу про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: права власності на нерухоме майно на підставі Договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за Позивачем, були здійснені з порушенням вимог законодавства.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи.

На адресу суду від Відповідача 2 надійшли заперечення на позовну заяву, в яких останній проти позову заперечує в повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про розгляд справи.

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від ПН ЛМНО Барбуляк Х.М. надійшли письмові пояснення, в яких остання просить задовольнити позовні вимоги Позивача в повному обсязі.

У відповідності до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 20.04.2017 р. до Міністерства юстиції України надійшла Скарга №б/н від 18.04.2017 р. подана ТОВ «КМЦ «ТРУСКАВЕЦЬ» (надалі - Скарга).

В Скарзі ТОВ «КМЦ «ТРУСКАВЕЦЬ» зазначено, що під час проведення державним реєстратором - приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. реєстраційних дій, було грубо порушено вимоги законодавства у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: здійснено реєстраційні дії не беручи до уваги наявність Ухвали Франківського районного суду м. Львова про накладення арешту на спірне майно та не встановлення державним реєстратором факту виконання умов Договору іпотеки.

Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 25.04.2017 р вирішено задовольнити скаргу ТОВ «КМЦ «ТРУСКАВЕЦЬ» від 18.04.2017 р. частково. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.01.2017 р. №33584716, прийняте приватним нотаріусом у частині оскарження рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Наказом заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації №1406/5 від 25.04.2017 року (надалі - Наказ №1406/5), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - скасовані.

Зі змісту Наказу № 1406/5, слідує, що він прийнятий на підставі ч. 2, 5 ст. 26, пп «а» п. 2 ч.6 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1128, та висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 25.04.2017 року за результатами розгляду скарги ТОВ «КМЦ «ТРУСКАВЕЦЬ» від 18.04.2017 р.

Наказом №14065 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке прийнято приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М.

Позивач вважає висновки комісії та Наказ є незаконним та прийнятий з порушенням вимог щодо процедури розгляду скарг на рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а його зміст не відповідає вимогам законодавства.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтовання позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.09.2008 р. між ФОП ОСОБА_2 (Позичальником) та ВАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк») був укладений кредитний договір №10.128/08-КД, згідно якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти (кредит) на таких умовах: сума кредиту - 1300000,00 доларів США; строк кредитування 7 років - до 08.09.2015 р.; проценти за користування кредитом 16 відсотків річних, а позичальник зобов'язався використати кредит на передбачені в кредитному договорі цілі, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання в порядку і строки, передбачені кредитним договором.

Згідно п.5.1 кредитного договору позичальник зобов'язався повернути банку отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом в повному обсязі в строки та у порядку, встановлені кредитним договором. Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що порядок і строк повернення кредиту здійснюється згідно графіку, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

Крім того, 09.09.2008 р. між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк», (іпотекодержателем) та ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» (іпотекодавецем), який є майновим поручителем за зобов'язаннями ФОП ОСОБА_2, було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Чичерською Л.О. зареєстрований в реєстрі за № 1843.

Згідно п.1.3 іпотечного договору, іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нежитлову будівлю, а саме: будівлю Палацу культури «Мир», за планом земельної ділянки позначеною літерою «А3», цегляна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яка належить на праві власності, і на яку, відповідно до законодавства може бути звернено стягнення. Загальна площа нежитлового приміщення складає 7774,7 кв.м.

У зв'язку з її невиконанням, ВАТ «ВТБ Банк» звернувся з позовом до Господарського суду Львівської області про дострокове стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.12.2009 р. у справі №26/202, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2010 р., у задоволенні позову ВАТ «ВТБ Банк» про дострокове стягнення з ФОП ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором відмовлено на підставі того, що непідписання сторонами кредитного договору графіка повернення кредиту свідчить про погодження повернення позичальником кредиту та сплату процентів за користування кредитом в строк, зазначений у п.1.1 кредитного договору, тобто - до 08.09.2015 р.

В подальшому, між ПАТ «ВТБ Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» 18.11.2015 р. укладено договір №21МБ відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами, згодом - додаткову угоду №1 від 27.11.2015 р. до цього договору, а 01.12.2015 р. - договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О., зареєстрований в реєстрі за №2225, відповідно до яких банк відступив право вимоги за спірними кредитним договором та договором іпотеки ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс».

