Справа № 804/15266/15
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 р. справа № 804/15266/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

27 жовтня 2015 року Державне підприємство «Придніпровська залізниця» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення адміністративного позову від 23.11.2015 р., просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС від 16.09.2015 року № , № 1 (т.1 а.с. 3-10, т.15 а.с. 42-84).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем на підставі висновків, викладених в акті № 81/28-01-48-03-01073828 від 31.08.2015 р., прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення № та № від 16.09.2015 р., якими підприємству збільшено грошові зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1 590 106,98 грн., та з податку на прибуток на суму 1 160 632,70 грн. Позивач з зазначеними рішеннями не погоджується, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки здійснював господарську діяльність у відповідності до вимог податкового законодавства. Зокрема, позивач стверджує, що проведені ним господарські операції у повному обсязі підтверджені документами первинного бухгалтерського та податкового обліку, складеними відповідно до встановлених вимог, підписаними повноважними представниками сторін та скріпленими печатками сторін, які використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності ДП «Придніпровська залізниця». Вказані первинні документи на предмет повноти та правильності їх оформлення, узгодженості з обліковими відомостями щодо їх оприбуткування на підприємстві та використання у власній господарській діяльності відповідачем не аналізувались, а висновок про нікчемність правочинів ґрунтується на результатах аналізу податкової звітності зазначених контрагентів на момент перевірки, а також пов'язаний з відсутністю у податкового органу даних, які б свідчили про наявність у контрагентів-постачальників задекларованих основних фондів, технічного персоналу, виробничих потужностей, складських приміщень та інших засобів ведення господарської діяльності. Такі висновки податкового органу, на думку позивача, суперечать положенням ст.ст. 204, 215 ЦК України, якими закріплено принцип презумпції правомірності правочинів, оскільки нікчемність правочинів позивача з його контрагентами відповідачем з посиланням на встановлені юридичні факти, які б прямо вказували на їх недійсність, не доведена. Крім того, висновки відповідача суперечать принципу індивідуальної відповідальності платника податків, який не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства з боку його контрагентів. Посилаючись на зазначені доводи, позивач просить скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств

Представником відповідача надані письмові заперечення, в яких зазначено, що СДПІ з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального ГУ ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «Придніпровська залізниця» з питань дотримання вимог податкового законодавства України, правильності, повноти нарахування та своєчасності сплати ПДВ, за результатами якої складено акт перевірки № 81/28-01-48-03-01073828 від 31.08.2015 р., яким встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства. Зазначені висновки відповідач обґрунтовує відсутністю в певних документах прізвищ, посад, підписів посадових осіб, які дозволили здійснення господарських операцій, та осіб, які безпосередньо здійснювали такі операції; відсутність інформації про видані доручення та отримання товарно-матеріальних цінностей; відсутність на певних документах номерів, дат, печаток; наявність у різних первинних документах, якими оформлювались одні і ті самі господарські операції, суперечливих відомостей стосовно їх здійснення; встановлення фактів невідповідності ТМЦ, поставлених згідно видаткових та товарно-транспортних накладних, оприбуткованих на балансі ДП «Придніпровська залізниця»; відсутність економічної доцільності при здійсненні певних господарських операцій, та, як наслідок, відсутність зв'язку таких операцій з господарською діяльністю платника податків. Зазначене свідчить про непідтвердження фактичного здійснення господарських операцій позивача із зазначеними в акті контрагентами. Посилаючись на викладене, відповідач вважає, що висновки податкового органу є обґрунтованими та правомірними, а тому податкові повідомлення-рішення скасуванню не підлягають.

В судове засідання 02.06.2016 року представник позивача, повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, не з'явився, надав до суду клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні повідомила про відсутність додаткових пояснень, з клопотанням про допит свідків або проведення судових експертиз по справі не зверталась.

Враховуючи, що в судове засідання прибули не всі особи, що беруть участь у розгляді справи, та за відсутності потреби у виклику свідків та проведенні судових експертиз, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, розгляд справи завершено без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

На підставі наказу № 133 від 30.07.2015 р. та направлень на перевірку № 48/28-01-48 від 31.07.2015 р. та № 56/28-01-48-03 від 04.08.2015 р., виданих СДПІ з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України посадовими особами відповідача в період з 31.07.2015 р. по 20.08.2015 р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «Придніпровська залізниця» з питань дотримання вимог податкового законодавства України, правильності, повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету за період з 01.12.2014 по 30.04.2015 року, податку на прибуток за 2014 року, за результатами якої складено акт № 81/28-01-48-03-01073828 від 31.08.2015 р. (т.1 а.с. 47-119).

Згідно висновків вказаного акту, перевіркою встановлено порушення п.44.1 ст. 44, п.138.2 ст. 138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 506 162,94 грн., в тому числі за 2014 рік - податок на прибуток (рядок 11 податкової декларації з податку на прибуток) в сумі 506 162,94 грн., а також порушення п.44.1 ст.44, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України, в результаті чого позивачем завищено податковий кредит на загальну суму 1 006 071,32 грн., в тому числі по періодам: грудень 2014 року - на суму 466 275,90 грн., лютий 2015 року - на суму 39 841,59 грн., березень 2015 року - на суму 299 359,33 грн., квітень 2015 року - на суму 200 594,5 грн.

Не погодившись з вищевказаними висновками, позивачем 04.09.2015 року подані письмові заперечення на акт перевірки (т.1 а.с. 39-46).

Листом від 11.09.2015 р. № 7997/28-01-48-03-16 СДПІ у м. Дніпропетровську МГУ ДФС повідомила позивача про залишення висновків акту перевірки без змін (т.1 а.с. 29-38). Водночас, у вказаному листі зазначено, що при розгляді акту перевірки було виявлено арифметичну помилку, у зв'язку з чим:

- абзац 5 сторінки 10 акту перевірки викласти у наступній редакції: «Враховуючи викладене у п.3.2.2.2, у п.3.2.2.2-3.2.2.12 даного акту перевірки, а також той факт, що ДП «Придніпровська залізниця» не заперечує факт наявності товарно-матеріальних цінностей нібито придбаних у контрагентів зазначених у п.3.2.1.2-3.2.1.18, 3.2.1.26, перевіркою встановлені факти невключення до складу доходів, що враховуються при визначені об'єктів оподаткування, сум безоплатно отриманих товарно-матеріальних цінностей, що призвело до порушення п.135.2, пп.135.5.4 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, та заниженню доходів, що враховуються при визначенні об'єктів оподаткування на суму 3 020 450,40 грн., у т.ч. за 2014 рік - 3 020 450,40 грн.»;

- абзац 2 сторінки 14 викласти у наступній редакції: «Проведеною за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 перевіркою встановлено заниження податку на прибуток за період на загальну суму 773 755,14 грн., у тому числі: за 2014 рік - податок на прибуток (рядок 11 податкової декларації з податку на прибуток) у сумі 773 755,14 грн.»;

- абзац 10 сторінки 71 «Висновок» викласти у наступній редакції: «Перевіркою встановлено порушення:

- п.44.1 ст. 44, п.138.2 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 773 755,14 грн., у тому числі: - за 2014 рік податок на прибуток (рядок 11 податкової декларації з податку на прибуток) у сумі 773 755,14 грн.

