Справа № 243/5475/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хаустова Т.А.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року справа №243/5475/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією в складі

головуючого судді Гайдара А.В.

суддів Василенко Л.А.,

Ханової Р.Ф.

при секретареві судового засідання Святодух О.Б.

за участю представника відповідача Радчинської Т.В. (за довіреністю)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 липня 2017 року у справі № 243/5475/17 за позовом ОСОБА_4 до Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити певні дії-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області (далі: відповідач, Слов'янське ОУПФУ Донецької області, управління), в якому просив: визнати протиправними дії (в частині припинення виплати пенсії) Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області та визнати протиправною його ж бездіяльність в частині невиплати пенсії з квітня 2017 року; зобов'язати Слов'янське об'єднане управління пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії за віком та сплатити заборгованість за період, починаючи з квітня 2017 року; звернути постанову до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. (арк.справи 1-6)

Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 липня 2017 року зазначений позов ОСОБА_4 задоволений, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 квітня 2017 року;

визнано неправомірним та скасовано рішення Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області «Про припинення нарахування та виплати пенсії за особовим рахунком НОМЕР_3» від 30 березня 2017 року;

зобов'язано Слов'янське об'єднане управління пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_4 та виплатити заборгованість за період, починаючи з 01 квітня 2017 року, на рахунок ОСОБА_4, відкритий позивачем раніше у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України»;

допущено негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати ОСОБА_4 пенсії у межах суми стягнення за один місяць;

зобов'язано Слов'янське об'єднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області в місячний термін після набуття законної сили постановою подати до Слов'янського міськрайонного суду звіт про її виконання. (арк.справи 39-47).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відсутність внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування є порушенням обов'язкової умови для отримання соціальних послуг відповідно до ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». (арк.справи 50-53) .

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відповідачеві відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач - ОСОБА_4 є пенсіонером, отримує пенсію за віком, що підтверджено пенсійним посвідченням серія НОМЕР_2, виданого пенсійним фондом України (арк.справи 13).

Відповідно до довідки від 18 лютого 2015 року № , ОСОБА_4 взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Зареєстроване місце проживання ОСОБА_4: АДРЕСА_1, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2. (арк.справи 12).

Розпорядженням Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області від 16 березня 2015 року ОСОБА_4 взято на облік.

З 01 квітня 2017 року відповідачем припинено виплату пенсії ОСОБА_4, що підтверджується рішенням Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області від 30 березня 2017 року про припинення нарахування та виплати пенсій за особовим рахунком НОМЕР_3 (арк.справи 34).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з квітня 2017 року на підставі непідтвердження її місця перебування.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Згідно статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону №1058 за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області від 30 березня 2017 року припинено виплату пенсії позивачеві з квітня 2017 року. (арк.справи 34)

Пенсійний орган в апеляційній скарзі посилається на те, що позивачеві припинено виплату пенсії рішенням пенсійного органу у зв'язку зі скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи, що позбавляє відповідача можливості та законних підстав для поновлення виплати пенсії (арк. справи 50-53).

Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI (далі - Закон №1058).

Згідно з ч.1 ст.49 Закону №1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи наведені норми, колегія суддів дійшла висновку про порушення відповідачем вимог ч.1 ст. 49 Закону №1058, оскільки з квітня 2017 року позивачеві припинено виплату пенсії за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Оцінюючи спірні правовідносини колегія суддів застосовує положення Конституції України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов'язків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В даному випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього на відміну від інших громадян України певні перешкоди в отриманні його пенсії, яка призначена у зв'язку з трудовою діяльністю, та потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без прийняття відповідного рішення тощо.

Колегія суддів застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в діях відповідача містяться ознаки дискримінації відносно позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України згідно діючого законодавства.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_4 з квітня 2017 року та скасування спірного рішення про припинення виплати пенсії.

Решта позовних вимог щодо зобов'язання відповідача поновити нарахування і виплату пенсії за віком ОСОБА_4 та виплатити заборгованість з квітня 2017 року також підлягають задоволенню, оскільки є похідними від задоволених позовних вимог.

На підставі встановлених обставин справи та наведених нормативно-правових норм, які регулюють спірні відносини, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову у повному обсязі, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.195, ст. 196, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст.212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 липня 2017 року у справі № 243/5475/17 - залишити без задоволення.

Постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 липня 2017 року у справі № 243/5475/17 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17 серпня 2017 року. Повний текст ухвали складений та підписаний колегією суддів протягом п'яти днів.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий А.В.Гайдар

Судді Л.А. Василенко

Р.Ф. Ханова