ТзОВ «Фінансова «Компанія Поліс» надіслало ТОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» та фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 вимогу №26.01.2016-3 від 26.01.2016 р. про усунення порушення (в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку»), в якій повідомило про наявність заборгованості згідно кредитного договору. У своїй вимозі ТзОВ «Фінансова «Компанія Поліс» вимагало сплатити заборгованість у повному обсязі у 30-денний термін та попередило, що у випадку несплати зверне стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Вищезазначені обставини встановлені Рішенням Господарського суд Львівської області від 31.10.2016р. по справі №914/2225/16, яке залишено без змін Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16 березня 2017 р.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як зазначає Позивач 18.11.2016 р. ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" було зареєстровано право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 7774,7 кв.м, що розташована за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Бориславська, будинок 7, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 115.

Представником ТОВ "Фінансова компанія " Поліс" подано 19.06.2017 р. до приватного нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності).

Державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. 26.01.2017 р. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33584716.

Як встановлено Судом, рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Барбуляк Х.М., на підставі яких було здійснено державну реєстрацію речового права - права власності прийнято відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Скасоване на підставі Наказу №1406/5 рішення про державну реєстрацію речових прав було прийнято 25.04.2017 року.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Статтею 7 Закону передбачено, що розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України здійснює Мін'юст (п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону).

Зокрема, Мін'юст розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір) (п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону).

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 37 Закону).

На виконання вказаного припису, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (надалі - Порядок №1128).

З урахуванням викладеного суд зазначає, що Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 року № 37/5 затверджено Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, зареєстроване в Мін'юсті від 13.01.2016 року за №42/28172 (надалі - Положення №37/5).

Відповідно до п. 2 розділу І, п. 1, п. 8 розділу ІІІ такого Положення, Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року N 1128 (далі - Порядок), забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації. Формою роботи комісії є засідання, які проводяться у разі потреби. Дату, час і місце проведення засідання комісії визначає її Голова. Рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії.

З метою встановлення факту правомірності чи, навпаки, протиправності дій відповідачів щодо оформлення та видачі оскаржуваних висновків і наказів, необхідним є дослідження питання дотримання Комісією порядку розгляду скарг.

Відповідно до п.п. 3, 4 Порядку №1128, розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у п. 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Така скарга у день її надходження реєструється суб'єктом розгляду скарги відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах.

Відсутність обов'язкових відомостей у скарзі та документів, що долучаються до скарги, передбачених Законами, не є підставою для відмови у її реєстрації.

Скаржник може відкликати подану скаргу на будь-якому етапі її розгляду. У такому випадку скарга залишається без розгляду.

Розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян" з урахуванням особливостей, передбачених Законами, які обраховуються з моменту реєстрації її суб'єктом розгляду скарги.

Пунктами 5-7 Порядку №1128 визначено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення:

1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги);

2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги;

3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб'єкта розгляду скарги.

У разі коли розгляд скарги відповідно до Законів здійснюється іншим суб'єктом розгляду скарги, така скарга у строк не більше п'яти календарних днів з моменту її реєстрації пересилається суб'єктом розгляду скарги, яким отримано скаргу, за належністю відповідному суб'єкту розгляду скарги, про що повідомляється відповідному скаржнику.

Строк розгляду скарги у випадку, передбаченому абзацом першим цього пункту, обраховується з дати її реєстрації належним суб'єктом розгляду скарги. При цьому вимога Законів щодо строків подання скарги вважається виконаною, якщо така скарга подана у відповідні строки до суб'єкта розгляду скарги, який пересилав її до належного суб'єкта розгляду скарги.

У разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб'єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Тобто, як вбачається із зазначеної норми, Комісія перед початком розгляду скарги по суті повинна встановити чи подана скарга із дотриманням строків, встановлених для її подання. У разі якщо строк подання скарги порушено, - повинно бути прийнято мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Згідно з ч. 3 ст. 37 Закону, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Позивач в позовній заяві зазначає, що рішення державним реєстратором (Приватним нотаріусом Барбуляк Х.М.) прийнято 26.01.2017 р., а зі скаргою на дане рішення ТОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» звернулося 18.04.2017 р., тобто після спливу 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що ТОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» (надалі - Скаржник) до скарги надано Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: № 78572590 від 22.01.2017 р. та №84206514 від 04.04.2017 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону, інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом.