- п.44.1 ст.44, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ДП «Придніпровська залізниця» завищено податковий кредит на загальну суму 1 006 071,32 грн., у тому числі по періодам: грудень 2014 року - на суму 466 275,90 грн., лютий 2015 року - на суму 39 841,59 грн., березень 2015 року - на суму 299 359,33 грн., квітень 2015 року - на суму 200 594,5 грн.»

16.09.2015 року відповідачем на підставі висновків акту перевірки винесені податкові повідомлення-рішення: № , яким підприємству збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1 590 106,98 грн., в т.ч. за основним платежем - в розмірі 1 006 071,32 грн., за штрафними санкціями - в розмірі 503 035,66 грн., та № , яким підприємству збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на суму 1 160 632,70 грн., в т.ч. за основним платежем - в розмірі 773 755,14 грн., за штрафними санкціями - в розмірі 386 877,57 грн. (т.1 а.с. 12-15).

Не погодившись с вказаними рішеннями, позивачем 23.09.2015 року подано скаргу до Міжрегіонального головного управління ДФС за № НДЕ-9/764 від 23.09.2015 р. (т.1 а.с. 24-28).

Листом від 13.10.2015 р. № 23031/10/28-10-10-4-33 позивача повідомлено про залишення податкових повідомлень-рішень без змін (т.1 а.с. 16-23).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

З акту перевірки та матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для винесення оспорюваних рішень стали висновки податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками: ТОВ «ЦГУ», ТОВ «ТІАРЕ», ТОВ «ЄФ-Пласт», ТОВ «Група Індастріал», ПП «Профгрупа АД», ТОВ «Харківський вагонобудівний завод», ПрАТ «Київський електротехнічний завод «Транссигнал», ТОВ «Дніпрорембуд», ТОВ «Вторінвест Т», ТОВ «Маден-Днепр», ТОВ «Промислова-торгівельна компанія «Авангард» за період з 01.12.2014 по 30.04.2015 року (по взаємовідносинам позивача за вказаний період з підприємствами: ТОВ «Харківський вагонобудівний завод», ТОВ «ЄФ-Пласт» та ТОВ «Дніпрорембуд» за результатами перевірки порушень не встановлено).

В ході перевірки встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем укладались договори з контрагентами-постачальниками: ТОВ «ЦГУ», ТОВ «ТІАРЕ», ТОВ «ЄФ-Пласт», ТОВ «Група Індастріал», ПП «Профгрупа АД», ТОВ «Харківський вагонобудівний завод», ПрАТ «Київський електротехнічний завод «Транссигнал», ТОВ «Дніпрорембуд», ТОВ «Вторінвест Т», ТОВ «Маден-Днепр», ТОВ «Промислова-торгівельна компанія «Авангард».

Оскільки в ході перевірки не підтверджено факт реального придбання товарів у контрагентів ТОВ «ЦГУ», ТОВ «ТІАРЕ», ТОВ «Група Індастріал», ПП «Профгрупа АД», ПрАТ «Київський електротехнічний завод «Транссигнал», ТОВ «Вторінвест Т», ТОВ «Маден-Днепр», ТОВ «Промислова-торгівельна компанія «Авангард», податковим органом зроблено висновки про безпідставне віднесення розрахунків по цим операціям до складу валових витрат, сформованих з вказаними контрагентами, та про завищення податкового кредиту по таким операціям.

Розглядаючи правомірність визначених податковим органом ДП «Придніпровська залізниця» грошових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість, а також з метою встановлення факту здійснення господарської операції, правомірності формування витрат та податкового кредиту для цілей визначення об'єкта оподаткування, суд зазначає, що встановленню підлягають, зокрема, такі обставини, як рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Вказана позиція викладена в листах Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 та від 01.11.2011 року №1936/11/13-11.

Зокрема, у листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» проаналізовано відповідні законодавчі норми та наголошено на тому, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. Також у листі визначено приблизний перелік обставин, які можуть указувати на відсутність відповідної господарської операції.

При цьому, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Навіть наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, якщо реальність здійснених господарських операцій ставиться під сумнів.

Таким чином, з метою підтвердження або спростування висновків податкового органу про непідтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами необхідно встановити фактичні обставини спірних правовідносин та достовірність наданих доказів, з огляду на їх наявність та відповідність за зовнішніми ознаками вимогам нормативних актів.

З акту перевірки вбачається, що підставою для донарахування грошових зобов'язань стали висновки податкового органу про придбання товарно-матеріальних цінностей у невстановлених осіб та формування показників податкової звітності по операціям, які не мали на меті реального настання наслідків.

Так, висновки про завищення податкового кредиту на загальну суму 1 006 071,32 грн. та, як наслідок, прийняття податкового повідомлення-рішення від 16.09.2015 року в розрізі контрагентів базуються на наступному:

- по ТОВ «Група Індастріал» податковим органом зазначено про завищення податкового кредиту на загальну суму 366 941,19 грн., в т.ч. за березень 2015 року на суму 189 013,69 грн. та за квітень 2015 року на суму 177 927,50 грн. Підставою для таких висновків стало те, що по ланцюгам постачання товару не встановлено законного джерела походження товару, та встановлено невідповідність у часі подій щодо транспортування та оформлення документів. Зокрема, з акту перевірки слідує, що до перевірки не надано: до податкових накладних № 1 до № 40 від 19.03.2015; від № 41 до № 80 від 20.03.2015 та від № 81 до № 128 платіжні доручення, бухгалтерські довідки та сертифікати якості; до податкових накладних від № 129 до № 159 від 23.03.2015 та від № 160 до № 239 від 24.03.2015 не надано рахунки-фактури, видаткові накладні, платіжні доручення, бухгалтерські довідки, документи на підтвердження транспортування ТМЦ, сертифікати якості, документи щодо поставки та оприбуткування ТМЦ, записи із журналу заїзду автотранспорту, картки складського обліку, записи із журналу реєстрації довіреностей та інші наявні документи по зазначеним взаємовідносинам; під час проведення перевірки підприємством не підтверджено факт транспортування вказаних ТМЦ саме в березні 2015 року (товарно-транспортні накладні оформлені березнем 2015 року до перевірки не надано); номенклатура товару та кількість, які зазначені в товарно-транспортних накладних не співпадає з даними видаткових накладних; невідповідність реквізитів видаткових накладних зазначених у товарно-транспортних накладних. Тобто, перевіркою встановлено;

