Справа № 812/852/17
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/852/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря - Карча В.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Маковецької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ на Донецькій залізниці в особі ліквідаційної комісії про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ на Донецькій залізниці в особі ліквідаційної комісії, в якому посилається на таке.

З 1997 року по 06.11.2015 позивач працювала в органах та підрозділах Управління МВС України на Донецькій залізниці. Згідно з наказом голови комісії з ліквідації Управління МВС України на Донецькій залізниці від 05.11.2015 № 249 о/с та відповідно до п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, наказу МВС України від 08.06.2015 № 659 «Про ліквідацію Управління МВС України на Донецькій залізниці» та п. 10 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» позивач звільнена зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил України через скорочення штатів.

Згідно цього наказу вислуга років позивача на день звільнення становить 18 років 2 місяці 25 днів.

При звільненні відповідач мав сплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби, як це передбачено статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пунктом 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393. Однак, таку одноразову допомогу відповідач не виплатив позивачу, посилаючись, що з 29.09.2015 позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та у місяці звільнення грошове забезпечення позивачу не нараховувалося.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача. Просить стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 54475,47 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову з таких підстав.

Згідно з абз. 3 п. 10 Постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393) особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби у зв'язку із скороченням штатів, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік роботи.

Абз. 1 п. 14 Постанови КМУ № 393 визначено, що одноразова грошова допомога, передбачена п. 10 цієї постанови, виплачується Міністерством внутрішніх справ за рахунок коштів, виділених у Державному бюджеті для його утримання.

У зв'язку з ліквідацією Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці та скороченням усіх посад фінансування за ними після спливу 2 місячного строку, тобто з 22.08.2015, не здійснюється. Відповідного фінансування з Державного бюджету України на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні для позивача не надходило.

Щодо розрахунку позивачем суми одноразової допомоги при звільненні у розмірі 54475,47 грн відповідач зазначив таке.

Позивачем здійснено розрахунок одноразової допомоги при звільненні виходячи з виплат за останній місяць роботи перед наданням їй відпустки по догляду за дитиною: липень 2015 року в розмірі 6968,62 грн та серпень 2015 року 5425,62 грн. Однак, виплата за серпень 2015 року склала 3639,14 грн.

Також відповідач зазначає, що оскільки позивач останні два місяці перед звільненням не працювала, як і попередні два місяці, то відповідно до п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 № 100, розрахунок проводиться виходячи з установленого посадового (місячного) окладу.

Розмір посадового окладу ОСОБА_3 на день звільнення, а саме на 06.11.2015, складав 825 грн, з розміру якого, при наявності законних підстав, може бути розрахована одноразова грошова допомога при звільнення.

Крім того, відповідач зазначив, що одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена спеціальною нормою, не входить до структури грошового забезпечення осіб РНС, у зв'язку з чим посилання позивача на невиплату їй заробітної плати суперечить законодавству. З цих же підстав посилання позивача на норми КЗпП України є безпідставними та не можуть бути взяті до уваги судом.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 КАС України, суд дійшов такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 11.08.1997 проходила службу в органах внутрішніх справ - Управління МВС України на Донецькій залізниці та наказом Управління МВС України на Донецькій залізниці від 05.11.2015 № 249 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, наказу МВС України від 08.06.2015 № 659 «Про ліквідацію Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці» та п. 10 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» була звільнена зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) (арк. спр. 9, 80-81). Згідно з наказом вислуга років на службі в органах внутрішніх справ на день звільнення в календарному обчисленні становить 18 років 02 місяці 25 днів.

При звільненні позивачу не було виплачено одноразову грошову допомогу, яка передбачена п. 10 Постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

19.02.2016 позивач звернулася до голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Донецькій залізниці із запитом про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (арк. спр. 14).

Листом від 03.03.2016 № 1,2зі відповідач повідомив позивача, що оскільки з 29.09.2015 вона перебувала в неоплачуваній відпустці по догляду за дитиною, у жовтні та листопаді 2015 року грошове забезпечення їй не нараховувалось та не виплачувалось. Тобто, здійснити нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні у листопаді 2015 року немає можливості у зв'язку з відсутністю грошового забезпечення у місяці звільнення (арк. спр. 15-16).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб начальницького і рядового складу податкової міліції визначені Законом України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2262 в редакції, що діяла на час звільнення позивача, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пункт 10 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393) передбачає, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, зокрема, які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, у разі звільнення особи з органів внутрішніх справ у зв'язку зі скороченням штатів, за наявності вислуги 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При цьому перебування таких осіб у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не може нівелювати їх право на отримання зазначеної грошової допомоги за умови наявності вислуги 10 років і більше.

