Справа № 638/7311/17
Суддя: Омельченко К. О.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/7311/17
Провадження: 2-а/638/462/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( в порядку скороженого провадження)

04.07.2017 Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Омельченко К.О.

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова з наступними вимогами:

1. Визнати протиправними дії відповідача, щодо відмови у здійсненні йому перерахунку щомісячного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення судді у відставці;

2. Зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90%, з включенням суми матеріальної допомоги за грудень 2016р.,виходячи з розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді - 33146,67грн. на підставі уточненої довідки апеляційного суду Харківської області № 03-55/101 від 22.03.2017р., починаючи з 01.01.2017р.;

3. Стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив наступне: він перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова ( раніше Шевченківське управлінні Пенсійного фонду України в м. Харкова) з 30.12.2014 року, отримує щомісячне грошове утримання як суддя у відставці у розмірі 90 % грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді.

На підставі постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 червня 2015року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2015року відповідач здійснив перерахунок належного позивачу довічного грошового утримання судді апеляційного суду, починаючи з 30.12.2014р.

При перерахунку позивачу пенсії відповідачем не була врахована матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 1466,67грн. в місяць, яка повинна враховуватись при обчисленні вказаного довічного грошового утримання судді та зазначена в уточненій довідці апеляційного суду Харківської області № 55/101 від 22.03.2017р. та листі-роз*ясненні цього ж суду № 03-55/100 від 22.03.2017р.

У грудні 2016 року відбулося підвищення заробітної плати працюючим на відповідній посаді суддям, у зв'язку з чим на підставі ч. 3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 2453 від 07.07.2010 року, яка є ідентична ч. 3 ст. 141 того ж Закону в редакції від 12.02.2015 року, відповідач самостійно здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, однак не була включена матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 1466,67грн. яка помилково не була вказана в довідці апеляційного суду Харківської області. Проте, при повторному зверненні позивача із уточненою довідкою, відповідачем 10.04.2017р. було відмовлено в здійсненні перерахунку довічного грошового утримання у зв*язку з тим, що матеріальна допомога на вирішення матеріально- побутових питань не передбачена ст. 133 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 2453 від 07.07.2010 року., а тому підстави для її врахуванні в заробіток для обчислення щомісячного грошового утримання відсутні.

Позивач вважаї такі дії відповідача незаконними, протиправними, та такими, які порушують норми діючого законодавства, оскльки аналіз положень закону дає підстави прийти до висновку, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді та є складовою заробітної плати, тому включається до пенсіі чи до довічного грошового утримання.

15.06.2017 року від представника відповідача - начальника Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харков надійшли письмові заперечення проти позову.

В обґрунтування заперечень зазначено наступне: Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова з обставинами викладеними позивачем у своєму адміністративному позові не погоджується з огляду на наступне:

Позивач перебуває на обліку управлінні з 30.12.2014р. та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Для перерахунку пенсії позивача були надані довідки апеляційного суду Харківської області № 03-55/100 та № 03-05/101 від 22.03.2017р., з включенням матеріальної допомоги , однак йому було відмовлено, оскільки чинним законодавством не передбачено перерахунок пенсії з включенням до розрахунку матеріальної допомоги. Згідно ч.2 ст. 133 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 2453 від 07.07.2010 року суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за : вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, наковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Тому матеріальна допомога на оздоровлення не передбачена даною статею та підстави для їх врахування в заробіток, відсутні. Виходячи з вищевикладеного відповідач вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані, безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки відсутні будь-які порушення його прав, свобод та інтересів дією чи бездіяльністю управління.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві, та представником відповідача у запереченні на позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного:

Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 червня 2015року та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2015року відповідач здійснив перерахунок належного позивачу довічного грошового утримання судді апеляційного суду, починаючи з 30.12.2014р.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

У частині першій статті 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

Ст. 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України. Матеріальне та соціально-побутове забезпечення, в тому числі і заробітна плата суддів, є елементами статусу судді (статті 42 - 45 Закону України "Про статус суддів"). Збереження існуючого статусу судді, недопущення його скасування або звуження його змісту та обсягу є однією з основоположних гарантій незалежності судді (пункт 7.2 Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008)

Постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року № 59-VIIІ ОСОБА_1 29.12.2014р. звільнено з посади судді апеляційного суду Харківської області у зв'язку з поданням заяви про відставку та відповідно до пунктів 2 та 9 ч. 4.5 ст.126 Конституції України

Наказом голови апеляційного суду Харківської області від 30 грудня 2014 року ОСОБА_1 відраховано зі штату апеляційного суду Харківської області.

Позивач ОСОБА_1, з 30.12.2014 року перебуває на обліку у Управлінні як суддя у відставці та отримує довічне грошове утримання в розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

20.12.2016р. відповідач самостійно здійснив перерахунок належного позивачу довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді з урахуванням зміни грошового утримання (заробітної плати) судді апеляційного суду, який працює на відповідній посаді, виходячи з суми обчислення - 31680,00грн. за грудень 2016р. згідно довідки апеляційного суду Харківської області від 14.12.206р. № 03-54/218. однак, в даній довідці, помилково не включена матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 1466,67грн. в місяць, яка має враховуватись при обчисленні вказаного довічного грошового утримання судді.

22.03.2017 року позивач звернувся до управління із заявою про перерахунок раніше призначеного йому довічного грошового утримання за грудень 2016р., виходячи з розміру заробітної плати 31680,00грн. та матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1466,67грн. в місяць, надавши уточнену довідку про заробітну плату апеляційного суду Харківської області № 03-55/101 та листа роз*яснення цього ж суду № 03-55/100 від 22.03.2017р.

Листом Шевченківського об*єднаного управління ПФУ України м. Харкова № 293-02/49 від 10.04.2017 року відмовлено позивачу в перерахунку щомісячного грошового утримання, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення не входить складу суддівської винагороди, оскільки не передбачена переліком, встановленим ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з позовом.

На момент прийняття Верховною Радою України постанови від 25 грудня 2014 року про звільнення позивача з посади судді у відставку, спірні правовідносини регулювались Законом України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 2453-VI незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до п.7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005р. № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016р. за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно з ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Згідно Закону України "Про судоустрій та статус суддів", розмір щомісячного довічного утримання становив 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2 %.

Відповідно до ст.ст. 133-134 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5 "Зі статистики заробітної плати" матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів. При цьому, виплата сум грошової допомоги здійснювалась позивачу систематично та включена в оподатковуваний дохід.

Аналіз наведених положень дає підставу для зазначення про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування"нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів", яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

З вищезазначених обставин посилання пенсійного органу що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до пенсійної винагороди є необґрунтованими.

Частиною третьою статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №1-8/2016) визначено, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини 4 статті 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Дія положень частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року та частини 4 статті 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 року по суті та змісту повинні бути застосовані до спірних відносин позивача, до його права на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у процентному відношенні до грошового утримання суддів, працюючих на відповідних посадах.

Таким чином, суд зазначає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці становить певний відсоток від суддівської винагороди, яка, у свою чергу, залежить від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, під час судового розгляду справи, правомірності своїх дій не довів, у зв'язку з чим суд вбачає наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнає протиправними дії відповідача, щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення судді у відставці та зобов'язує відповідача здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90%, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення за грудень 2016р., виходячи з розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді - 33146,67грн. на підставі уточненої довідки апеляційного суду Харківської області № 03-55/101 від 22.03.2017р., починаючи з 01.01.2017р.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 11, 70, 71, 94, 158-63, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії відповідача, щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення судді у відставці;

Зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90%, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, виходячи з розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді за грудень 2016р. - 33146,67грн. на підставі уточненої довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/101 від 22.03.2017р., починаючи з 01.01.2017р;

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня отримання її копії шляхом подачі до апеляційного адміністративного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова апеляційної скарги.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після спливу строку на її оскарження. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: