Справа № 820/2980/17
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2017 р. № 820/2980/17
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Хмелівській Н.М.,

за участі: представника позивача - Моргуна Д.М.,

представника відповідача - Блудової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати протиправною відмову відповідача у проведенні перерахунку заробітної плати, яка нарахована та отримана позивачем за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 07 липня по 31 липня 1986 року, та видачі довідки про заробітну плату (грошове забезпечення); зобов`язати відповідача видати наказ про перерахунок, провести перерахунок заробітної плати та видати позивачеві довідку та копію наказу для надання до органів Пенсійного фонду України, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1986 року згідно розпорядження Ради Міністрів СРСР «Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» від 23.05.86р. № 1031рс, на підставі постанови КМУ від 23.11.2011р. № 1210 п.7, листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29.10.92р. № 09-3751, у порядку передбаченому роз`ясненням Мінпраці та соцполітики України від 13.04.2001р. № 03-3/1652-018-2 розділ 2 та наказів МВС СРСР від 26.05.1986 року № 0149 та від 30.06.1986 року № 0189.

Ухвалою суду від 02.08.2017 р. було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час служби з 07.07.1986 року по 31.07.1986 року він був направлений у службове відрядження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, водночас при нарахуванні та виплаті заробітної плати йому не було враховано нормативно-правові акти, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, з яких на даний час знято гриф секретності та які є чинними. Вказана обставина слугувала підставою його звернення до відповідача з заявою про перерахунок заробітної плати за час перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі довідки для надання її до органів Пенсійного фонду. Отримавши від відповідача відмову по суті свого звернення, позивач звернувся за захистом свої х прав у судовому порядку.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, з огляду на обставини, які у ньому викладені.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на доводи наданих суду письмових заперечень стосовно того, що позивачу було вірно розраховано оплату праці у зоні відчуження з урахуванням кількості днів знаходження у зонах небезпеки з урахуванням кратності.

Третьою особою у судове засідання уповноваженого представника направлено не було, останній про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надано заперечення на позов в яких зазначено що пенсія позивачеві була нарахована та виплачується на підставі відповідної довідки ХМУ МВС України в Харківській області про заробітну плату за підвищеними тарифними ставками ( посадовими окладами) з урахуванням зони безпечності, виходячи з установленого в зоні відчуження 6- годинного та 6- денного робочого тижня, яка є чинною та ані в адміністративному, ані в судовому порядку скасована не була. Також, у запереченнях на позов третя особа просила суд розглядати справу без участі уповноваженого представника.

Суд, на підставі ст. 128 КАС України, вважає можливим розглянути дану справу без участі представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, де отримує пенсію по 2 групі інвалідності як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році (а.с.12-14).

Позивач, під час проходження служби в ОВС був відряджений до зони відчуження ЧАЕС на період з 07.07.1986 року по 31.07.1986 року.

Відповідно до довідки Сектору фінансових ресурсів та бухгалтерського обліку ХМУ МВС України в Харківській області № 91 від 26.01.2012 р., яка наявна у справі, встановлено, що ОСОБА_1 , який працював на посаді старшого дільничного інспектора Московського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області та мав посадовий оклад 110 крб. та оклад за спеціальне звання 120 крб., за роботу в населених пунктах зони відчуження, у тому числі, з 07.07.1986 р. по 14.07.1986 р. - 8 днів у 2 зоні небезпеки, решта - 16 днів у 1 зоні небезпеки, виплачена заробітна плата у розмірі 415,48 крб., з урахуванням коефіцієнтів 2 та 3.

Позивач також отримав довідку про заробітну плату (грошове забезпечення) одержану за роботу ( службу) в зоні відчуження в 1986-1990 р. видану УФЗБО ГУНП в Харківській області 21.10.2016 р. № 29/187, яка містила в собі дані, ідентичні довідці № 91 ( а.с.16).

ОСОБА_1 , враховуючи відповідь ГУНП України в Харківській області від 30.11.2016 № 29/3-210 на його заяву відносно того, що ГУНП України в Харківській області, яке не є правонаступником ГУМВС України в Харківській області, відповідним наказом № 64 від 22.12.2015 р. було створено комісію з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення) одержану за роботу ( службу) в зоні відчуження в 1986-1990 р. ( надалі - комісія) (а.с.15), звернувся 27.12.2016 р. до відповідача з заявою, в які просив направити на розгляд комісії довідку з додатками про отриману ним заробітну плату у 1986 р. за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС для перерахунку та видачі нової довідки ( а.с.17).