Як установлено судом, вислуга позивача на час звільнення зі служби складає 18 років 02 місяці 25 днів.

Ураховуючи те, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, відповідно до вищевикладених вимог Постанови КМУ № 393 одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення позивача повинна бути виплачена за кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 3 Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 499 від 31.12.2007 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 1.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 499 від 31.12.2007, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Відповідно до підпунктів "є" та "л" пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (далі - Порядок № 100), цей Порядок застосовується, зокрема, у випадках виплати вихідної допомоги; у інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 цього Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати (крім обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток та для виплати компенсації за невикористані відпустки) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до абзацу 6 пункту 2 Порядку № 100 час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Згідно з довідкою від 12.07.2017 № 58жд/лк, наданою на виконання ухвали суду, розмір виплаченого грошового забезпечення позивача складав: у липні 2015 року - 6968,62 грн., у серпні 2015 року - 3639,14 грн (арк. спр. 55).

Останні два повних місяці роботи (служби), з яких має обчислюватися грошове забезпечення позивача, це липень та серпень 2015 року.

Середньоденний заробіток позивача за цей період становив 246,69 грн (6968,62 грн + 3639,14 грн = 10607,76 грн : 43 робочі дні).

Середня кількість робочих днів у розрахунковому періоді становить 21 день (23 робочі дні в липні 2015 року + 20 робочих днів у серпні 2015 року : 2).

Середньомісячне грошове забезпечення складає 5180,49 грн (246,69 грн х 21 день).

Таким чином, розмір одноразової грошової допомоги, що мала бути нарахована та сплачена позивачу при звільненні його за скороченням штатів відповідно до абзацу 3 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.02.1992, складає 46624,32 грн (5180,49 грн х 50% х 18 років).

При цьому суд не бере до уваги посилання представника позивача, що грошове забезпечення позивача в серпні 2015 року складало 5425,62 грн згідно з довідкою, отриманою на адвокатський запит (арк. спр. 19).

Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, при складанні цієї довідки було допущено технічну помилку.

На запит суду відповідачем надано довідку від 12.07.2017 № 58жд/лк, згідно з якою розмір виплаченого грошового забезпечення позивача у серпні 2015 року складав 3639,14 грн (арк. спр. 55). Крім того, самому позивачу надавалася довідка, згідно з якою грошове забезпечення ОСОБА_3 в серпні 2015 року також складає 3639,14 грн (арк. спр. 17).

За таких обставин, саме суму грошового забезпечення позивача 3639,14 грн за серпень 2015 року слід брати до уваги при обрахунку розміру одноразової грошової допомоги.

Суд також не бере до уваги посилання відповідача, що в даному випадку грошову допомогу слід вираховувати виходячи з розміру посадового окладу позивача.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 Порядку № 100 якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

У пункті 4 Порядку № 100 зазначено, що в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Отже, підстави для розрахунку грошової допомоги виходячи з розміру посадового окладу виникають, коли працівник не працював жодного дня протягом чотирьох місяців перед звільненням.

Як установлено судом, позивача звільнено 06.11.2015. З 29.09.2015 позивач ОСОБА_3 перебувала в неоплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Грошове ж забезпечення за липень та серпень 2015 року нараховано позивачу в повному обсязі, відтак, при розрахунку одноразової грошової допомоги слід брати до уваги заробіток позивача за липень та серпень 2015 року.

Суд критично оцінює посилання відповідача у запереченнях на те, що у зв'язку з ліквідацією Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці, скорочення всіх посад фінансування за ними після спливу 2 місячного строку, тобто з 22.08.2015, не здійснюється.

Згідно з частинами першою, другою статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи Кечко проти України Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 Бурдов проти Росії).

Таким чином, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Позивач ОСОБА_3 на момент звільнення зі служби набула права на нарахування та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повні 18 років відповідно до п. 10 постанови Кабміну України від 17.07.1992 № 393.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що належать до часткового задоволення.

Питання про розподіл судових витрат суд не вирішує, оскільки позивач у встановленому порядку звільнений від сплати судового збору, а їх стягнення не передбачене законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ на Донецькій залізниці в особі ліквідаційної комісії про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ на Донецькій залізниці в особі ліквідаційної комісії (87517, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Паровозна, 14) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 46624 грн 32 коп. (сорок шість тисяч шістсот двадцять чотири грн 32 коп.) з відрахуванням передбачених законом податків та обов'язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2017 року.

Суддя І.О. Свергун