Справа № 642/3289/17
Суддя: Вікторов В. В.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 642/3289/17
Провадження № 2а/642/350/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2017 року Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Вікторов В.В., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Міністерство оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, у якому просить суд визнати протиправними дії Харківського обласного військового комісаріату, які полягають в неподанні у 15-денний строк з дня реєстрації розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України всіх документів та висновку щодо виплати ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги, як особи, яка звільнена з військової служби, який отримав інвалідність ІІ групи первинно з 25.05.2017 року внаслідок виконання обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» в порядку, встановленому постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) подати розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України (Код ) всіх документів, та висновку для прийняття рішення про виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ), одноразової грошової допомоги як особи, яка звільнена з військової служби, який отримав інвалідність ІІ групи первинно з 25.05.2017 року внаслідок виконання обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» в порядку, встановленому Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )подати у місячний строк, після набрання законної сили рішення суду, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.

В обґрунтування позову зазначив, що завдяки протиправним діям ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають в неподанні у 15-денний строк з дня реєстрації розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України всіх документів та висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» №2011-ХІІ ( далі закон №2011-ХІІ) та постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року із змінами затверджено порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб ( далі порядок №975) у зв`язку з встановленням первинно позивачу ІІ групи інвалідності з 25.05.2017р. внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, порушено право позивача на отримання грошової допомоги.

Відповідачем ХОВК надано заперечення на адміністративний позов, в яких вказано, що відповідно до ч. 4 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ та п. 8 порядку № 975, у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. Враховуючи вищевикладене та те, що позивачу інвалідність первинно встановлено у 2010 році, а зміна групи відбулася у 2017 році, тобто понад дворічний термін, підстав для складання висновку та направлення його до Міністерства оборони України немає. Крім того зазначили, що позивачу Управлінням соціального захисту населення була виплачена компенсація за шкоду заподіяну здоров`ю. Отже, позивач скористався своїм правом на вибір та отримання допомоги, у разі встановлення інвалідності.Таким чином, Харківський облвійськкомат позов не визнає та заперечує проти нього.

Третьою особою МОУ надано заперечення на адміністративний позов, в яких вказано, що позивачу з 18.05.2010 року встановлена ІІІ групу інвалідності безстроково, а з 25.05.2017 року, встановлена ІІ групи інвалідності безстроково у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Та посилається на частину 4 ст.16-3 закону №2011-ХІІ, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. У зв`язку із тим, що на момент виникнення спірних правовідносин позивач не має статусу військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, а має статус особи, яка звільнена з військової служби, положення п. 4 ст. 16-3 Закону та п. 8 порядку№975 застосуванню не підлягають.

Також Міноборони посилалося на те що позивач у січні 2011 року отримав від Управління соціального захисту населення компенсацію за шкоду,заподіяну здоров`ю по ІІІ групі інвалідності в розмірі 189 грн. 60 коп за ст.. 48 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі-закон № 796-XIІ). Згідно п.9 ст.16 закону №2011-ХІІ виплата відповідних грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором особи, яка має право на отримання таких виплат. ОСОБА_1 за своїм вибором отримав одноразову компенсацію як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Отже, у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вважає дії ХОВК законними і правомірними.
Згідно зі ст. 183-2 КАС України даний позов підлягає розгляду та вирішенню у порядку скороченого провадження. При цьому суд відзначає, що оскільки матеріали справи містять докази, які в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, то спір підлягає вирішенню на підставі наявних у справі документів.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази у їх сукупності вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.3 ст.2 КАС України, до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи вчинені дії суб`єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
У відповідності до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно ч.1ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що позивач - підполковник у запасі, з 08.05.1973 року по 17.11.2004 року проходив військову службу в Збройних силах України (далі-ЗСУ). З 18.07.1988 року по 01.11.1988 року брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
На підставі свідоцтва про хворобу в/ч НОМЕР_3 № 123/3014 від 17.05.2004 року здоров`я позивача було визначено «не придатний до військової служби у мирний час, обмежено здатний у воєнний час», і цією ж довідкою встановлено причинний зв`язок між його хворобами і його участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС де заначено: «Захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».
