Справа № 308/6943/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/8913/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.,

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянки ОСОБА_1 Фам ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки ОСОБА_1 Фам ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця з України,

встановив:

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до громадянки ОСОБА_1 Фам ОСОБА_2 про примусове видворення з України.

Одночасно з адміністративним позовом позивачем подано клопотання, в якому просить затримати громадянку ОСОБА_1 Фам ОСОБА_2 з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2017 року клопотання Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України задоволено.

Відповідач - громадянка ОСОБА_1 Фам ОСОБА_2 оскаржила ухвалу суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного зясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права. Просить її скасувати і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні клопотання.

В апеляційній скарзі зазначає, що Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_1 про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_1 про реадмісію громадян обох держав. Таким чином, до неї має застосовуватися реадмісія і для застосування такої процедури будь-якого спеціального судового рішення не вимагається. Вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки підстав для затримання немає у звязку з відсутністю підстав для видворення.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, а тому суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до ст.ст. 41, 196 КАС України та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про затримання громадянки ОСОБА_1 Фам ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації особи та забезпечення примусового видворення за межі України на строк до 6 місяців, виходив з того, що відповідач не має документів, що посвідчують її особу та законних підстав для перебування на території України.

З такими висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Згідно п.3 ч.2 ст.183-7 КАС України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення, яким затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1110 від 17.07.2003 пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого наказом МВС України № 141 від 29.02.2016 року, іноземці та особи без громадянства утримуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду, зокрема, про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Таким чином, затримання іноземця та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, можливе з метою забезпечення виконання постанови адміністративного суду, зокрема, про примусове видворення з України.

Як встановлено із матеріалів справи, що 18 липня 2017 року на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб (запитувана держава на запит Запитуючої держави та без будь-яких інших формальностей, крім тих, що передбачені цією Угодою, приймає на свою територію громадян третіх країн чи осіб без громадянства, які не виконують чинних умов стосовно в'їзду на територію Запитуючої держави або перебування на ній, або припинили виконувати такі умови, якщо надано докази відповідно до статті 7 цієї Угоди того, що такі особи: незаконно в'їхали на територію держав-членів безпосередньо з території України або на територію України безпосередньо з території держав-членів) відповідач була передана на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин державного кордону у складі групи осіб з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Гута», без документів, що посвідчують її особу, що підтверджується актом про приймання-передавання особи від 18.07.2017 року.

Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся до суду з клопотанням про її затримання у зв'язку з поданням позову про видворення Фам ОСОБА_2 з України і для забезпечення такого видворення.

Апеляційний суд зазначає, що оскільки відповідач була прийнята державою Україна на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб, то вона не підлягає видворенню за процедурою, передбаченою ст. 183-7 КАС України, а підлягає процедурі реадмісії, визначеній ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI від 22.09.2011 та Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_1 про реадмісію громадян обох держав, підписану 25.09.2007 року в м. Нью-Йорку

Як встановлено апеляційним судом, визначена законодавством процедура реадмісії не застосована до відповідача, тому підстави для затримання Фам ОСОБА_2 відсутні.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З врахуванням того, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу громадянки ОСОБА_1 Фам ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2017 року про затримання іноземця та поміщення його до пункту тимчасового перебування у справі за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_1 Фам ОСОБА_2 про примусове видворення скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про затримання громадянина ОСОБА_1 Фам ОСОБА_2 з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя Л.П. Іщук

Судді Я.С. Попко

ОСОБА_3

Ухвала складена в повному обсязі 23.08.2017 року