Також Суд приймає до уваги позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16.11.2016 року №6-2469цс16, згідно з якою, порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який особа не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Особа повинна також довести той факт, що вона не могла дізнатися про порушення свого права, що також випливає із загального правила, встановленого нормами законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як вбачається з поданих до скарги документів вбачається, що Скаржник здійснював моніторинг відомостей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Суд звертає увагу, що з поданих документів встановити дату коли Скаржник дізнався про порушення своїх прав не можливо, що в свою чергу свідчить, що комісією не було дотримано вимог законодавства для встановлення дати порушених прав ТОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець».

З аналізу матеріалів справи та норм права вбачається, що Комісією порушено порядку розгляду скарги в частині встановлення факту дотримання скаржником строку подання скарг.

Крім того, Позивач звертає увагу Суду, що Відповідачами не було дотримано вимоги вимоги законодавства, в частині щодо перевірки віднесення до розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги).

У відповідності до п. 5 Порядку №1128 визначено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Як вбачається з скарги Скаржником додано Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 11.01.2017 р. по 465/6234/16-ц про скасування забезпечення позову (надалі - Ухвала суду від 11.01.2017 р.)

В Ухвалі суду від 11.01.2017 р. зазначено наступне: «за наявності накладеного арешту на майно ТзОВ "КМЦ "Трускавець" згідно ухвали про забезпечення позову від 07 листопада 2016 року, права Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" як іпотекодержателя на одержання задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у порядку, визначеному ст.ст. 36-38 Закону України "Про іпотеку" та договором іпотеки, є порушеними, в зв'язку з чим з метою усунення порушень прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 07 листопада 2016 року в частині накладення арешту в межах суми позову - 3 500 000 грн. на належне ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» (82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська,47; ) нерухоме майно: нежитлову будівлю загальною площею 7774,7 кв.м., реєстраційний номер майна 7377043, розташовану за адресою:Львівська обл., м.Трускавець, вул. Бориславська, буд.47, яке належить ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 09.09.2004 року, видане виконавчим комітетом Трускавецької міської ради та заборони Державним реєстраторам прав на нерухоме майно та особам на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно проводити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії наслідком яких є зміна власника майна, яке належне ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» (82200, Львівська область, м.Трускавець, вул. Бориславська,47; ідентифікаційний код юридичної особи: 32404113) підлягає скасуванню.».

З рішення суду вбачається, що спірне майно належить Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" як іпотекодержателя за договором іпотеки.

Судом встановлено, що у серпні 2016 року ТОВ "Культурно-мистецький центр "Трускавець" звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, ТОВ "Фінансова компанія "Поліс", ПАТ "ВТБ Банк" про визнання недійсним кредитного договору №10.128/08-КД від 09.09.2008 укладеного між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством "ВТБ Банк", договору іпотеки, укладеного між ТОВ "Культурно-мистецький центр "Трускавець" та Відкритим акціонерним товариством "ВТБ Банк", дана інформація є доступною та розміщена в ЄДРСР (http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 31.10.2016 у справі №914/2225/16, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 р. у задоволенні позову відмовлено.

Позивач зазначає, що в провадженні Вищого господарського суду України перебуває справа №914/2225/16 за касаційною скаргою ТОВ "Культурно-мистецький центр "Трускавець".

Суд звертає, що станом на 20.04.2017 р. (станом на час подання скарги) існував судовий спір відносно спірного нерухомого майна та переходу права власності на дане майно.

Відповідач 2 в запереченнях на позовну заяву зазначає, що Скаржник в скарзі не зазначив інформацію про наявність будь-якого спору, при цьому наголосив, що судовий спір з порушеного у вищевказаній скарзі питання про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 33584716 від 26.01.2017 р. - відсутній.

Судом не береться до уваги пояснення Відповідача 2, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та норм права Відповідач не був позбавлений права перевірити інформацію в ЄДРСР про встановлення відсутності спору між сторонами по спірному нерухому майну.

