Справа № 675/690/17
Суддя: Демчук П. В.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/690/17
Провадження № 2-а/675/79/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2017 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Трасковського С.Л.,

за участю секретарів - Самборської Л.А., Ящука О.І.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Фіняка П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до службової особи ЧПНК Замкової виправної колонії №58 Фіняка Петра Петровича про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області із позовом до чергового помічника начальника колонії Замкової виправної колонії №58 Фіняка Петра Петровича, яким просив визнати протиправними дії. В обґрунтування позову зазначає, що в нього незаконно вилучили кружку металеву, дві пачки макаронних виробів та 1 кг рису. Такі дії відповідача, на думку позивача, суперечать положенням ст.63 Конституції України та не відповідають обмеженням, встановленим у вироку суду, за яким він відбуває покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він посилкою від родичів отримав 14.11.2016 року та 31.03.2017 року макаронні вироби, крупу рисову, металеву кружку. Нормами Виправно-трудового кодексу України, який втратив чинність 01.01.2004 року, вказані предмети та продукти харчування не заборонялося мати у власності засуджених до позбавлення волі, а отже, керуючись положеннями ст.58 Конституції України, рішеннями Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99, від 19.04.2000 року №1-3/2000, відповідач повинен був керуватися нормами вказаного ВТК України, так як останній пом'якшує його становище при відбуванні покарання.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що позивач відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в Замковій виправній колонії №58, а тому на правовідносини, що виникли між ними розповсюджуються вимоги Кримінально-виконавчого кодексу України та Правил внутрішнього розпорядку установ відбування покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2186/5 від 29.12.2014 року, якими дії по вилученню зазначених предметів та продуктів харчування працівниками установи визнаються необхідними та правомірними.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

14.11.2016 року та 31.03.2017 року відповідно до актів про вилучення продуктів харчування, предметів, виробів і речей, що не передбачені переліком продуктів харчування, виробів і речовин, які засудженні можуть отримувати в посилках (передачах), купувати в крамницях установ виконання покарань та зберігати при собі (понад встановлену переліком норму) у засудженого ОСОБА_1 в посилках, що надійшли на його ім'я, було вилучено крупа рисова 1 пачка (1 кг), макаронні вироби 2 пачки (по 400 г), а також одну кружку металеву ємністю на 1 л.

Відповідно до накладної №17-125 від 04.04.2017 року вилучена у ОСОБА_1 кружка металева була передана на зберігання на склад установи. Макаронні вироби та рисова крупа були знищені в зв'язку із відсутністю у них сертифіката якості, що підтверджується актом №IV-7 від 14.11.2016р.

Вказані вище обставини в судовому засіданні були визнані сторонами у справі.

Відповідно до посадової інструкції №4 чергового помічника начальника установи Фіняка П.П., на останнього покладено обов'язок, крім іншого, приймати рішення стосовно вилучених у засуджених заборонених предметів (розділ 2).

Згідно положень ст.63 Конституції України засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.

Відповідно до ч.2 ст.7 Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Згідно ст.112 КВК України число посилок (передач) і бандеролей, що одержують засуджені до арешту та позбавлення волі, не обмежується. Максимальна вага однієї посилки або бандеролі визначається діючими поштовими правилами. Лікарські засоби і вироби медичного призначення, які одержують засуджені відповідно до медичного висновку, передаються до медичної частини колонії для їхнього лікування. Порядок приймання і вручення посилок (передач) або бандеролей, а також перелік предметів, заборонених до одержання засудженими, визначаються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України №2186/5 від 29.12.2014 року затверджено Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, відповідно до пункту 1 розділу XI яких встановлено, що засудженим дозволяється зберігати при собі предмети, вироби і речі в асортименті та кількості, що визначені переліком.

Предмети, вироби, речі та продукти харчування, що не передбачені переліком, які були виявлені в передачах, вилучаються й повертаються особі, яка їх доставила, із зазначенням причин повернення в обох примірниках заяви.

