Справа № 576/1434/17
Суддя: Усенко Л. М.
Дата ухвалення: 2017-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ГЛУХІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 576/1434/17

Провадження № 2-а/576/72/17

18.08.17 м. Глухів
Глухівський міськрайонний суд Сумскої області у складі:
головуючого судді Усенко Л.М.
при секретарі - Бірюк О.В.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Алексєєва Дмитра Еріковича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції у м. Кременчуці, у якому просив визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, поновити зазначений строк, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР № 152864 від 07.11.2016 року інспектора 4 роти УПП в м. Кременчуці ДПП про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення, мотивуючи свої вимоги наступним.
07 листопада 2016 року він рухався на своєму автомобілі марки Орель Астра, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по м. Кременчук. Розпочинаючи рух, перевірив технічну справність основних елементів авто, у тому числі світлових приладів. О 5-30 год. автомобіль було зупинено працівниками поліції через те, що не горіла ліва фара в режимі ближнього світла. Позивач пояснив інспектору, що на початок руху фара було справна, в дорозі він не зупинявся, а через габаритний вогонь, режим дальнього світла, працюючу у всіх режимах праву фару та гарне якісне вуличне світло, не побачив, що вона перестала горіти. Зазначене він пояснив інспекторам, зазначивши, що припиняє рух і проводить негайну заміну лампочки, тільки після чого має намір продовжити рух. Однак, працівник поліції пояснення не зафіксував, до уваги не прийняв, склавши оскаржувану постанову.
Вважає, що зазначена постанова є незаконною з огляду на те, що в порушення рішення Конституційного Суду України від 26.05.15р. розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся на місці вчинення без складання відповідного протоколу, пояснення позивача та свідків ніде не зафіксовані, так само як і стан вуличного освітлення; лише після винесення постанови інспектор надав бланк пояснень, що, на думку позивача, свідчить про фабрикацію справи, не виконав вимоги ст. 280 КУпАП. Як наслідок позивач з метою недопущення фабрикацій з його підписом від підписання та отримання постанови відмовився та вимагав направити її поштою рекомендованим листом.
Під час винесення постанови позивачу не належним чином не роз`яснено строк та порядок її оскарження, а через невручення останньої він не мав можливості її оскаржити в законному порядку та в установлені строки. Зазначає, що строк оскарження сплив саме по причині невиконання відповідачем визначених законом обов`язків. Копію оскаржуваної постанови він отримав лише 26.07.2017 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.
Під час розгляду справи за згодою позивача неналежного відповідача Управління патрульної поліції у м. Кременчуці було замінено на належного - інспектора роти № 4 батальону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Алексєєва Дмитра Еріковича.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, жодних заяв та заперечень не надав.
Позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, надав пояснення, які за змістом збігаються із викладеним у позовній заяві.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що 07 листопада 2016 року їхав разом із позивачем у його автомобілі по місту Кременчук приблизно о пів на п`яту ранку; чи гарно була освітлена дорога точно не пам`ятає, але не вулиці вже почало сіріти, по якій вулиці їхали також не пам`ятає, але нагадує об`їзну чи пригород; коли розпочинали рух, то всі фари горіли; поломку виявили, коли їх зупинили працівники поліції; під час складення постанови про адміністративне правопорушення присутнім був, але займався автомобілем, тому до розмови позивача та інспектора не прислуховувався.
Заслухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Постановою інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Алексєєва Д.Е. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 152864 від 07 листопада 2016 року до позивача застосовано адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП. Так, в постанові зазначено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом OPEL ASTRA, номерний знак НОМЕР_1 , 07.11.2016 року о 05 годині 30 хвилин на вул. Занасипський шлях в м. Кременчуці не горіла ліва фара в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3.В ПДР України.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР).
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пп. «в» п. 31.4.3 ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема щодо зовнішніх світлових приладів, не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.
У відповідності до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частинами 1 та 2 статті 71 КАУ України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
З матеріалів справи вбачається, що позивач керував автомобілем в темну пору доби з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла, чим порушив вимоги пп. «в» п. 31.4.3 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.
Відповідно до ч. ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.
З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Згідно п. 4 р. 1 наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст. 121 КУпАП.
Відповідно до п. 1 р. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Пунктом 2 р. ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.
Судом встановлено, що позивач здійснював керування транспортним засобом OPEL ASTRA, номерний знак НОМЕР_1 , в темну пору доби з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла, а тому ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП, з огляду на порушення останнім пп. «в» п.31.4.3 ПДР.
Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 152864 від 07 листопада 2017 року складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Таким чином, приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідач діяв обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.
В той же час, відповідно до ч.2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов`язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, до компетенції адміністративного суду не належить вирішення позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. У відповідності до норм КУпАП органами, уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення та вирішувати питання щодо їх закриття є органи Національної поліції.
Разом з цим відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.
Частиною 3 статті 162 КАС України встановлено, що якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.
Під час відкриття провадження по справі питання щодо поновлення пропущеного строку на оскарження судом не вирішувалось, оскільки вказане питання підлягало додатковій перевірці відповідними доказами.
Із штампу вхідної кореспонденції суду на позовній заяві вбачається, що адміністративний позов було подано позивачем безпосередньо до суду 03 серпня 2017 року.
В ході розгляду справи по суті було встановлено, що оскаржувана постанова у відповідності до вимог ч. 1 ст. 285 КУпАП була оголошена позивачу безпосередньо на місці її винесення 07 листопада 2016 року та від отримання копії останньої на місці її винесення позивач відмовився.
При цьому, позивач в позовній заяві та в судовому засіданні зазначив, що підставою відмови від отримання постанови стала незгода позивача з діями та рішеннями працівників поліції та з метою недопущення фальсифікацій з його підписом.
Таким чином, суд вважає, що про порушення свого права позивач фактично дізнався 07 листопада 2016 року після оголошення йому оскаржуваної постанови. З огляду на це та враховуючи, що постанова у відповідності до ст. 285 КУпАП не була вручена позивачу не з вини працівників поліції, а в наслідок відмови позивача від її отримання за наявності реальної можливості для цього, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку, з посиланням на ознайомлення з нею лише 26 липня 2017 року.
З урахуванням вищезазначеного, в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку на оскарження до суду постанови про накладення адміністративного стягнення слід відмовити, а заявлений ним адміністративний позов - залишити без розгляду, як поданий з пропущенням встановленого законом десятиденного строку звернення до адміністративного суду.
Керуючись ст. ст. 99, 100, 155, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання позивача про поновлення строку на оскарження до суду постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.
Адміністративний позов залишити без розгляду.
Роз`яснити позивачу, що після усунення підстав, з яких позовна заява залишена без розгляду, він має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст постанови виготовлено 22 серпня 2017 року.

Суддя