22.10.2004 року наказом міністра оборони України № 840 позивача звільнено в запас за пунктом 67 підпункт «в» у зв`язку з скороченням штатів. Із списків частини виключений з 17.11.2004 року наказом командира в/ч НОМЕР_4 № 270 від 17.11.2004 року .
Перед звільненням з лав ЗСУ позивач отримав 30.04.2004 року від Харківської обласної дирекції НАСК «Оранта» суму 850 грн. по державному обов`язковому особистому страхуванню у розмірі 10% втрати працездатності та після звільнення з лав ЗСУ 17.11.2004 року суму 1275 грн. по державному обов`язковому особистому страхуванню у розмірі 10% втрати працездатності, відповідно до ст.16 закону №2011-ХІІ (в редакції ст.16 чинній на момент його звільнення з лав ЗСУ) . (а.с.28).
15.06.2010 року протоколом військово - лікарської комісії Північного регіону № 106 встановлено, що захворювання позивача, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
27.05.2010 року позивач став первинно інвалідом ІІІ групи безстроково з 18.05.2010 року «виписка з акта огляду в МСЕК» Серія 10ААА №261387, причина інвалідності: захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
В січні 2011 р. позивачу була виплачена управлінням соціального захисту населення Чугуївської міської ради Харківської області (далі - УСЗН) одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС по ІІІ групі інвалідності в розмірі 189 грн. 60коп за ст.48 закона № 796-XIІ, що підтверджується довідкою УСЗН № 2218 від 19.06.2017 року.(а.с.18).
Зазначена сума коштів повернута позивачем на рахунок Державного бюджету, що підтверджується довідкою Чугуївського управління ДКСУ Харківської області №01-34/433 від 16.06.2017 року (а.с.19).
25.05.2017 року позивач став вперше інвалідом ІІ групи безстроково з 25.05.2017року, « довідка до акта огляду МСЕК» Серія 12ААА №466513, причина інвалідності: захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Позивач має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом війни 2 групи.
22.06.2017 року позивач звернувся до Харківського ОВК із заявою стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому первинно II групи інвалідності з 25.05.2017 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
27.06.2017 року Харківським обласним військовим комісаріатом позивачу надано відповідь за №1644/ВСЗ, відповідно до якої позивача повідомлено про те, що оскільки він скористався своїм правом вибору допомоги та не має права на одержання допомоги відповідно до ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Повернення коштів управлянню соціального захисту населення не є підставою для складання висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та направлення його на розгляд Комісії Міністерства оборони України. Також у відповіді відповідача зазначено, що позивач звільнився із військової служби 17.11.2004року, а нова редакція ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" набула чинності 01.01.2007 року. Не погоджуючись із позицією та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі змістом статтей 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно з ч.1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно пп.4 п.2ст.16 закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Отже, до факту встановлення позивачу інвалідності, як підстави для виплати зазначеної одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, повинні застосовуватися нормативно-правові акти, що діяли станом на 25.05.2017 року, тобто на день встановлення позивачу ІІ групи інвалідності.
Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати Верховного Суду України у постановах від 18 листопада 2014 року та 21 квітня 2015 року (справи №№21-446а14, 21-135а15 відповідно).
Частиною 1пункту 6 порядку№975 із змінами передбачено, що військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Зазначеним порядком №975 визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Відповідно до пункту 12 порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони….
Згідно пункту 13 порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
З метою виконання положень закону 16-2 Закону № 2011-ХІІ та порядку № 975 наказом Міністерства оборони України «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби» від 12.04.2007 № 168 призначена постійно діюча комісія з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До складу даної комісії входить заступник Міністра оборони України та 8 керівників структурних підрозділів Міністерства оборони України.
Виходячи з наведеного, розгляд питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення інвалідності у Міністерстві оборони України розглядається та приймається комісійно.
Крім того, порядок виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, відповідно до статті 16 Закону№2011-ХІІ та порядку №975 визначено Положенням про організацію в Міноборони роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженим наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 № 530, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 р. за № 1294/26071 (далі - положення № 530).