Предмети, вироби та речі, що не передбачені переліком або кількість яких перевищує встановлені переліком норми, які були виявлені в посилках або по прибутті засудженого до установи виконання покарань, вилучаються, про що складається акт про вилучення продуктів харчування, предметів, виробів і речей, що не передбачені переліком продуктів харчування, виробів і речовин, які засуджені можуть отримувати в посилках (передачах), купувати в крамницях установ виконання покарань та зберігати при собі (понад встановлену переліком норму) (додаток 12), та передаються на склад установи. При цьому засудженому видається другий примірник акта з відміткою про передачу речей на склад. Вилучені предмети, вироби та речі, що не передбачені переліком, повертаються засудженому після відбуття ним строку покарання або його родичам за письмовою заявою засудженого.

Продукти харчування, що не передбачені переліком, які були виявлені в посилках або придбані незаконним шляхом, підлягають вилученню, про що складається відповідний акт, та з письмової згоди начальника медичної частини установи виконання покарань або особи, яка виконує його обов'язки, передаються до їдальні або знищуються в присутності засудженого, на ім'я якого надійшла посилка, про що робиться відмітка в акті.

Перелік, про який йде мова в п.1 розділу XI ПВР установ виконання покарань, встановлений в додатку 2 зазначеного нормативного акту.

Так, до переліку продуктів харчування, виробів і речовин, які засуджені можуть отримувати в посилках (передачах), купувати в крамницях установ виконання покарань та зберігати при собі, відносяться продукти харчування фабричного (заводського) виготовлення, не в скляній або металевій тарі, з діючим терміном реалізації, які не потребують додаткового приготування шляхом термічної обробки та можуть зберігатися при кімнатній температурі, свіжі фрукти та овочі (огірки, помідори, цибуля, часник, перець, капуста, морква та зелень), а також чай та тютюнові вироби фабричного розфасування (розділ І Переліку).

Крім того розділом ІІ вказаного додатку 2 встановлено перелік предметів першої потреби та засобів особистої гігієни, які можуть засуджені, крім іншого, отримувати в посилках. В ньому відсутнє згадування про металеві кружки. Разом з тим чітко передбачено можливість отримувати в посилках, передачах, придбавати засудженим лише поліетиленовий посуд, кухоль, ложку, пластмасові футляри для окулярів, мила та зубних щіток.

Таким чином, у позивача, при отриманні ним посилкою макаронних виробів, крупи рисової та металевої кружки, вказане майно правомірно було вилучено та передано на склад установи (кружка), а також знищено (продукти харчування, що потребують термічної обробки).

Посилання ж позивача на той факт, що на підставі ст.58 Конституції України, а також рішень Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99, від 19.04.2000 року №1-3/2000, відповідач повинен був керуватися нормами вказаного Виправно-трудового кодексу України (втратив чинність 01.01.2004 року), так як останній пом'якшує його становище при відбуванні покарання, є безпідставними. У вказаних нормах Основного Закону та рішеннях Конституційного Суду України йде мова про зворотню дію в часі закону та іншого нормативно-правового акту лише у разі, коли вони пом'якшують або скасовують саме кримінальну відповідальність особи (рішення Конституційного Суду України №6-рп/2000).

Вилучення предметів, заборонених до пересилання засудженим, не є кримінальною відповідальністю позивача, а лише діями, направленими на виконання своїх функцій відповідною установою щодо дотримання порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань у вигляді позбавлення волі, а тому норми ВТК України не можуть мати зворотню дію в часі та регулювати зазначені правовідносини.

Також судом не приймається до уваги посилання позивача на Перелік майна, що не підлягає конфіскації за судовим вироком, що є додатком до Кримінального кодексу України (1961 року), як на підставу протиправних дій відповідача по вилученню в нього продуктів харчування та кружки металевої, так як вказаний Кодекс разом із додатком втратив чинність 01.09.2001 року, а крім того предметом регулювання вказаного Переліку є встановлення опису майна, що не може бути конфісковане за вироком суду, а тому він не може бути застосований до вказаних правовідносин.

Частинами 1, 5 статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії відповідача були вчинені в межах та в спосіб, визначений діючим законодавством України, в зв'язку із чи позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.11, 71, 86, 159-163, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до службової особи ЧПНК Замкової виправної колонії №58 Фіняка Петра Петровича про визнання протиправними дій - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її отримання. Особи, які брали участь у справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 19.08.2017 року.

Суддя: С.Л.Трасковський