- по ТОВ «Маден Дніпро» податковим органом зазначено про завищення податкового кредиту за квітень 2015 року на суму 10 390,91 грн. Підставою для таких висновків стало те, що згідно видів діяльності ТОВ «Маден Дніпро» не є виробником ТМЦ, поставлених на ДП «Придніпровська залізниця». Зокрема, з акту перевірки слідує, що проведеним дослідженням інформації, накопиченої у базах ДФС, не встановлено контрагентів (постачальників) ТМЦ, які в подальшому були реалізовані на ДП «Придніпровська залізниця»; згідно податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом січня-квітня 2015 року не встановлено факту виписування податкових накладних на адресу ТОВ «Маден Дніпро» на поставку товарів, які було продано ДП «Придніпровська залізниця». Крім того, СДПІ у м. Дніпропетровську МГУ ДФС листом 25.03.2015 р. № 6367/7/04-63-22-04-17 була отримана податкова інформація від ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, в якій зазначено: «…встановлено відсутність ТОВ «Маден Дніпро» за адресою реєстрації, підприємство не має складських приміщень та виробничих потужностей, кількість працюючих на підприємстві складає 1 особа, а саме ОСОБА_1, який є директором та засновником. Станом на 01.07.2015 року 1 ДФ не подано»;

- по ТОВ «Промислова-торгівельна компанія «Авангард» податковим органом зазначено про завищення податкового кредиту за квітень 2015 року на суму 12 276,09 грн. Підставою для таких висновків стало те, що податковим органом встановлено обрив ланцюга постачання поставлених ТМЦ; у товарно-транспортній накладній від 23.04.2015 року в пункті «супровідні документи» вказана податкова накладна від 23.04.2015 № РН-23/04-6, а в накладній «Найменування вантажу» - Накладка буксового прорізу К 23.02-00.00.00.0, хоча згідно видаткової накладних найменування товару - «Пластина тангенціальна LNUX-301940»;

- по ТОВ «Центр гальмівного устаткування» податковим органом зазначено про завищення податкового кредиту за грудень 2015 року на суму 466 276,90 грн. Підставою для таких висновків стало те, що при дослідженні ланцюга постачання від виробника, встановлено скачок ціни понад 70% від прямих постачальників, в деяких рахунках не вказано прізвище особи, яка його виписала; видаткова накладна та акт приймання-передачі частини товару складено не за місцем фактичного здійснення господарської операції; місто розвантаження згідно ТТН не збігається з даними видаткових накладних, кількість ТМЦ зазначена у ТТН не збігається з кількістю оприбуткованого товару; неможливо встановити де зберігались ТМЦ поставлені за період грудень 2014 року; зазначені у ТТН автомобілі не зареєстровані в журналі в'їзду автотранспорту та територію підприємства, товарно-транспортні накладні заповнені з порушенням вимог наказу Міністерства транспорту України від 29.12.1995 р.;

- по ТОВ «Вторінвест Т» податковим органом зазначено про завищення податкового кредиту за березень 2015 року на суму 71 793,48 грн. Підставою для таких висновків стало те, що відповідно даних інформаційних ресурсів податкових органів ТОВ «Вторінвест Т» не є виробником поставленої на ДП «Придніпровська залізниця» продукції (єврорубероід Бікроеласт ЕКП 4, євроруберойд Бікроеласт ЕПП, цемент ПЦ ІІ/А-Ш-400, праймер бітумний ТЕХНОНІКОЛЬ № 01). З акту перевірки слідує, що позивачем не було надано ні паспорти, ні сертифікати походження, ні сертифікати якості виробника, товарино-матеріальних цінностей, що в свою чергу не дає можливості встановити походження товару; також до перевірки не надано: рахунки-фактури, видаткові накладні, платіжні доручення, бухгалтерські довідки, документи, які підтверджують транспортування ТМЦ, сертифікати якості, документи щодо поставки та оприбуткування ТМЦ, записи із журналу заїзду автотранспорту, картки складського обліку, записи із журналу реєстрації довіреностей та інші наявні документи по зазначеним відносинам; підприємством до того ж документально не підтверджено факт отримання товару від постачальника ТОВ «Вторінвест Т», у зв'язку з ненаданням видаткових накладних. Таким чином, не можливо встановити факт передачі права власності на ТМЦ (цементу ПЦ ІІ/А-Ш-400), які нібито були отримані від ТОВ «Вторінвест Т». Також, неможливо встановити, у якій формі проводилися розрахунки за поставлений товар, та розмір заборгованості по розрахунках між ТОВ «Вторінвест Т» та ДП «Придніпровська залізниця»;

- по ТОВ «Тіаре» податковим органом зазначено про завищення податкового кредиту за лютий 2015 року у розмірі 39 841,59 грн. Підставою для таких висновків стало те, що відповідачем за результатами перевірки не встановлено законного походження товару. Як слідує з акту перевірки, товарно-транспортні накладні на товари (дошки хвойних порід та дошки твердих порід (дубові)) не оформлені належним чином, тобто не відповідають чинному законодавству та не можуть свідчити про транспортування товару на склад ДП «Придніпровська залізниця»;

- по ПрАТ «Київський електротехнічний завод «Транссигнал» податковим органом зазначено про завищення податкового кредиту за березень 2015 року на суму 27 744,92 грн. Підставою для таких висновків стало те, що між підприємствами ДП «Придніпровська залізниця» та ПрАТ «Київський електротехнічний завод «Транссигнал» наявна розбіжність у сумі 28 816,93 грн., яка на думку податкового органу, свідчить про факт не відображення контрагентом податкових зобов'язань та, як наслідок, невиконання ним своїх податкових зобов'язань перед бюджетом - несплати податків. У зв'язку з чим, відповідачем зроблено висновок про те, що така податкова накладна не є податковим документом та не дає покупцю права на податковий кредит;

- по ПП «Профгрупа АД» податковим органом зазначено про завищення податкового кредиту за березень 2015 року на суму 10 807,24 грн. Підставою для таких висновків стало те, що ДП «Придніпровська залізниця» було нібито придбано товар за ланцюгом постачання до якого залучені контрагенти, можливість здійснення якими господарської діяльності перебуває під сумнівом внаслідок обмеженості ресурсів, необхідних для її здійснення у сфері суспільного виробництва. Як слідує з акту перевірки відповідачем було встановлено, (в т.ч. за допомогою АС «Податковий Блок») ланцюг постачання товару (кабель) від ТОВ «Мастер-Кабель України» - ТОВ «Сафа Груп» - ПП «Профгруп АД» до кінцевого споживача ДП «Придніпровська залізниця». При цьому, згідно аналізу Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Мастер-Кабель Україна» - виробник в березні реалізував ТОВ «Сафа Груп» кабель АВВГ за ціною - 46000 грн./км., у свою чергу ТОВ «Сафа Груп» реалізовує кабель АВВГ ПП «Профгруп АД» з націнкою 174 781,05 грн./км (стрибок ціни). ПП «Профгруп АД» реалізовую кабель АВВГ ДП «Придніпровська залізниця» з націнкою 11620,05 грн./км. Таким чином, податковим органом зроблено висновок про те, що ДП «Придніпровська залізниця» придбало кабель АВВГ за вищенаведеним ланцюгом з націнкою 505 %.

Досліджуючи господарські операції позивача з ТОВ «Група Індастріал», суд зазначає наступне.

Актом перевірки та матеріалами справи підтверджено, що позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Група Індастріал» у період з 01.03.2015 року по 30.04.2015 року.

За наслідками господарських відносин позивачем включено до сум податкового кредиту за березень 2015 року - 189 013,69 грн., та за квітень 2015 року - 177 927,5 грн. Податковим органом за результатами дослідження господарських операцій позивача з вказаним контрагентом зроблено висновок про завишення податкового кредиту на суму 3 66 941,19 грн., в т.ч. за березень 2015 року на суму 189 013,69 грн. та за квітень 2015 року - 177 927,5 грн.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем надано: реєстр платіжних документів за період з 01.03.2015 року по 30.04.2015 року на підтвердження факту оплати за придбані у ТОВ «Група Індастріал» товари; копії рахунків на оплату із зазначенням кількості та вартості товарів (колодок гальмівних) №№ 14-53 від 19.03.2015 року, №№ 54-93 від 20.03.2015 року; №№ 94-141 від 23.03.2015 року; податкові накладні; видаткові накладні; товарно-транспортні накладні; приймальні акти (т.1. а.с 120-253, т, 2 а.с. 1-252, т.3 а.с. 1-250, т.4 а.с. 1-249, т.5 а.с. 1-251, т.6 а.с. 1-252, т.7 а.с. 1-251, т.8 а.с. 1-245, т.9 а.с. 1-253, т. 10 а.с. 1-254, т. 11 а.с. 1-97, т.15 а.с. 112-165).

Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження правомірності формування податкового кредиту з даним контрагентом, судом виявлено наступні розбіжності.

У наданих рахунках на оплату не вказано ПІБ особи, яка їх склала, у видаткових накладних не зазначено ПІБ, номер і дата довіреності особи, яка отримала товар. В податкових накладних не зазначено номери рахунків-фактур, згідно яких вони виписані. Товарно-транспортні накладні датовані 19.12.2014 року, 02.01.2015 року, 10.01.2015 року, 12.01.2015 року, 24.01.2015 року, 12.02.2015 року, 13.02.2015 року, тоді як всі інші документи (податкові та видаткові накладні, рахунки-фактури) датовані березнем 2015 року.

Також, суд звертає увагу не неточності, які містяться у наданих паперових носіях, наприклад: у товарно-транспортній накладній № 191201 від 19.12.2014 року зазначено про перевезення гальмівних колодок чавунних типу «С» та тип «Ф», проте у видаткових накладних вказано лише колодки гальмівні чавунні типу «Ф»; у товарно-транспортній накладній № ЦГУ-0002 від 02.01.2015 р. зазначено про перевезення колодок гальмівних чавунних типу «М» та тип «Ф», проте у видаткових накладних вказані колодки гальмівні чавунні типу «Ф». Окрім того, у товарно-транспортній накладній № 101201 від 19.02.2014 р. у графі «супроводжувальні документи на вантаж» вказана видаткова накладна РН-0082 від 19.12.2014 р., в той час, як згідно приймальних актів ця ТТН відноситься до видаткових накладних від 19.03.2015 р.; у ТТН № 240115 від 24.01.2015 р. у графі «супроводжувальні документи на вантаж» вказана видаткова накладна РН-0010 від 24.01.2015, в той час як згідно приймальних актів ця ТТН відноситься до видаткових накладних від 20 та 23 березня 2015 р.; у ТТН № 130201 від 13.02.2015 у графі «супроводжувальні документи на вантаж» вказана видаткова накладна РН-0027 від 13.02.2015 р., в той час як згідно приймальних актів ця ТТН відноситься до видаткових накладних 23.03.2015 р.; у ТТН № 120101 від 12.01.2015 р. у графі «супроводжувальні документи на вантаж» вказана видаткова накладна РН-0002 від 12.01.2015, в той час, як згідно приймальних актів ця ТТН відноситься до видаткових накладних від 23.03.2015 р.

Наявність зазначених розбіжностей у первинних документах, які є істотними, свідчить про не підтвердження позивачем правомірності включення до податкового кредиту сплачених сум податку на додану вартість за березень 2015 року - у розмірі 189 013,69 грн., та за квітень 2015 року - у розмірі 177 927,5 грн.

При цьому, факт придбання позивачем товарів (колодок чавунних) та оприбуткування їх на складі судом не ставиться під сумнів, однак з долучених до матеріалів справи документів неможливо підтвердити, що саме постачальником вказаного товару було ТОВ «Група Індастріал».

Висновки податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій позивача з вказаним контрагентом не спростовано позивачем в ході судового розгляду справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з висновками податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту в розмірі 366 941,19 грн., в т.ч. за березень 2015 року - на суму 189 013,69 грн. та за квітень 2015 року - на суму 177 927,5 грн.

Досліджуючи господарські операції позивача з ТОВ «Маден-Дніпро», суд зазначає, що за наслідками господарських відносин позивачем включено до податкового кредиту за квітень 2015 року суму 10 390,91 грн. Податковим органом за результатами дослідження господарських операцій позивача з вказаним контрагентом зроблено висновок про завишення податкового кредиту на вказану суму.

Матеріалами справи підтверджено, що у вказаного контрагента позивачем придбавася товар (льодоруб 150 мм. з держаком, граблі віялові металеві з черенком 70-788, перфоратор MPR 35 Status, гільза, поршень, палець, кільця (комплект), прокладка фільтруючого елемента, манжета коленвала передня (пер. кришка) та ін.).

