Справа № 810/1109/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1109/17 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В.; Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

16 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Троян Н.М., Файдюка В.В.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Старт» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Селянське (фермерське) господарство «Старт» про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Білоцерківської районної державної адміністрації (далі - відповідач, Білоцерківська РДА), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Селянське (фермерське) господарство «Старт» (далі - третя особа, С(Ф)Г «Старт») про скасування рішення.

В обґрунтування доводів позовної заяви позивач зазначив, що у березні 2017 року він звернувся до відповідача з вимогою про скасування запису про інше речове право (право оренди землі) за номером 8288289 спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зазначив, що вказаний запис було внесено на підставі договору оренди земельної ділянки (з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_1, загальною площею 4,297 гектарів, в тому числі рілля 4,297 гектарів, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с/рада Озерянська) укладеного 25.12.2014 між ним С(Ф)Г «Старт».

В подальшому зазначений договір рішенням суду від 31.10.2016 було визнано недійсним.

Водночас, державним реєстратором Білоцерківської районної державної адміністрації йому було відмовлено у скасуванні відповідного запису на тій підставі, що згідно з нормами чинного законодавства внесення записів до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав вноситься державним реєстратором на підставі рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За наведених обставин, позивач просив суд скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18424005 від 28.12.2014, згідно якого внесено запис про інше речове право за номером 8288289 від 25.12.2014 року у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_1, загальною площею 4,297 гектарів, в тому числі рілля 4,297 гектарів, адреса розташування якої: Київська область, Білоцерківський район, с/рада Озерянська.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Білоцерківської районної державної адміністрації від 14.03.2017 № 34250373 про відмову у скасуванні запису про інше речове право за номером 8288289 спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 18424005 від 28.12.2014.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Селянське (фермерське) господарство «Старт» подало апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 10.12.2014 ОСОБА_2 (орендодавець) та С(Ф)Г «Старт» (орендар) уклади типовий договір оренди землі.

Відповідно до умов вказаного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_1) для вирощування сільськогосподарських культур загальною площею 4,297 га, в тому числі рілля 4,297 га, яка знаходиться на території Озернянської сільської ради.

З наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер витягу: 31823009) судом встановлено, що 25.12.2014 державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 18424005 від 28.12.2014 було внесено запис № 8288289 про право оренди земельної ділянки (суб'єкт речового права СФГ «Старт», орендодавець ОСОБА_2.) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,297 га, в тому числі рілля 4,297 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с/рада Озернянська.

Зі змісту вказаного витягу вбачається, що підставою виникнення права оренди земельної ділянки є договір оренди землі від 10.12.2014 укладений в письмовій формі між орендодавцем та орендарем.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про визнання недійсним вказаного договору оренди землі та повернення земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1).

31.01.2016 рішенням Апеляційного суду Київської області у справі № 357/15902/15-ц було визнано недійсним договір оренди землі від 10 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та СФГ «СТАРТ» відносно земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 4,297 га, що розташована на території Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Колегія суддів зазначає, що зазначене рішення суду набрало законної сили 31.10.2016, що підтверджується відміткою Апеляційного суду Київської області на цьому рішенні, а також відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень.

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до відділу державної реєстрації управління адміністративних послуг та державної реєстрації Білоцерківської райдержадміністрації з заявою (зареєстрована за реєстраційним номером 21351410) про скасування запису про інше речове право за № 8288289 спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 31.10.2016 у справі № 357/15902/15-ц.

За результатом розгляду вказаної заяви позивача державним реєстратором прав на нерухоме майно Білоцерківської райдержадміністрації було прийнято рішення від 14.03.2017 № 34250373 про відмову у скасуванні запису про інше речове право за № 8288289 спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, зі змісту вказаного рішення вбачається, що державним реєстратором було роз'яснено ОСОБА_2, що відповідно до пункту 41Постанови КМУ від 26.10.2011 № 1141 «Про затвердження порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майено» державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Проте, рішенням Апеляційного суду Київської області від 31.10.2016 у справі № 357/15902/15-ц не було скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки).