Як зазначав у судовому засіданні представник позивача та про що також йдеться у заяві від 27.12.2016 р., підставою для такого звернення став факт розсекречення у 2004 році деяких наказів МВС про оплату праці в зоні ЧАЕС з яких позивач вбачав, що оплату праці йому було здійснено невірно.

На свою заяву від 27.12.2016 р. отримав від відповідача лист від 16.01.2017 № 29/3-251 в якому, з посиланням на нормативні акти та обставини відносно ОСОБА_1 зазначено, що відповідний розрахунок грошового забезпечення, який міститься у довідці від 21.10.2016 р. № 29/187, зроблений без порушення норм матеріального права та змінам не підлягає ( а.с.18-19).

Позивач, отримавши дану відповідь, повторно 17.02.2017 р. звернувся до відповідача з заявою, в якій зазначив, що при нарахуванні йому грошового забезпечення за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не було враховано відповідні положення розпорядження Ради Міністрів СРСР «Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» від 23.05.86р. № 1031рс, наказів МВС СРСР від 26.05.1986 року № 0149, від 30.06.1986 року № 0189, від 19.03.1984 № 090 та постанови РМ УРСР від 10.06.1986 р. № 207-7, у зв`язку з чим, просив розглянути відповідні матеріали, видати наказ про перерахунок, зробити такий перерахунок та надати належну довідку ( а.с.20).

На свою заяву від 17.02.2017 р. отримав від відповідача лист від 01.03.2017 р. № 29/3-40 в якому надано тотожну відповідь тієї, яка містилась в листі від 16.01.2017 № 29/3-251 ( а.с.21).

Позивач не погодився з відмовами відповідача та звернувся до суду адміністративним позовом за відновленням своїх порушених прав та законних інтересів.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Частиною 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою КМ України від 23.11.2011 р. № 1210 затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Порядок передбачає надання до органів Пенсійного Фонду України довідки про заробітну плату ( грошове забезпечення) отриману за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно ч.4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).

Відповідно до п. 2.10 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Оплата праці працівників підприємств, розташованих в зоні ЧАЕС, які виконували роботи пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, провадилась в розмірах, передбачених Розпорядженням РМ СРСР від 17.05.1986 року № 964, у відповідних зонах небезпеки в 5-, 4-, 3-кратному розмірі.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась відповідно до абзацу 4 п.1 Постанови РМ СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986р. № 665-195 (абз. 4 п.п.1 п.1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207/7) у відповідних зонах небезпеки в 4-, 3-. 2-кратному розмірі (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Пунктами 4 та 5 Постанов Ради Міністрів Української РСР від 10.06.1986р. №2077 та Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986р. №665-195, робітникам підприємств, організацій, які виконують роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, установлювалася додаткова оплата праці за роботу у нічний час в розмірі 35% часової тарифної ставки за кожен час роботи в нічний час та максимальний розмір премії 60% тарифної ставки та залучати робітників на роботи в вихідні та святкові дні з оплатою праці в подвійному розмірі.

В той же час, з моменту аварії на ЧАЕС, оплату праці особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ СРСР регулювала Постанова від 07.05.1986р. №524-156, абз.2 п.1 якої зобов`язував виплачувати таким особам посадові оклади і оклади за спеціальними званнями в подвійному розмірі.

З 23.05.1986 Розпорядженням № 1031-рс на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ були розповсюджені порядок і розміри оплати праці, що передбачались Розпорядженням № 964-рс від 17.05.1986р. для робітників і службовців (5-, 4-, 3-кратний розмір тарифної ставки (посадового окладу) за роботу в 3-й, 2-й або 1-й зонах небезпеки відповідно).

Відповідно до пунктів 4 і 5 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195, підпунктів 4 і 5 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і УРРПС від 10 червня 1986 року № 207-7 встановлено працівникам підприємств, організацій та установ, які виконують роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища, додаткову оплату праці за роботу в нічний час у розмірі 35% часової тарифної ставки (окладу) за кожний час роботи в нічний час і максимальний розмір премії - 60% тарифної ставки (окладу) в місяць; дозволено підприємствам, організаціям і установам залучати працівників на роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії, у вихідні і святкові дні з оплатою праці у подвійному розмірі.

Згідно з пунктом 1 постанови Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань та Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43 працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, винагороди і заохочення нараховуються відповідно до діючих положень.

Про розповсюдження цих пунктів на осіб рядового і начальницького складу в цих постановах вказівок не має.

Грошове забезпечення особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх оправ, що виконували службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, здійснювалося на підставі нормативно-правових актів МВС СРСР та МВС УРСР, зокрема, наказів МВС СРСР від 11 травня 1986 №0130, від 17 травня1986 №0149, від 30 червня1986 № 0189 та інших.

Абзацом першим пункту 1 наказу МВС СРСР від 17 травня1986 №0149 «Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», на виконання зазначених розпоряджень було наказано, зокрема, міністру внутрішніх справ Української РСР дозволяти за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов`язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Абзацом 2 пункту 1 цього наказу передбачалося у такому ж порядку і розмірах виплачувати грошове забезпечення військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу, що були зайняті на зазначених роботах у І - ІІІ зонах небезпеки, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам та мічманам - також окладів за військовим і спеціальним званням.

За основним місцем служби нараховувались надбавки за вислугу років та інші надбавки.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1986 порядок і умови відрядження військовослужбовців рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ встановлювалися МВС СРСР.

Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.

Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями згідно постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 7 травня 1986 року № 524-156.

Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 для визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови оплати праці, замість попередніх, встановлених Постановою від 7 травня 1986 року № 524-156.

Щодо оплати фактично відпрацьованого часу у вихідні дні в зоні відчуження, суд зазначає наступне.

Нарахування грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження військовослужбовців, рядового і начальницького складу ОВС проводилось відповідно до Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031 та листа Державного комітету УРСР з праці від 23 вересня 1986 року № 136с «Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних».

Вказаними нормативно-правовими актами передбачено, що оплата фактично відпрацьованого часу (включаючи вихідні і святкові дні) у відповідних зонах небезпеки повинна проводитись виходячи із розрахункової денної тарифної ставки (посадового окладу), що враховується із тарифної ставки (посадового окладу) за даний місяць, поділеної на календарну кількість днів цього місяця.

Не передбачено преміювання та оплата за несення служби в надурочний час, у вихідні та святкові дні, і наказом МВС СРСР від 19 березня 1984 року № 090.

Відповідно до п.40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 23.10.1973 №778 для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ встановлюється ненормований робочий час.

При змінній роботі або безперервному чергуванні встановлюється однакова вдень і вночі тривалість робочого часу. В разі необхідності особи рядового та начальницького складу зобов`язані нести службу в дні щотижневого відпочину і святкові дні. При цьому взамін невикористаних днів щотижневого відпочинку і святкових днів їм надаються інші вихідні дні.

Крім того, щодо Постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7, суд звертає увагу, що на осіб рядового та начальницького складу внутрішніх справ вона розповсюджувалася лише в частині виплати добових, безкоштовного харчування та проживання і розрахунку вислуги років, що надає право на пенсію.

Таким чином, визначальною ознакою нарахування та виплати позивачеві заробітної плати за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є застосування відповідної кратності, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями та з урахуванням зменшення такого показника кратності на одиницю внаслідок збереження йому, як відрядженій особі, грошового забезпечення за основним місцем роботи, а також, відсутності підстав для преміювання та оплати за несення служби в надурочний час, у вихідні та святкові дні.

Досліджуючи видану позивачеві довідку про заробітну плату (грошове забезпечення) одержану за роботу ( службу) в зоні відчуження в 1986-1990 р. видану УФЗБО ГУНП в Харківській області 21.10.2016 р. № 29/187 та аналізуючи наведені вище нормативні акти, суд зазначає, що позивачеві було нараховано заробітну плату за відповідну кількість днів перебування у першій та другій зонах небезпеки, з урахуванням належної кратності денної тарифної ставки, а також зроблений розрахунок заробітної плати, збереженої за основним місцем служби під час перебування в зоні відчуження, що відповідає наведеним нормативним положенням та свідчить, що у спірних правовідносинах відсутні підстави для проведення ОСОБА_1 перерахунку заробітної плати, яка нарахована та отримана ним за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 07 липня по 31 липня 1986 року, а також, для видачі довідки про заробітну плату (грошове забезпечення).

При розгляді даної справи судом було враховано правову позицію в аналогічних правовідносинах, яка викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 21.01.2016 року по справі № К/800/43268/15.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У ході розгляду справи відповідачем було належним чином доведено правомірність відмови позивачу у проведенні перерахунку заробітної плати, яка нарахована та отримана ним за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 07 липня по 31 липня 1986 року, отже й відсутність підстав для видачі довідки про заробітну плату (грошове забезпечення).

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 28 серпня 2017 року.

Суддя Заічко О.В.