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем надано: реєстр та копії платіжних документів за період з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року на підтвердження факту оплати за придбані у ТОВ «Маден-Дніпро» товари; рахунки-фактури № МД-0120 від 18.03.2015 року; № МД-0121 від 18.03.2015 року; № МД-0122 від 18.03.2015 року; № МД-0123 від 18.03.2015 року; № МД-0124 від 18.03.2015 року; № МД-0125 від 18.03.2015 року; № МД-0126 від 18.03.2015 року; № МД-0127 від 18.03.2015 року; № МД-0128 від 18.03.2015 року; № МД-0129 від 18.03.2015 року; № МД-135 від 17.04.2015 року; № МД-132 від 17.04.2015 року; № МД-131 від 17.04.2015 року; № МД-139 від 17.04.2015 року; видаткові накладні № МД-021 від 02.04.2015 року; № МД-022 від 02.04.2015 року; № МД-023 від 02.04.2015 року; № МД-024 від 02.04.2015 року; № МД-025 від 02.04.2015 року; № МД-026 від 02.04.2015 року; № МД-027 від 02.04.2015 року; № МД-028 від 02.04.2015 року; № МД-029 від 02.04.2015 року; № МД-030 від 02.04.2015 року; № МД-32 від 30.04.2015 року; № МД-31 від 30.04.2015 року; № МД-30 від 30.04.2015 року; № МД-33 від 30.04.2015 року; податкові накладні № 2 від 02.04.2015 року; № 4 від 02.04.2015 року; № 5 від 02.04.2015 року; № 6 від 02.04.2015 року; № 7 від 02.04.2015 року; № 8 від 02.04.2015 року; № 9 від 02.04.2015 року; № 10 від 02.04.2015 року; № 11 від 02.04.2015 року; № 86 від 30.04.2015 року; № 85 від 30.04.2015 року; № 84 від 30.04.2015 року; № 87 від 30.04.2015 року; техніко-економічне обґрунтування доцільності закупівлі; товарно-транспортні накладні; копії реєстру довіреностей на отримання товару; картки складського обліку матеріалів (т. 11 а.с. 98-250).

Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження правомірності формування податкового кредиту, судом виявлено наступні розбіжності.

Так, у рахунках-фактурах та видаткових накладних не зазначено ПІБ особи, яка їх виписала, номера та дати довіреності, за якою вони були отримані. У видаткових накладних номер і дата довіреності не співпадають з номером і датою, які зазначені в журналі реєстрації довіреностей. У видатковій накладній № МД-021 від 02.04.2015 зазначено номер і дата довіреності від 02.04.2015 року № 1102, а у журналі реєстрації довіреностей зазначено № 316 від 03.04.2015 року. У наданих товарно-транспортних накладних у графі «Пункт навантаження (місцезнаходження)» зазначено «м. Дніпропетровськ», без точного наведення пункту навантаження; відсутні відомості стосовно навантажувально-розвантажувальних робіт. Видаткові накладні оформлені 02.04.2015 року, проте приймальні акти мають дату 09.04.2015 року, тоді як згідно карток складського обліку товар оприбутковано на склад 13.04.2015 року.

При цьому, факт придбання позивачем товарів (льодоруб 150 мм. з держаком, граблі віялові металеві з черенком 70-788, перфоратор MPR 35 Status, гільза, поршень, палець, кільця (комплект), прокладка фільтруючого елемента, манжета коленвала передня (пер. кришка) та ін.) та оприбуткування їх на складі не ставиться під сумнів, однак, з долучених до матеріалів справи документів неможливо підтвердити, що постачальником вказаного товару було саме ТОВ «Маден-Дніпро».

При розгляді спірних правовідносин суд також приймає до уваги узагальнену податкову інформацію по ТОВ «Маден-Дніпро» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.10.2014 р. по 31.10.2014 р., згідно якої ТОВ «Маден-Дніпро» здійснювало діяльність, спрямовану на надання податкової вигоди третім особам. Крім того, податковим органом на підставі узагальнення інформаційних даних встановлено відсутність зазначеного контрагента за податковою адресою, відсутність виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності, у зв'язку з чим вбачається відсутність об'єктів оподаткування при придбанні-продажу товарів за період з 01.10.2014 р. по 31.10.2014 р. (т.16 а.с. 5-15).

Висновки податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій позивача з вказаним контрагентом не спростовано позивачем в ході судового розгляду справи. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає обґрунтованими висновки податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту в розмірі 10 390,91 грн., в т.ч. за квітень 2015 року - 10 390,91 грн.

Таким чином, позивачем документально не підтверджена правомірність включення до податкового кредиту сплачених сум податку на додану вартість за квітень 2015 року у розмірі 10 390,91 грн.

Стосовно господарських операцій позивача з ТОВ «Вторінвест Т», суд враховує, що позивачем по вказаним взаємовідносинам було включено до податкового кредиту за березень 2015 року суму 71 793,48 грн. Податковим органом за результатами дослідження господарських операцій позивача з вказаним контрагентом зроблено висновок про завишення податкового кредиту на суму 71 793,48 грн.

У вказаного контрагента позивачем придбався товар (євро рубероід Бікроеласт ЕКП 4, євро руберойд Бікроеласт ЕПП, цемент ПЦ ІІ/А-Ш-400, праймер бітумний ТЕХНОНІКОЛЬ № 01).

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем надано:

рахунки на оплату № 1 від 16.03.2015 року; № 4 від 19.03.2015 року; № 5 від 19.03.2015 року; № 6 від 19.03.2015 року; № 7 від 19.03.2015 року; № 8 від 19.03.2015 року; № 9 від 19.03.2015 року; № 10 від 19.03.2015 року; № 11 від 19.03.2015 року; № 12 від 19.03.2015 року; № 13 від 19.03.2015 року; № 14 від 19.03.2015 року; №15 від 19.03.2015 року; № 16 від 19.03.2015 року; № 17 від 19.03.2015 року; № 18 від 19.03.2015 року; № 19 від 19.03.2015 року; № 20 від 19.03.2015 року; № 21 від 19.03.2015 року; № 22 від 19.03.2015 року; № 23 від 19.03.2015 року; № 24 від 19.03.2015 року; видаткові накладні № 72 від 24.03.2015 року; № 73 від 24.03.2015 року; № 74 від 24.03.2015 року; № 75 від 24.03.2015 року; № 76 від 24.03.2015 року; № 77 від 24.03.2015 року; № 78 від 24.03.2015 року; № 79 від 24.03.2015 року; № 80 від 24.03.2015 року; № 81 від 24.03.2015 року; № 82 від 24.03.2015 року; № 83 від 24.03.2015 року; № 84 від 24.03.2015 року; № 85 від 24.03.2015 року; № 86 від 24.03.2015 року; № 87 від 24.03.2015 року; № 88 від 24.03.2015 року; № 89 від 24.03.2015 року; № 90 від 24.03.2015 року; № 91 від 24.03.2015 року; № 92 від 24.03.2015 року; № 93 від 24.03.2015 року; податкові накладні № 71 від 24.03.2015 року; № 72 від 24.03.2015 року; № 73 від 24.03.2015 року; № 74 від 24.03.2015 року; № 75 від 24.03.2015 року; № 76 від 24.03.2015 року; № 77 від 24.03.2015 року; № 78 від 24.03.2015 року; № 79 від 24.03.2015 року; № 80 від 24.03.2015 року; № 81 від 24.03.2015 року; № 82 від 24.03.2015 року; № 83 від 24.03.2015 року; № 84 від 24.03.2015 року; № 85 від 24.03.2015 року; № 86 від 24.03.2015 року; № 87 від 24.03.2015 року; № 88 від 24.03.2015 року; № 89 від 24.03.2015 року; № 90 від 24.03.2015 року; № 91 від 24.03.2015 року; № 92 від 24.03.2015 року; акти приймання-передачі товару; техніко-економічне обґрунтування доцільності купівлі товару; приймальні акти; картки складського обліку (т.13 а.с. 34-171).