Відповідно до п. 4.7. Положення № 530 документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.
Згідно з п.4.8. положення № 530 висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.
Підпунктом 27 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671 "Про затвердження Положення про Міністерство оборони України" зазначено, що Міністерство оборони України приймає рішення щодо розподілу бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Міноборони.
Таким чином, виходячи з аналізу вищезазначеної норми, саме до компетенції Міноборони віднесено прийняття рішення про призначення або відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, а відповідач має обов`язок направити до Міноборони висновок про наявність або відсутність у позивача підстав для виплати одноразової грошової допомоги.
Враховуючи, що рішення про виплату одноразової грошової допомоги приймається Міноборони, то Харківський ОВК, приймаючи рішення про відсутність підстав для складання висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та направлення його на розгляд комісії Міноборони, допустив порушення процедури розгляду заяви позивача та діяв поза межами наданих йому повноважень.
Судом встановлено, що Харківським ОВК висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги розпорядникові бюджетних коштів не надавався.
До суду не надано доказів того, що відповідачем направлено до Департаменту фінансів Міноборони висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
Щодо твердження відповідача стосовно нерозповсюдження на позивача норм вищезазначених нормативно-правових актів у зв`язку із відсутністю у закону зворотної дії у часі суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
У спірних правовідносинах судом із наявної в матеріалах справи довідки МСЕК встановлено, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 25.05.2017 року.
Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Тобто, право на отримання грошової допомоги виникло у позивача не з моменту отримання захворювання, що спричинила інвалідність, а з моменту встановлення групи інвалідності довідкою МСЕК, а саме: 25.05.2017 року.
Щодо посилань відповідача на отримання грошової допомоги від УСЗН, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.7 ст.16-3 закону №2011-ХІІ якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Однак в матеріалах справи наявні докази того, що позивачем повернуто до Державного бюджету суми коштів, отриманих як компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю, тобто, позивач скористався правом на вибір виду грошової допомоги.
Суд зазначає, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
Судом встановлено та не спростовано будь-якими доказами, що у спірних правовідносинах бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 полягає у невиконання свого визначеного нормативно-правовими актами обов`язку надати у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.
Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.
Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до приписів ч.1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
При цьому, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності Харківського обласного військового комісаріату щодо не подання розпорядникові бюджетних коштів - Міністерству оборони України документів та висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оскільки саме бездіяльністю відповідача допущено порушення процедури розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.06.2017 року.
З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 подати розпорядникові бюджетних коштів - Міністерству оборони України висновок та всі передбачені до нього документи для прийняття рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975.
Позивач, звертаючись до суду із позовом, порушив питання, що стосуються здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі.
Відповідно до ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи ст.ст. 2, 3, 14 КАС України щодо обов`язковості судових рішень, ст.181 КАС України щодо процесуальної можливості сторони виконавчого провадження оскаржити дії державного виконавця у процесі виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для встановлення контролю за виконанням даного рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання.
З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд приходить до висновку, що позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі п. п. 8, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", в матеріалах справи відсутні документально підтверджені судові витрати, то відповідно ст. 94 КАС України судовий збір не підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Харківського обласного військового комісаріату в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 22, 58, 64 Конституції України, ст.ст. 2,4, 6- 11, 71, 86, 94, 158 163, 167, 183-2, 186, 254 КАС України, ст.ст.1-3, 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги", суд
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Міністерство оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають в неподанні у 15-денний строк з дня реєстрації розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України всіх документів та висновку щодо виплати ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги, як особи, яка звільнена з військової служби, який отримав інвалідність ІІ групи первинно з 25.05.2017 року внаслідок виконання обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» в порядку, встановленому постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) подати розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України(Код ) всіх документів, та висновку для прийняття рішення про виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ),одноразової грошової допомоги як особи, яка звільнена з військової служби, який отримав інвалідність ІІ групи первинно з 25.05.2017 року внаслідок виконання обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» в порядку, встановленому Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок держави.
Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги стороною, або іншою особою, яка брала участь у справі, у десятиденний строк з моменту отримання копії постанови.
Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя В.В.Вікторов