Справа № 219/1862/17
Суддя: Брежнев О. А.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/1862/17
Провадження № 2-а/219/89/2017
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Брежнева О.А.

секретаря Котинської А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Олицької Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутського об`єднання управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить визнати розпорядження начальника УПФУ в м. Артемівськ (нині Бахмут) і Артемівському (нині Бахмутському) районі Донецької області від 21 червня 2013 року про зупинення виплати пенсії по пенсійній справі №199092/06 у відношенні ОСОБА_1 незаконним та скасувати його, зобов`язати Бахмутське об`єднане управління ПФУ Донецької області поновити виплату йому пенсії з 01 липня 2013 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21 січня 2013 року йому виповнилось 52 роки. У нього виникло право на достроковий вихід на пенсію на 8 років у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. У зоні Чорнобиля він знаходився 15 днів у липні 1987 року і 17 днів у серпні 1987 року, що підтверджується довідкою Артемівського АТП 11406. З 22 січня 2013 року відповідачем йому була призначена пенсія за віком на вищевказаних підставах у сумі 1392 грн. у місяць. З 01 липня 2013 року виплата йому пенсії була відповідачем призупинена на підставі розпорядження від 21 червня 2013 року. Копія розпорядження ним була отримана 22 лютого 2017 року, раніше відповідач її йому не направляв. Розпорядженням начальника УПФУ в м. Артемівську і Артемівському районі Донецької області від 21 червня 2013 року виплата йому пенсії була призупинена з 01 липня 2013 року до з`ясування нарахування кратності заробітної плати за період роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС. У відповіді від 02 грудня 2016 року відповідач вказав, що пенсія йому була призупинена на тих підставах, що довідка про працю від 11 лютого 1993 року №72 не є первинним документом і у пенсійній справі відсутній її оригінал. З липня 2013 року він неодноразово звертався до відповідача з питанням коли ж буде поновлена виплата пенсії, йому обіцяли, що як тільки проведуть перевірку і витребують додаткові якісь дані. До теперішнього часу перевірку ніхто не проводив, а виплату пенсії йому не поновили. Він вважає, що виплата пенсії з 01 липня 2013 року не призупинена, а фактично безпідставно припинена. Він має статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Цей статус йому дала держава у встановлений законом порядку, так як 32 дні він працював у закритій зоні по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Він віддав там частку свого здоров`я,тому має повне право на соціальні пільги, які дає йому держава, в частині дострокового виходу на пенсію у відповідності до вимог ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Відповідач не має право позбавляти його цього статусу. Вважає, що припинення виплати пенсії може мати місце лише у одному випадку, якщо відповідач надасть доказів того, що він не працював у зоні ЧАЕС більше 15 днів у 1987 році і отримав статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС незаконно, що не відповідає дійсності. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні також надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позові, також зазначила, що просить обчислювати з 22 лютого 2017 року строк оскарження розпорядження відповідача, тобто з часу його вручення позивачу, раніше відповідач жодного разу не вручав позивачу цього розпорядження і позивач не знав, що воно є, оскільки відповідач казав, що позивачу призупинена пенсія поки проведуть перевірку і витребують додаткові якісь дані щодо нього. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, надано клопотання про розгляд справи у їх відсутність, просять відмовити у задоволені позову на підставі їх заперечень, відповідно до яких позивач звернувся до відділу з призначення пенсій із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 , згідно особистої заяви від 19 квітня 2013 року та наданим документам була призначена з 22 січня 2013 року пенсія за віком, відповідно вищевказаного Закону. В порядку контролю пенсійна справа була направлена на перевірку до головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області. 19 червня 2013 року пенсійна справа була повернута для припинення виплати пенсії, оскільки, довідка про роботу від 11 лютого 1993 року №72 не є первинним документом, також необхідно провести зустрічну перевірку сум заробітної плати, щодо наявності кратної оплати, та кількості днів за які проведена кратна оплата. Тому управлінням була проведена перевірка заробітної плати, щодо наявності кратної оплати, та кількості днів за які проведена кратна оплата по «Артемівському автопідприємству 11406», де працював ОСОБА_2 на даний час знаходяться на зберіганні на ТОВ «Артемівське АТП 11406». «Артемівське автопідприємство 11406» не веде на даний час господарську діяльність, а керівництво підприємства знаходиться у м. Запоріжжя. При перевірці розрахункових відомостей за період з липня 1987 року по вересень 1987 року суми заробітної плати не співпадають з довідкою №72 від 11 лютого 1993 року. Пояснити розбіжності у нарахуванні заробітної плати не мають можливості, так як відомості надруковані на машинописних аркушах, а кодифікатора на новому підприємстві не має. Оскільки для права на пенсію із зменшенням пенсійного віку необхідно відпрацювати у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, тому підтвердити кількість днів знаходження в зоні відчуження не мають можливості. Розпорядженням від 21 червня 2013 року виплата пенсії була призупинена до з`ясування з 01 липня 2013 року. Також був направлений запит до пенсійного фонду м. Запоріжжя для перевірки заробітної плати на ТОВ «Артемівське АТП 11406». 07 березня 2017 року була отримана відповідь від УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю зв`язку з даним підприємством. У зв`язку з цим відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України та права позивача порушені не були, у зв`язку з чим в задоволені позову необхідно відмовити. Просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

При вирішенні цієї справи суд керується також приписами частини сьомої ст. 9 КАС України, згідно з якою у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Згідно з приписами ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У даному випадку при вирішенні справи та наданні оцінки аргументам відповідача суд вважає доцільним застосувати усталену практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання - пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

В обґрунтування цієї позиції суд як джерело права застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE), в якому визнано незаконним та непропорційним втручання у права заявника, гарантовані статтею 1 Першого протоколу Конвенції. Суд у цьому рішенні підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип «належного урядування» покладає на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку.