Водночас, актом перевірки зафіксовано, що позивачем під час перевірки не було надано документів (рахунки-фактури, видаткові накладні, платіжні доручення, бухгалтерські довідки, документи, які підтверджують транспортування ТМЦ, сертифікати якості, документи щодо поставки та оприбуткування ТМЦ, записи із журналу заїзду автотранспорту, картки складського обліку, записи із журналу реєстрації довіреностей та інші наявні документи по зазначеним взаємовідносинам).

За викладених обставин, суд погоджується, що на момент проведення перевірки позивач не надав документального підтвердження правових підстав формування податкового кредиту з ПДВ по даному контрагенту, у зв'язку з чим, висновки податкового органу в цій частині суд вважає обґрунтованими. При цьому, суд не приймає до уваги надану позивачем під час судового розгляду справи первинну документацію по взаємовідносинам з вказаним контрагентом, оскільки контрольну функцію дотримання вимог податкового законодавства виконують виключно податкові органи під час проведення перевірки, досліджуючи надані до перевірки документи. Долучені позивачем до матеріалів справи документи до перевірки не надавались.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає обґрунтованими висновки податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту за березень 2015 року в розмірі 71 793,48 грн.

Водночас, щодо решти контрагентів позивача, суд не погоджується з висновками податкового органу про нереальність господарських операцій з ними.

Так, досліджуючи господарські операції позивача з ТОВ «Промислова-торгівельна компанія «Авангард», встановлено, що за наслідками господарських відносин з вказаним контрагентом позивачем включено до податкового кредиту за квітень 2015 року суму 12 276,09 грн. Податковим органом за результатами дослідження господарських операцій позивача з вказаним контрагентом зроблено висновок про завишення податкового кредиту на суму 12 276,09 грн.

У вказаного контрагента позивачем придбався товар (накладки буксового прорізу К 23.2-00.00.000.00, колючо-ріжуча стрічка «Єгоза» дм.450/3, ущільнення УП 481, пломба свинцева 10 мм., кільце гумове, амортизатор та ін.).

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем надано: рахунки - фактури № СФ1-0302-1 від 03.02.2015 року; № СФ1-1203-1 від 12.03.2015 року; № СФ1-0402-1 від 04.02.2015 року; № СФ1-1802-12 від 18.03.2015 року; № СФ1-2703-1 від 27.03.2015 року; № СФ1-2703-2 від 27.03.2015 року; № СФ1 - 3003-3Р від 30.03.2015 року; видаткові накладні № РН-23/04-7 від 23.04.2015 року; № РН-30/04-3 від 30.04.2015 року; № РН-29/04-3 від 29.04.2015 року; № РН-23/04-6 від 23.04.2015 року; № РН-23/04-4 від 23.04.2015 року; № РН-15/04-1 від 15.04.2015 року; № РН-29/04-2 від 29.04.2015 року; № РН-29/04-1 від 29.04.2015 року; № РН-23/04-5 від 23.04.2015 року; № РН-07/04-1 від 07.04.2015 року; № РН-15/04-4 від 15.04.2015 року; № РН-20/04-1 віл 20.04.2015 року; № РН-20/04-2 від 20.04.2015 року; № РН-20/04-3 від 20.04.2015 року; № РН-20/04-4 від 20.04.2015 року; № РН-28/04-1 від 28.04.2015 року; податкові накладні № 29 від 22.04.2015 року; № 38 від 30.04.2015 року; № 34 від 28.04.2015 року; № 33 від 28.04.2015 року; № 14 від 15.04.2015 року; № 1 від 01.04.2015 року; № 17 від 17.04.2015 року; № 24 від 21.04.2015 року; № 35 від 28.04.2015 року; № 2 від 02.04.2015 року; № 10 від 10.04.2015 року; № 3 від 07.04.2015 року; № 4 від 07.04.2015 року; № 16 від 15.04.2015 року; № 18 від 17.04.2015 року; № 27 від 22.04.2015 року; платіжні доручення; товарно-транспортні накладні; журнал видачі довіреностей на отримання товару; прибуткові ордери; картки складського обліку матеріалів. Окрім того, до матеріалів справи долучено сертифікати якості на поставлені товари та паспорти відповідності (т. 12 а.с. 1-219).

Надані позивачем документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» в частині наявності обов'язкових реквізитів.

Таким чином, позивачем документально підтверджена правомірність включення до податкового кредиту сплачених сум податку на додану вартість за квітень 2015 року у розмірі 12 276,09 грн.

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ «Центр гальмівного устаткування», суд зазначає, що за наслідками цих господарських взаємовідносин позивачем було включено до податкового кредиту за грудень 2014 року суму 466 275,9 грн. Податковим органом за результатами дослідження господарських операцій позивача з вказаним контрагентом зроблено висновок про завишення податкового кредиту на суму 466 275,9 грн.

У вказаного контрагента позивачем придбавався товар (колодки гальмівні композиційні).

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем надано: договір ПР/НХ-141004/НЮ від 16.10.2014 року за умовами якого постачальник (ТОВ «Центр гальмівного устаткування») зобов'язувався поставити позивачу товар (колодки гальмівні композиційні) на умовах визначених цим договором: специфікація № 1; рахунки на оплату по замовленню № 80 від 27.11.2014 року; № 100 від 12.12.2014 року; № 101 від 15.12.2014 року; № 103 від 17.12.2014 року; № 114 від 22.12.2014 року; № 130 від 26.12.2014 року; № 137 від 30.12.2014 року; № 138 від 30.12.2014 року; № 139 від 30.12.2014 року; видаткові накладні № 80 від 27.11.2014 року; № 100 від 12.12.2014 року; № 101 від 15.12.2014 року; № 103 від 17.12.2014 року; № 114 від 22.12.2014 року; № 130 від 26.12.2014 року; № 137 від 30.12.2014 року; № 138 від 30.12.2014 року; № 139 від 30.12.2014 року; податкові накладні № 20 від 27.11.2014 року; № 15 від 12.12.2014 року; № 16 від 15.12.2014 року; № 18 від 17.12.2014 року; № 29 від 22.12.2014 року; № 45 від 26.12.2014 року; № 60 від 30.12.2014 року; № 61 від 30.12.2014 року; № 62 від 30.12.2014 року; акти прийому-передачі товару; товарно-транспортні накладні; журнал видачі довіреностей на отримання товару; картка складського обліку; приймальні акти; сертифікати якості та сертифікати відповідності на товар (т.14 а.с. 65-210, т.16 а.с. 104-111).

