Справа № 603/186/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/7192/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Рибачука А.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на постанову Монастирського районного суду Тернопільської області від 15 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Монастирської районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

10.03.2017 ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Монастирської районної державної адміністрації Тернопільської області у якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо недоплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік та зобов'язати його здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити різницю такої грошової допомоги відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5650 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме на виплату щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни - учасникам бойових дій в розмірі 7 мінімальних заробітних плат, що становить в 2016 році - 7910 грн. Однак, йому здійснено таку виплату лише у сумі 2310 грн.

Постановою Монастирського районного суду Тернопільської області від 15.05.2017 в задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що він є учасником бойових дій, а тому відповідачу у 2016 році при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня необхідно було застосовувати норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , а не постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги», оскільки із загальних засад права визнається пріоритет законів над підзаконними нормативними актами.

Представник відповідача подав письмові заперечення на апеляційну скаргу та клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Враховуючи те, що справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, а апеляційна скарга подана на постанову суду першої інстанції, яка прийнята у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ передбачених п. 2 ст. 183-2 КАС України, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, апеляційний розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 має статус ветерана війни - учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням від 10.08.2016 серії НОМЕР_1.

Як вбачається з листа Управління соціального захисту населення Монастирської районної державної адміністрації Тернопільської області від 01.03.2017 № А-18/01.3-02 відповідачем нараховано ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги», передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у розмірі 2310 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України, в межах бюджетних призначень, встановлених Законом про Державний бюджет України.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ч. 5 ст. 12 Закону № 3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються КМУ в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 наведені норми визнані неконституційними.

Отже, починаючи з 22.05.2008, відновлено дію ч. 5 ст. 12 Закону № 3551-XII, відповідно до якої розмір грошової допомоги учасникам бойових дій мав становити п'ять мінімальних пенсій за віком.

01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (далі - Закон № 79-VІІІ), яким розділ VI «Прикінцевих та перехідних положень» Бюджетного кодексу доповнено п. 26, згідно якого норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги», передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія цих Законів України, встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої цими Законами, здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 гривень (п. 1 1.1 Постанови).

Вказані положення є чинними та у встановленому порядку не були визнані неконституційними.

Виходячи з вищенаведеного з 01.01.2015 Законом № 79-VІІІ припинені дії норм Закону № 3551-XII в частині, яка, зокрема, стосується визначення розміру разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій і розмір такої виплати визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом про Державний бюджет України.

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Конституційний Суд України у рішенні № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року вказав, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України.

Враховуючи вищенаведене, відповідач правомірно здійснив ОСОБА_2 нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році в розмірі визначеному Постановою КМУ від 02.03.2016 № 141.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Валентина Ніканорівна Великода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном повинно бути законним, переслідувати законну мету в інтересах суспільства та бути пропорційним переслідуваній меті. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Монастирського районного суду Тернопільської області від 15 травня 2017 року у справі № 603/186/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
А. І. Рибачук