За наведених обставин, з метою захисту своїх законних прав та інтересів шляхом скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки), а також відповідного запису спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також надани додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Правовідносини у сфері проведення державної реєстрації речових та інших прав на нерухоме майно, які підлягають реєстрації врегульовані Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин від 01.01.2017, далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з приписами частини 2 статті 4 Закону № 1952 - IV державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності, зокрема, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 27 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Пунктом 3 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 № 1127 передбачено, що державна реєстрація прав та облік безхазяйного нерухомого майна проводяться з прийняттям рішень державним реєстратором прав на нерухоме майно, які формуються за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав в електронній формі з накладенням власного електронного цифрового підпису.

Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав (частина 1 статті 3 Закону № 1952-IV).

Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій (частина 1 статті 12 Закону № 1952-IV).

Відповідно до приписів частини 5 статті 13 Закону порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 №1141 затверджений Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Порядок № 1141).

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 27 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Приписами пункту 23 Порядку № 1141 передбачено, що у разі проведення державної реєстрації виникнення інших речових прав на нерухоме майно, відмінних від права власності, державний реєстратор вносить до запису про інші речові права та суб'єкта цих прав такі відомості: щодо суб'єкта речового права, вид речового права, строк дії речового права (ознака безстроковості), розмір орендної плати (у разі проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки), підстава для виникнення речового права, підстава для внесення запису про інші речові права та суб'єкта цих прав, змін до запису, реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви, на підставі якої проводиться державна реєстрація прав, прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора, найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

Колегія суддів звертає агу на те, що державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області було внесено запис № 8288289 про право оренди земельної ділянки, яке виникло на підставі договору оренди землі від 10.12.2014 укладеного між ОСОБА_2 та СФГ «Старт».

Проте, оскільки зазначений договір оренди землі було визнано недійсним рішенням Апеляційного суду Київської області, позивач звернувся до відповідача з заявою про скасування відповідного запису.

Колегія суддів зазначає, що згідно з положеннями пункту 4 Порядку № 1141 ведення Державного реєстру прав передбачає, зокрема, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), скасування записів Державного реєстру прав.

Приписами частини 2 статті 26 Закону № 1952-IV передбачено, що запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Отже, з наведеного вбачається, що у разі скасування рішенням суду документів на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, в тому числі і договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, державний реєстратор зобов'язаний внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів зазначає, що у даному випадку, згідно з приписами частини 2 статті 26 Закону № 1952-IV, рішення Апеляційного суду Київської області (що набрало законної сили), яким було визнано недійсним договір оренди землі укладений між позивачем та СФГ «Старт» 10.12.2014 є належною та достатньою підставою для внесення державним реєстратором до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації права оренди землі, оскільки цей договір був підставою виникнення відповідного права та внесення запису до Державного реєстру прав.

Водночас, звертає увагу на те, що державним реєстратором Білоцерківської районної держадміністрації було прийнято рішення про відмову у скасуванні запису у зв'язку з відсутністю рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки). При цьому, суб'єкт владних повноважень посилався на пункт 41 Постанови КМУ від 26.10.2011 № 1141 «Про затвердження порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно» в якому вказано, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Також, звертає увагу на те, що згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Тобто, з наведеного вбачається, що постанови Кабінету Міністрів, в тому числі і постанова КМУ від 26.10.2011 № 1141 «Про затвердження порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно», є підзаконними нормативно-правовим актами та повинні узгоджуватись з законами України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Аналогічна правова позиція зазначена у листі Міністерства юстиції України щодо порядку застосування нормативно-правових актів від 30.01.2009 № Н-35267-18.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що державним реєстратором Білоцерківської районної держадміністрації було неправомірно відмовлено ОСОБА_2 у скасуванні запису про інше речове право за номером 8288289 спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на тій підставі, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 31.10.2016 у справі № 357/15902/15-ц не було скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки).

Разом з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи виконавчої влади та її посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, як вбачається з прохальної частини адміністративного позову, позивач не заявляв вимог про визнання протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Білоцерківської районної державної адміністрації від 14.03.2017 № 34250373.

Проте, частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, з огляду на зазначене та враховуючи, що судом було встановлено неправомірність рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Білоцерківської районної державної адміністрації від 14.03.2017 № 34250373 про відмову у скасуванні запису про інше речове право за номером 8288289 спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності визнання вказаного рішення протиправним та його скасування.