Крім того, позивачем надано документацію щодо проведення конкурсних торгів, та копії документів, що підтверджують банківську гарантію № 922/14-ТГ ПАТ Банк «Контракт», надану ТОВ «Центр гальмівного устаткування», а також копію реєстру комерційної частини зазначеного контрагента-постачальника (т. 17 а.с. 10-250, т.18 а.с. 1-48).

За викладених обставин, позивачем документально підтверджено правомірність включенння до податкового кредиту сплачених сум податку на додану вартість за грудень 2014 року у розмірі 466 275,9 грн.

Висновки податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій позивача з вказаним контрагентом не знайшли свого підтвердження.

Досліджуючи господарські операції позивача з ТОВ «Тіаре», суд зазначає, що за наслідками господарських відносин з вказаним контрагентом позивачем включено до податкового кредиту за лютий 2015 року суму 39 841,59 грн. Податковим органом за результатами дослідження господарських операцій позивача з вказаним контрагентом зроблено висновок про завишення податкового кредиту на суму 39 841,59 грн.

У вказаного контрагента позивачем придбавався товар (пиломатеріали хвойних та твердих порід в асортименті ).

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем надано: договір поставки № ПР/НХ-141166/НЮ від 28.11.2014 року, за умовами якого постачальник (ТОВ «Тіаре») зобов'язувалось поставити позивачу товар (пиломатеріали хвойних порід в асортименті); специфікація № 1 до вказаного договору; договір поставки № ПР/НХ-141167/НЮ від 28.11.2014 року, за умовами якого постачальник (ТОВ «Тіаре») зобов'язувалось поставити позивачу товар (пиломатеріали хвойних порід в асортименті); специфікація № 1 до вказаного договору; договір поставки № ПР/НХ-141168/НЮ від 28.11.2014 року, за умовами якого постачальник (ТОВ «Тіаре») зобов'язувалось поставити позивачу товар (пиломатеріали твердих порід в асортименті); специфікація № 1 до вказаного договору; додаткові угоди; сертифікати якості на поставлені товари; декларації про відповідність ISO/IEC 17050-1; карантинні сертифікати; протоколи радіаційного дослідження деревини; рахунки-фактури № СФ-00030 від 09.02.2015 року; № СФ-00031 від 10.02.2015 року; видаткові накладні № РН-0000001 від 09.02.2015 року; № РН-0000002 від 10.02.2015 року; № РН-0000002 від 10.02.2015 року; № РН-0000003 від 10.02.2015 року; № РН-0000008 від 26.02.2015 року; № РН-0000005 від 16.02.2015 року; № РН-0000010 від 27.02.2015 року; податкові накладні № 1 від 09.02.2015 року; № 3 від 10.02.2015 року; № 2 від 10.02.2015 року; № 4 від 16.02.2015 року; № 7 від 26.02.2015 року; № 8 від 27.02.2015 року; акти приймання-передачі продукції; приймальні акти; товарно-транспортні накладні; картки складського обліку; журнал обліку виданих довіреностей на отримання товару (т.13 а.с. 1-33, т.14 а.с. 211-250, т.16 а.с. 112-143).

За результатами дослідження вказаних документів, суд дійшов висновку про документальне підтвердження позивачем правомірності включення до податкового кредиту сплачених сум податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 39 841,59 грн. Отже, висновки податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій позивача з вказаним контрагентом не знайшли свого підтвердження.

Досліджуючи господарські операції позивача з ПрАТ «Київський електротехнічний завод «Транссигнал», суд зазначає, що за наслідками господарських відносин з цим контрагентом позивачем включено до податкового кредиту за березень 2015 року суму 27 744,92 грн. Податковим органом за результатами дослідження господарських операцій позивача з вказаним контрагентом зроблено висновок про завишення податкового кредиту на суму 27 744,92 грн..

У вказаного контрагента позивачем придбавався товар (електропривод стрілочний, дросель трансформаторів різних модифікацій).

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем надано: договір № ПР/Ш-141132/НЮ від 24.11.2014 року, за умовами якого постачальник (ПрАТ «Київський електротехнічний завод «Транссигнал») зобов'язувався поставити позивачу товари; додаткова угоди; специфікації; техніко-економічне обґрунтування необхідності укладання угод; рахунки на оплату від 17.03.2015 року № 12, від 19.03.2015 року №№ 17,18,19 платіжні доручення про оплату товару від 19.02.2015 року №№ 442, 443, 444,445 (т.13 а.с. 172-198, т.16 а.с. 144-162).

Суд вважає, що наданими документами підтверджена правомірність включення позивачем до податкового кредиту сплачених сум податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 27 744,92 грн. Отже, висновки податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій позивача з вказаним контрагентом не знайшли свого підтвердження.

При цьому, посилання відповідача на наявність розбіжностей у сумі 28 816,93 грн. та як наслідок несплати контрагентом позивача своїх податкових зобов'язань не є підставою для настання негативних наслідків у вигляді зменшення суми податкового кредиту для позивача.

Також, актом перевірки та матеріалами справи підтверджено, що позивач мав взаємовідносини з ПП «Профгрупа АД» .

За наслідками господарських відносин з вказаним контрагентом позивачем включено до податкового кредиту за березень 2015 року суму 10 807,24 грн. Податковим органом за результатами дослідження господарських операцій позивача з вказаним контрагентом зроблено висновок про завишення податкового кредиту на суму 10 807,24 грн.

У вказаного контрагента позивачем придбавався товар (кабель АВВГ 4х120 та кабель ВВГнгLS 3х2,5).