Крім того, Судом здійснено перевірку в ЄДРСР щодо наявності спору в розділі «Пошук за контекстом» при введені в пошук - ТОВ "Культурно-мистецький центр "Трускавець", в розділі форма судочинства «Господарське» наявна інформація по 5 об'єктам (Постанова ВГСУ по справі 914/2225/16 (1 документ); Постанова та ухвала ВГСУ та Постанова Львівського апеляційного господарського суду по справі №914/1782/16 (3- документа); Постанова ВГСУ по справі № 26/202 (1- документ), що в свою чергу давало можливості Відповідачам перевірити та встановити наявність спору про між сторонами по спірному нерухому майну (http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Проте, як вбачається з матеріалів справи Відповідачі не скористалися відомостями, які містяться в ЄДРСР, що призвело до неповного встановлення підстав для прийняття до розгляду скарги Скаржника до розгляду.

У відповідності до п. 9 ч. 8 ст. 37 Закону, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що в даному випадку Відповідач 2 повинен був повернути скаргу Скаржнику у відповідності до п. 9 ч. 8 ст. 37 Закону.

Суд також погоджується із доводами Позивача про порушення його права на участь в розгляді питання, що стосується його прав та законних інтересів, з наступних підстав.

Так, пунктом 3 Розділу ІІІ «Порядок роботи комісії» «Положення про комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації», який затверджено наказом Міністерства юстиції України №37/5 від 12.01.2016 року, передбачено обов'язок комісії повідомити усіх заінтересованих осіб про порядок денний запланованого засідання, дату, час і місце його проведення, а також надіслати членам комісії та зазначеним особам матеріали в електронному або паперовому вигляді.

Відповідно до частини 9 «Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації» під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів.

У відповідності до частини 11 «Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації» копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті.

Відповідач 2 в запереченнях на позовну заяву зазначає наступне: «На виконання п. 11 Порядку відповідачем було надіслано копії скарг на адреси суб'єкта оскарження та заінтересованої особи, що підтверджується копіями супровідних листів від 21.04.2017 №11683-0-33-17/19К та №2/11683-0-33-17/19К (ст.ст. 24-25 матеріалів розгляду скарги) в той час як засідання Комісії відбулося 25.04.2017, тобто Позивач був повідомлений завчасно . Також було розміщено оголошення про засідання комісії на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, про що в матеріалах справи наявні докази, а саме роздруківка з офіційного сайту Мін'юсту (ст. 26 матеріалів розгляду скарги). ».

Судом досліджено матеріали розгляду скарги та встановлено, що в них відсутні докази направлення листа повідомлення про розгляд Скарги, а на стор. 24-25 міститься лише Лист, який мав бути направлений на адресу Позивача, що в свою чергу свідчить про те, що Позивача комісією не було повідомлено про розгляд скарги.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази повідомлення Позивача та третьої особи про розгляд скарги ТОВ "Культурно-мистецький центр "Трускавець" від 18.04.2017 року. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення на адресу Позивача копії скарги та доданих до неї документів.

Суд вважає, що не повідомлення Позивача про подання та розгляд скарги безпосередньо має вплив на його права та інтереси, адже за результатами розгляду скарг зроблено висновок про необхідність скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.01.2017 р. №33584716.

Відповідач в запереченнях на позовну заяву зазначає, що з Рекомендованого повідомлення 1 вбачається, що: направлено його на адресу керівника ТОВ «ТРУСКАВЕЦЬ», а не на адресу ТОВ «ТРУСКАВЕЦЬ», як передбачено Договором іпотеки; на самому повідомленні відсутня дата його вручення; відсутня відмітка про ге, хто отримав Рекомендоване повідомлення 1 (уповноважена особа, особа за довіреністю, особисто); відсутній підпис особи, яка одержала рекомендоване повідомлення; рекомендоване повідомлення не містить прізвища працівника поштового зв'язку; з відстеження пересилання поштових відправлень (http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/) вбачається, що Рекомендоване повідомлення 1 зі штриховим ідентифікатором Ц 078 взагалі не зареєстровано в системі. З Рекомендованого повідомлення 2 вбачається, що воно повертається за місцем обслуговування; відповідно до Чека 2 Рекомендоване повідомлення 2 направлялося лише ОСОБА_2, тимчасом як адресатами за Вимогою 2 є ОСОБА_2 та ТОВ «ТРУСКАВЕЦЬ»; з відстеження пересилання поштових відправлень (http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/) вбачається, що Рекомендоване повідомлення 1 зі штриховим ідентифікатором Ц 726 взагалі не зареєстровано в системі.