Разом з цим, звертає увагу на те, що запис № 8288289 про право оренди земельної ділянки (суб'єкт речового права С(Ф)Г «Старт», орендодавець ОСОБА_2.) є чинним, не зважаючи на те, що документ на підставі його виникло вказане право, а саме договір оренди землі, було визнано недійсним рішенням суду.

При цьому, зазначає, що відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону № 1952-IV, державою гарантується об'єктивність, достовірність та повнота відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно з приписами частини 2 статті 12 Закону № 1952-IV записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Колегія суддів зазначає, що після набрання законної сили рішенням Апеляційного суду Київської області від 31.10.2016 у справі № 357/15902/15-ц правовідносини між позивачем та третьою особою щодо оренди земельної ділянки перестали існувати, юридичні наслідки, які створював вказаний договір оренди землі від 10.12.2014 - відпали, а тому відповідний запис № 8288289 про право оренди земельної ділянки (суб'єкт речового права С(Ф)Г «Старт», орендодавець ОСОБА_2.) має бути скасованим.

Разом з цим, слід звернути увагу на те, що відповідно приписів статті 311 реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення.

Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду.

Проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що запис № 8288289 про право оренди земельної ділянки (суб'єкт речового права С(Ф)Г «Старт», орендодавець ОСОБА_2.) до теперішнього часу не скасований, що відповідно призводить до порушень законних прав та інтересів позивача як законного власника цієї земельної ділянки.

У свою чергу, згідно з приписами статті 41 Конституції України кожному гарантується право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Нормами Цивільного кодексу України, а саме частиною 1 статті 316, частиною 1 статті 317, частин 1, 2, 7 статтею 319, частиною 1, 2статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Крім того, відповідно до статті 13 ратифікованої Україною 11.09.1997 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а також статті 17 Конвенції, згідно з якими кожен має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, державам-учасницям Конвенції заборонено скасовувати встановлені нею права.

Стаття 13 Конвенції гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа «Броньовський проти Польщі», заява № 31443/96, рішення від 22.06.2004 р., п. 184).

За практикою Європейського суду з прав людини засоби юридичного захисту ефективними є тоді, коли вони можуть запобігти виникненню умов, які становлять порушення, або не допустити подальшого існування таких умов (справа «Мельник проти України», заява № 72286/01, рішення від 28.03.2006 р., щодо статті 13).

З огляду на зазначене та встановлені в ході судового розгляду справи обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено, що у даному випадку ефективним засобом захисту порушених прав позивача є скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 18424005 від 28.12.2014.

При цьому, зазначає, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (частина 2 статті 26 Закону №1952-IV).

Щодо посилання С(Ф)Г «Старт» на те, що у Вищому спеціалізованому суді України знаходиться на розгляді касаційна скарга на рішення Апеляційного суду Київської області від 31.10.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, рішення Апеляційного суду Київської області яким було визнано договір оренди землі недійсним є таким, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість судового рішення.

Згідно з вимогами статті 14 Цивільно-процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

При цьому, згідно з приписами статті 328 Цивільно-процесуального кодексу питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду вирішується судом касаційної інстанції виключно за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу.

Отже, доводи третьої особи про те, що на даний час у Вищому спеціалізованому суді України знаходиться на розгляді касаційна скарга СФГ «Старт» на рішення Апеляційного суду Київської області не приймаються судом до уваги, оскільки зазначене рішення набрало законної сили та є обов'язковим до виконання.

При цьому, доказів щодо зупинення виконання цього рішення суду СФГ «Старт» суду не надано.

Щодо посилання СФГ «Старт», що позивачем обрано не належного відповідача, оскільки державна реєстрація договору оренди землі була проведена державним реєстратором Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 3 частини другої прикінцевих та перехідних положень Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», прийнятого Верховною Радою України від 26 листопада 2015 року, органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року.

Таким чином, з 01 травня 2016 року повноваження у сфері державної реєстрації нерухомості та бізнесу були передані всім нотаріусам України, відповідним органам місцевого самоврядування та місцевої влади, а також акредитованим суб'єктам державної реєстрації.

Згідно даних розміщених на офіційному веб-порталі Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області суб'єктом державної реєстрації прав, що здійснює повноваження в сфері державної реєстрації нерухомості та бізнесу в межах міста Біла Церква Київської області є Білоцерківська районна державна адміністрація.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем було визначено належного відповідача в даній адміністративній справі.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Старт» - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 17 серпня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Файдюк В.В.

Троян Н.М.