Справа № 316/2005/16-а (2-а/316/156/16)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2017 рокусправа № 316/2005/16-а (2-а/316/156/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 червня 2017 р.

у справі № 316/2005/16-а (2-а/316/156/16)

за позовом ОСОБА_1

до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в якому просить визнати протиправними дії відповідача, зобов'язати управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області перерахувати йому пенсію за віком з 09 листопада 2016 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні з якої сплачено страхові внески за 3 календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн.

Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 червня 2017 року у задоволені адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

Сторони до суду не зявилися. Про день, місце та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є належний доказ, що дає судові підстави для застосування положень частини 4 статті 196 КАС України.

У звязку з неявкою сторін фіксування судового засідання не здійснювалось, відповідно ч.1 ст. 41 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що позивач з 1994 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В листопаді 2016 року на підставі особистої заяви позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком на підставі поданої ним заяви в порядку передбаченому ч. 3 ст. 45 Закону України від 09.07.2003 року № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, яка складає 1197,91 грн., відповідно до останнього перерахунку пенсії згідно постанови КМУ від 23.04.2012 року №327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення».

12.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні з якої сплачено страхові внески за 3 календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015рр.).

Листом від 23.12.2016 року № 143/К-1 відповідачем відмовлено у перерахунку та повідомлено, що при нарахуванні позивачу пенсії за віком було взято показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік, відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що подана до пенсійного органу заява позивача є фактично заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, у зв'язку з чим відповідачем правильно застосовані у спірних правовідносин положення ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не ч. 2 ст. 40 цього Закону, яка визначає порядок обчислення при призначенні пенсії.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, позивачу призначено пенсію відповідно до «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше, у 2016 році.

Отже, у даній справі має місце призначення позивачу іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при переведенні з одного виду пенсії на інший враховується заробітна плата (дохід) із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, лише за бажанням особи.

Проте, жодних доказів про виявлене позивачем бажання на застосування такого показника відповідачем суду не надано.

Таким чином, оскільки позивачу було призначено пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вперше у 2016 році, то має застосовуватися середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення позивача за призначенням пенсії як це передбачено ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України, у постанові від 29.11.2016 у справі № 21-6331а15.

Отже, наведений висновок Верховного Суду України є обов'язковим для відповідача, як суб'єкта владних повноважень, який застосовує у своїй діяльності зазначені нормативно-правові акти.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню положення ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність зобов'язання Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок позивачу пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

З огляду на зміст та обсяг заявлених вимог, які стосуються зобов`язання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії, то такий перерахунок має бути здійснений з 09 листопада 2016 року, тобто з дати призначення позивачу пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з бюджетних асигнувань Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Разом з тим, підстав для стягнення на користь позивача понесених витрат на правову допомогу суд не знаходить, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України - витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» №4191-VI від 20 грудня 2011 року передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється, виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

На підтвердження судових витрат на правову допомогу в сумі 1500,00 грн. позивач надавав суду договір про надання юридичних послуг №425 від 12.12.2016 року (арк..13), копію квитанції (арк..15), розрахунок витрат на правову допомогу (арк..14), згідно яких вбачається, що адвокатом надана правова допомога у вигляді складання адміністративного позову та складання заяви до пенсійного фонду про перерахунок пенсії.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що вказані витрати не підлягають стягненню, оскільки вони не є участю особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. При цьому, адміністративний позов було підписано та направлено до суду безпосередньо позивачем, а не його представником.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однак, документу, оформленого у встановленому законом порядку і який би засвідчив оплату позивачем саме гонорару, суду не надано.

Таким чином, в стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу слід відмовити.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та в силу п.4 ст.202 КАС України, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити

Постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 червня 2017 року у справі № 316/2005/16-а (2-а/316/156/16) - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Енергодарське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком з 09 листопада 2016 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути з бюджетних асигнувань Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій областіна користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову в сумі 551,20 грн.

В стягненні на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу відмовити.

Стягнути на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України з ОСОБА_1 несплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 606,32 (шістсот шість гривень) 32 коп.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 19.08.2017 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак