Справа № 2-а-2797/2010
Суддя: Андрущенко-Луценко С. В.
Дата ухвалення: 2010-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 2-а-2797/2010
№ провадження -
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарі Литвиненко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Полтавської роти ДПС для обслуговування доріг державного значення ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

12.11.2010 року ОСОБА_3 звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до інспектора Полтавської роти ДПС для обслуговування доріг державного значення ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В позові ОСОБА_1 зазначив що, 03.11. 2010 року о 4год. ранку керуючи автомобілем НОМЕР_1 в с. Коноплянка Великобагачанського району Полтавської області рухався із допустимою швидкістю руху в населеному пункті. В той же час, інспектором ДПС відносно нього було складено протокол про порушення немов би ним п. 12.4 Правил дорожнього руху України, тобто в перевищенні ним допустимої швидкості руху автомобіля в населеному пункті на 22 км/год, що не відповідає дійсності. На підставі даного протоколу його було піддано адміністративній відповідальності по ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Швидкість руху його автомобіля вимірювалась з порушенням встановленого порядку з допомогою технічного засобу «Радіс №2233». Він вважає, що на приладі зафіксована швидкість не його автомобіля. За таких умов фіксація порушення не відповідала вимогам закону. Крім того відеозйомка порушення була проведена працівником ДАІ на особисту камеру, що також є порушенням закону.

Просив суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 03.11.2010 року складену відносно нього про притягнення його до адміністративної відповідальності по ст. 122 ч. 1 КУпАП та визнати дії інспектора ДПС неправомірними.

В судовому засідання ОСОБА_1 позов підтримав, виходячи з обґрунтувань зазначених в позові.

Відповідач інспектор ДПС ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але направив на адресу суду заперечення на позов з якого вбачається, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача проведено з допомогою вимірювача швидкості руху транспортних засобів «Радіс». Даний прилад є сертифікований, пройшов повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Позивачеві після зупинки транспортного засобу було предявлено для огляду зафіксовану на приладі швидкість руху його автомобіля та складено відносно нього відповідний протокол про адміністративне правопорушення, розяснено його права при розгляді адміністративного матеріалу. В задоволенні позову просив відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що 03.11.2010 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення ним п. 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме: перевищення допустимої швидкості руху в населеному пункті більш як на 22 км/год. В подальшому відносно ОСОБА_1 було винесено постанову від 03.11.2010 року про притягнення його за дане порушення правил дорожнього руху до адміністративної відповідальності по ст. 122 ч. 1 КУпАП у виді штрафу в сумі 255 грн. (адміністративний матеріал долучений до матеріалів справи).

Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю 60 км/год.

Відповідно до ст. 122 ч. 1 КУпАП адміністративна відповідальність водія транспортного засобу настає за цією статтею в разі перевищення ним обмеження швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Згідно п. 1.5; 2.3 Правил дорожнього руху України дії учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю, або здоровю громадян, завдавати моральних збитків.

Як встановлено судом, фіксація швидкості руху автомобіля позивача проводилася приладом «Радіс» № 2233, який є затвердженим типом засобів вимірювальної техніки, має свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки чинне до 22.09.2011 року (а.с. 15).

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З цих підстав суд не має ніяких сумнівів щодо технічної придатності приладу фіксації швидкості руху транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1, та визнає результати такої фіксації належними і допустимими доказами.

З аналізу судом змісту постанови від 03.11.2010 року по справі про адміністративне правопорушення, винесеної, інспектором Полтавської роти ДПС ОСОБА_2, встановлено, що позивача ОСОБА_1 законно визнано винним по ст. 122 ч. 1 КУпАП і накладено стягнення в виді штрафу в сумі 255 грн. (а.с.2). Це стягнення накладено компетентною особою в межах її повноважень, у спосіб передбачений законом (ч. 1 ст. 14? КУпАП) та відповідно з санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Проаналізувавши всі докази по справі, суд вважає, що оскаржувану постанову також винесено відповідно до положень ст.ст. 1, 7,14?, 245, 258 ч. 6, 280 КУпАП України. З цих підстав згадана постанова у справі про адміністративне правопорушення є законною і обґрунтованою, а тому не підлягає скасуванню, з огляду на що в задоволенні заявленого позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11; 71; 72; 76; 100; 122; 158; 160; 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 1; 7; 14?; 23; 122 ч. 1; 222; 245; 251; 258; 268; 280; 283; 284; 287 КУпАП, п.п. 1.1; 1.5; 12.4; Правил дорожнього руху України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора Полтавської роти ДПС для обслуговування доріг державного значення ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4