Згідност. 19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно дост. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ст. 26 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 14 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: - з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: - у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів; - у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів; - у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів; - на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 вказаного Закону особам, які працювали або проживали натериторіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів мають право на зменшення віку виходу на пенсію 10 років.

Згідно ст. 65 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення „Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та „Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році. Зазначена обставина не оспорюється представником відповідача в судовому засіданні, а оспорюється лише кількість днів його перебування у 1987 році у ЧАЕС, проте даний факт підтверджується дослідженим судом посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році серії НОМЕР_1 виданого Донецьким ТПО автотранспорту 12 листопада 1990 року (а.с.8) та посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 2) серії НОМЕР_2 виданим Донецькою облдержадміністрацією 02 вересня 2002 року (дублікат) (а.с.5).

Крім того, дана обставина підтверджується довідкою від 23 жовтня 1990 року (а.с.6), якою підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно приймав участь у роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 17 липня 1987 року по 17 серпня 1987 року, що також підтверджується копією пропуску права в`їзду у закриту зону м. Чорнобиля, який діяв до 31 грудня 1987 року (а.с.7), та довідками від 11 лютого 1993 року (а.с.9-10), де значиться, що ОСОБА_1 у період часу з 17 липня 1987 року по 17 серпня 1987 року перебував у відрядженні по ліквідації аварії на ЧАЕС, працював водієм у м. Чорнобиль, в яких також зазначено, яку саму зарплатню за цей період він отримував.

Положення ст. 65 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС надає позивачу право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Судом встановлено, що в лютому 2017 року позивачу нарешті відповів відповідач на його неодноразові звертання щодо зупинення виплати пенсії позивачу і саме у цей період позивач дізнався про те, що 21 червня 2013 року зупинено виплату пенсії по його пенсійній справі на підставі розпорядження відповідача. Зазначені обставини підтвердив позивач в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, з листів відповідача про призупинення виплати пенсії, та розпорядження ( а.с.13-14)

Перелік необхідних документів для призначення пенсії визначений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. N22-1.

Відповідно до підпункту "ґ" п. 7 цього Порядку з урахуванням положень ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до заяви про призначення пенсії за віком додається також посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 N 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Довідкою від 11 лютого 1993 року, виданою директором АТП-11406, відображено відомості, що ОСОБА_1 дійсно з 17 липня 1987 року по 17 серпня 1987 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження.( а.с.9-10)

Виходячи з наведеного, суд вважає, що оскільки позивач перебував у зоні відчуження не менше ніж чотирнадцять днів в перід з 17 липня 1987 року по 17 серпня 1987 року, де виконував роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тобто, у 1987 році він перебував у зоні відчуження більше 14 днів, тоді як Законом передбачено «від 1 до 14 календарних днів».

Отже, позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досяг віку понад 50 років, він набув право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому розпорядження начальника УПФУ в м. Артемівську (нині Бахмут) і Артемівського (нині Бахмутського) району Донецької області від 21 червня 2013 року, згідно якого ОСОБА_1 призупинено виплату пенсії до з`ясування нарахування кратності заробітної плати за період роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС, є незаконним.

Представником відповідача не враховано, що згідно ч. 1, 2ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч зазначеним нормам КАС України представником відповідача не було подано відповідних доказів в обґрунтування заперечень на заявлені позивачем вимоги.

Відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в довідці за результатами вивчення та узагальнення судової практики перегляду Вищим адміністративним судом України в касаційному порядку судових рішень у справах про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; про пільгове оподаткування суб`єктів господарювання, що діють на територіях, які зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення „Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або „Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначено статтею 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 2 статті 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
ОСОБА_1 на протязі липня 2013 року по лютий 2017 року неодноразово звертався до пенсійного фонду, що не спростовано представником відповідача на протязі усього розгляду справи. Зважаючи на те, що відповідач лише 22 лютого 2017 року повідомив позивача про те, що дійсно є розпорядження про призупинення виплати йому пенсії і що саме у цей день він його отримав, що підтверджується поштовими повідомленнями, а з адміністративним позовом позивач звернувся до суду 02 березня 2017 року, тобто в межах передбаченого Законом шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.
Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що слід визнати розпорядження начальника УПФУ в м. Артемівськ (нині Бахмут) і Артемівському (нині Бахмутському) районі Донецької області від 21 червня 2013 року про зупинення виплати пенсії по пенсійній справі №199092/06 у відношенні ОСОБА_1 незаконним та скасувати його, зобов`язати Бахмутське об`єднане управління ПФУ Донецької області поновити виплату йому пенсії з 01 липня 2013 року

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4-6, 8, 10-11, 94, 158-163, 167, 184-186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бахмутського об`єднання управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати розпорядження начальника УПФУ в м. Артемівськ (нині Бахмут) і Артемівському (нині Бахмутському) районі Донецької області від 21 червня 2013 року про зупинення виплати пенсії по пенсійній справі №199092/06 у відношенні ОСОБА_1 незаконним та скасувати його.

Зобов`язати Бахмутське об`єднане управління ПФУ Донецької області поновити виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Часів Яр, Артемівської міськради, Донецької області, пенсії з 01 липня 2013 року.

Повний текст постанови суду виготовлено 17липня 2017 року.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Артемівський міськрайонний суд Донецької області до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.А. Брежнев