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем надано: рахунки-фактури № СФ-0000119 від 26.03.2015 року; № СФ-0000120 від 26.03.2015 року; № СФ-0000121 від 26.03.2015 року; № СФ-0000122 від 26.03.2015 року; № СФ-0000123 від 26.03.2015 року; № СФ-0000124 від 26.03.2015 року; № СФ-0000125 від 26.03.2015 року; № СФ-0000126 від 26.03.2015 року; видаткові накладні № РН-0000069 від 27.03.2015 року; № РН-0000070 від 27.03.2015 року; № РН-0000071 від 27.03.2015 року; № РН-0000072 від 27.03.2015 року; № РН-0000073 від 27.03.2015 року; № РН-0000074 від 27.03.2015 року; № РН-0000075 від 27.03.2015 року; № РН-0000076 від 27.03.2015 року; податкові накладні № 14 від 27.03.2015 року; № 15 від 27.03.2015 року; № 16 від 27.03.2015 року; № 17 від 27.03.2015 року; № 18 від 27.03.2015 року; № 19 від 27.03.2015 року; № 20 від 27.03.2015 року; № 21 від 27.03.2015 року; товарно-транспортні накладні; відомості про вантаж; картки складського обліку; реєстри журналу обліку видачі довіреностей на отримання товару; сертифікати якості та сертифікати відповідності товару (т.13 а.с. 199-252, т.15 а.с. 1-36).

Дослідженням вказаних документів встановлено, що вони відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в частині наявності обов'язкових реквізитів. Позивачем надано документи щодо транспортування придбаного товару та його оприбуткування на складі. Таким чином, позивачем документально підтверджена правомірність включення до податкового кредиту сплачених сум податку на додану вартість за березень 2015 року в розмірі 10 807,24 грн. Відповідно, висновки податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій позивача з вказаним контрагентом не знайшли свого підтвердження.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що в ході судового розгляду справи підтверджено, що позивачем здійснювалось придбання товарно-матеріальних цінностей у контрагентів ТОВ «ЦГУ» на суму 466 275,9 грн., ТОВ «ТІАРЕ» на суму 39 841, 59 грн., ПП «Профгрупа АД» на суму 10 807, 24 грн. ПрАТ «Київський електротехнічний завод «Транссигнал» на суму 27 744, 92 грн., ТОВ «Промислова-торгівельна компанія «Авангард» на суму 12 276, 09 грн., всього на суму 556 945,74 грн. Зокрема, позивач формував податковий кредит на підставі первинних документів та податкових накладних, які відповідають встановленим для них вимогам, своєчасно та в межах проведених господарських операцій. Таким чином, відповідач дійшов помилкового висновку про завищення позивачем податкового кредиту в розмірі 556 945,74 грн.

Вказане призвело до неправомірного зменшення позивачеві суми податкового кредиту та збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Водночас, за результатами розгляду даної справи документально не підтверджено факт придбання позивачем ТМЦ у ТОВ «Група Індастріал», ТОВ «Вторінвест Т», ТОВ «Маден-Днепр», що призвело до безпідставного формування позивачем податкового кредиту на суму 449 125,58 грн.

З урахування вищевикладеного, суд вважає податкове повідомлення-рішення від 16.09.2015 р. № в частині нарахування грошових зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 835 418,61 грн., в т.ч. за основним платежем - в розмірі 556 945,74 грн., та за штрафними санкціями - в розмірі 278 472, 87 грн., протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 16.09.2015 р. № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 1 160 632,70 грн., в т.ч. за основним платежем - в розмірі 773 755,14 грн., за штрафними санкціями - в розмірі 386 877,57 грн., суд зазначає, що перевіркою встановлені факти невключення до складу доходів, що враховуються при визначені об'єктів оподаткування сум безоплатно отриманих товарно-матеріальних цінностей, що призвело до порушення п.135.2, пп.135.5.4 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, та заниженню доходів, що враховуються при визначенні об'єктів оподаткування на суму 3 020 450,40 грн., у т.ч. за 2014 рік - 3 020 450,40 грн., вказане призвело до заниження податку на прибуток за період на загальну суму 773 755,14 грн., у тому числі за 2014 рік - податок на прибуток (рядок 11 податкової декларації з податку на прибуток) у сумі 773 755,14 грн.

Відповідно до п.п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до підпункту 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135,4 цієї статті, інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно з пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, інших витрат, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 Податкового Кодексу.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерською обліку, та інших документів, встановлених розділом II Податкового Кодексу.

Відповідно до пункту 138.4 статті 138 Податкового кодексу, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

У відповідності до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу, не включаються до складу витрат: виграти, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З акту перевірки вбачається, що висновок про заниження позивачем податку на прибуток за 2014 рік ґрунтується на тому, що в ході проведеної перевірки виявлено факт заниження доходів, які враховуються при визначенні об'єктів оподаткування на суму 3 020 450,40 грн., що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 506 162,94 грн. (т. 1 а.с. 117). Водночас, оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено на суму основного зобов'язання 773 755,14 грн., яка не слідує з висновків акту перевірки (т. 1 а.с. 14).

При цьому, в акті перевірки не зазначено, на підставі яких встановлених обставин та порушень податковий орган дійшов до висновку про заниження позивачем доходів на суму 3 020 450,40 грн. Акт перевірки не містить ні посилань на первинні документи, ні на будь-які інші відомості, які б могли підтвердити вказані висновки.

Більш того, податковий орган не зазначив таких обставин і у запереченнях на позовну заяву, у зв'язку з чим, залишається невідомо, у зв'язку з чим податковий орган дійшов висновку про заниження доходів позивача, по яким операціям вказані порушення допущені, які документи були досліджені під час перевірки та за результатами аналізу яких з них були зроблені відповідні висновки.

Отже, з акту перевірки неможливо дійти висновку про встановлені порушення позивачем вимог податкового законодавства при формуванні показників декларації з податку на прибуток за 2014 рік.

З урахуванням вищевикладеного, податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2015 р., яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток та накладені штрафні санкції, підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги у даній справі підлягають частковому задоволенню, шляхом скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.09.2015 р. в частині визначення позивачу грошових зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 835 418,61 грн., в т.ч. за основним платежем - в розмірі 556 945,74 грн., за штрафними санкціями - в розмірі 278 472, 87 грн., а також скасування податкового повідомлення-рішення від 16.09.2015 року № - повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з відповідача підлягає частковому стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання до суду адміністративного позову майнового характеру згідно платіжного доручення № 6797 від 27.10.2015 р. на суму 40 136,10 грн. (т.1 а.с.2) пропорційно задоволених судом майнових вимог, а саме, в розмірі 28 815,77 грн. (1 590 106,98 - 835 418,61=754 688,37; 754 688, 37*1,5%=11 320,33; 40 136,10 - 11 320,33= 28 815,77).

Керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н ов и в:

Адміністративний позов Державного підприємства «Придніпровська залізниця» - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2015 р. в частині визначення грошових зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 835 418,61 грн., в т.ч. за основним платежем - в розмірі 556 945,74 грн., за штрафними санкціями - 278 472, 87 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2015 р.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути зі Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» () судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 28 815,77 грн. (двадцять вісім тисяч вісімсот п'ятнадцять гривень сімдесят сім копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Чорна