З Висновку Комісії від 25.04.2017 р. вбачається, що під Рекомендоване повідомлення 1 зі штриховим ідентифікатором Ц 078 мається на увазі направлення 25.04.2016 р. вимоги про усунення порушень в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», а під Рекомендованого повідомлення 2, мається на увазі направлення 26.01.2016 р. вимоги про усунення порушень в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Постановою Вищого Господарського суду України від 11 липня 2017 р. по справі №914/2225/16 встановлено, що ТзОВ «Фінансова «Компанія Поліс» надіслало ТОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» та фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 вимогу №26.01.2016-3 від 26.01.2016 р. про усунення порушення (в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку»), в якій повідомило про наявність заборгованості згідно кредитного договору. У своїй вимозі ТзОВ «Фінансова «Компанія Поліс» вимагало сплатити заборгованість у повному обсязі у 30-денний термін та попередило, що у випадку несплати зверне стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що не запросивши всіх учасників до розгляду скарги та не витребування (не перевірення) всіх доказів призвело до того, що Відповідачами не було належним чином встановлені всі обставини справи та прийнято передчасне рішення.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи №914/2225/16 Судом встановлено, що на адресу Скаржника було направлено Вимогу №26.01.2016-3 від 26.01.2016 р. про усунення порушення (в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку»), а отже доводи Відповідачів, про те, що Рекомендованого повідомлення 2 не було належним чином направлено на адресу Скаржника є необґрунтованими та такими, що містять лише припущення.

Крім того, Суд звертає увагу Відповідачів, що інформація про відстеження пересилання поштових відправлень (http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/) за штрихкодами можлива лише протягом шести місяців (п. 122 Постанови КМ України від 5 березня 2009 р. N 270), а враховуючи, що Відповідач 1 перевіряв відстеження за 2016 р. (26.01.2016 р. та 25.04.2016 р.) 25.04.2017 р., після спливу даного строку, а тому в базі Укрпошти інформація штриховими ідентифікаторами: Ц 726, Ц 078 - відсутня.

Комісії оформляється висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії (п. 8 розділ ІІІ Положення №37/5).

В подальшому на підставі висновку Комісії суб'єктом розгляду скарг, яким є Мін'юст, приймається мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні у формі наказу.

Зокрема, згідно з п.п. 12-14 Порядку №1128, за результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Якщо у скарзі заявлено дві або більше вимог, комісія надає правову оцінку кожній із них, яка включається до висновку комісії.

Висновок комісії, на підставі якого суб'єктом розгляду скарги приймається рішення про задоволення скарги, обов'язково містить інформацію про те, що: 1) рішення, дії або бездіяльність суб'єкта оскарження не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації; 2) скарга підлягає задоволенню в повному обсязі чи частково (з обов'язковим зазначенням у якій частині) шляхом прийняття суб'єктом розгляду скарги рішень, передбачених п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п. 2 ч. 6 ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що саме на підставі висновку комісії приймається Мін'юстом приймається рішення за результатами розгляду скарг в формі наказу.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Наказ Мін'юста №1406/5 від 25.04.2017 р. «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» прийнято з порушенням вимог законодавства, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

В частині позовних вимог щодо визнання незаконним та скасувати висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 25 квітня 2017 року за результатами розгляду скарги ТОВ «КМЦ «ТРУСКАВЕЦЬ» від 18 квітня 2017 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2017 року за №11683-0-33-17, Суд зазначає наступне.

У відповідності до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Як вже зазначено вище, рішення Комісії оформляється висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії (п. 8 розділ ІІІ Положення №37/5).

Оскаржуваний висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 25.04.2017 року, який складений за наслідками розгляду по суті скарги ТОВ "Культурно-мистецький центр "Трускавець" за своїм змістом і правовим визначенням має рекомендаційний характер, а отже, не є обов'язковим для прийняття Міністерством юстиції України наказу саме у відповідності до цього висновку.

Крім цього, зазначений висновок не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні закону і не створює для особи обов'язків та наслідків за результатами його прийняття.

Зазначені правові висновки знайшли своє відображення в постанові Вищого адміністративного суду України від 07.06.2017 року по справі №К/800/35906/16.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі по справі, як суб'єкти владних повноважень, не виконали покладений на них обов'язок щодо доказування правомірності вчинення дій та бездіяльності.

З урахуванням викладеного, Суд приходить висновків про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1406/5 від 25.04.2017 р. «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Міністерства юстиції України за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " Поліс" () судові витрати в сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді І.А. Качур

В.І. Келеберда