Справа № 813/4432/16
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року справа № 813/4432/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Новак Л.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - відповідач, ГУ НП у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління національної поліції у Львівській області № 1987 від 25 серпня 2016 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності (оголошення зауваження) поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Пустомитівського відділення поліції Франківського ВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2;

- зобов'язати Головне управління національної поліції у Львівській області повторно провести розслідування за фактом отримання 25.07.2016 легких тілесних ушкоджень поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 1 Пустомитівського відділення поліції Франківського ВП ГУНП у Львівській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.07.2016 під час здійснення чергування у с. Семенівка Пустомитівського району Львівської області позивачу було заподіяно легкі тілесні ушкодження особою, затриманою за порушення правил дорожнього руху. Про зазначені події позивач повідомив керівництво, пройшов обстеження на стан алкогольного сп'яніння та було зафіксовано тілесні ушкодження. За наслідками згаданої події відповідачем було проведено службове розслідування та за грубі порушення вимог ст. ст. 42, 44 Закону України «Про національну поліцію», які проявились у незастосуванні до правопорушника заходів примусу, незабезпеченні особистої безпеки, незастосуванні фізичної сили, у тому числі спеціальних заходів боротьби, що зумовило отримання тілесних ушкоджень, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження. Позивач вважає наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності незаконним, оскільки з ним трапився нещасний випадок при виконанні службових обов'язків, в період проходження служби під час припинення правопорушення та внаслідок безпосереднього впливу правопорушника на позивача. Вказані обставини мали усі ознаки нещасного випадку, який повинен був розслідуватись відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України № 1346 від 27.12.2002 року, зі складанням актів форми Н-5 та Н-1. Позивач вважає, що його дії під час затримання особи не містять ознак порушення норм ст. ст.42, 44 Закону України «Про національну поліцію», тому вважає наказ відповідача в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності протиправним та таким, що підлягає до скасування.

Позовні вимоги представник позивача в судовому засіданні підтримав, з підстав викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач заперечень на позов, витребувані судом докази не надав, явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів, а тому вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача відповідно до положень ст. 128 КАС України.

Суд, заслухавши представника позивача, з'ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ 24.12.2009. З 01.02.2016 року призначений на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області № 1710 від 25.07.2016 старшим інспектором УКЗ ГУНП у Львівській області майором поліції Салітринським А.Я. проведено службове розслідування за фактом травмування працівників сектору реагування патрульної поліції № 1 Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та старшого сержанта поліції ОСОБА_2, за наслідками якого складено висновок службового розслідування від 15.08.2016.

25.08.2016 наказом ГУ НП у Львівській області № 1987 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспекторів СРПП № 1 Пустомитівського відділення поліції Франківського ВП ГУНП» за грубі порушення вимог ст. 42 та ст. 44 Закону України «Про національну поліцію», що проявились у не застосуванні заходів примусу, незабезпеченні особистої безпеки, інспектору сектору реагування патрульної поліції № 1 Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_2 оголошено зауваження.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Правовідносини сторін регулюються Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженим наказом МВС України № 1346 від 27.12.2002 року.

Частиною 1 статті 29 Закону України «Про Національну поліцію» визначено поняття поліцейського заходу дії або комплексу дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень

Відповідно до ч. 1 ст. 42 цього ж Закону поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу:

1) фізичний вплив (сила);

2) застосування спеціальних засобів;

3) застосування вогнепальної зброї.

Згідно з ч. 1 ст. 44 цього ж Закону поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Статтею 19 цього ж Закону визначено види відповідальності поліцейських. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Водночас, до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (пункт 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту визначено поняття дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового i начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, на ocіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ, згідно з цим Статутом.

З метою надання необхідної методичної допомоги керівникам органів та підрозділів системи МВС України, врегулювання питань щодо порядку розслідування нещасних випадків, поранень, професійних захворювань, які трапляються із особами рядового та начальницького складу, курсантами та слухачами, військовослужбовцями та іншими категоріями працюючих в системі МВС України, затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1.2. Порядку дія цього Порядку поширюється на з'єднання та військові частини Національної гвардії України, органи і підрозділи внутрішніх справ, навчальні заклади системи МВС України (далі - підрозділи).

Згідно з п. 2.1. Порядку розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою.

Відповідно до п. 3.5. Порядку керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).

Пунктом 3.8. Порядку встановлено, що комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків);

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

Відповідно до п. 3.11. Порядку комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:

- за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов'язані з виконанням службових обов'язків;

- унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;

- під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;

- у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування;

- унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, 25.07.2016 близько 00:30 год. під час здійснення чергування позивачем та поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 1 Пустомитівського відділення поліції Франківського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 у с. Семенівка Пустомитівського району Львівської області було помічено автомобіль ВАЗ-2109, який рухався без номерних знаків і при наближенні патрульного автомобіля почав швидко віддалятись. Вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_5 було затримано, оглянуто документи, що встановлюють особу водія і підтверджують належність транспортного засобу. Водію було запропоновано надати пояснення з приводу відсутності номерних знаків на транспортному засобі та пройти обстеження на стан алкогольного сп'яніння, оскільки були наявними виразні ознаки останнього. Проте, ОСОБА_5 у грубій формі відмовився від проходження обстеження з використання алкотестера «Драгер», шарпав працівників поліції за одяг, чинив фізичний опір, врешті заподіяв їм тілесні ушкодження. У подальшому, позивачем та лейтенантом поліції ОСОБА_6 із застосуванням заходів фізичного примусу та спеціальних засобів (кайданки) ОСОБА_5 було доставлено до спеціалізованого закладу для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, який згодом підтвердився. Надалі протягом чергування позивачем та лейтенантом поліції ОСОБА_6 було повідомлено чергового та начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Пустомитівського відділення поліції про описаний вище інцидент та отримання тілесних ушкоджень від правопорушника ОСОБА_5, пройдено обстеження на стан алкогольного сп'яніння та зафіксовано тілесні ушкодження у 8-й лікарні м. Львова; складено стосовно гр. ОСОБА_5 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч. 6 ст. 121 КУпАП. Після передачі зміни позивач та лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулися за консультацією до лікаря-травматолога з приводу отриманих тілесних ушкоджень, у результаті якої було призначено амбулаторне лікування тривалістю 12 днів.

З аналізу норм статей 42 та 44 Закону України «Про національну поліцію» слідує, що у випадку наявності передбачених законом підстав, під час виконання визначених законом повноважень, поліцейський може застосувати поліцейські заходи примусу, у тому числі фізичну силу та спеціальні прийоми боротьби.

Відтак, Законом встановлено право, а не обов'язок поліцейського застосовувати поліцейські заходи примусу за відповідних обставин. Отже, з наведеного слідує, що не застосування поліцейських заходів примусу не може вважатись порушенням статей 42 та 44 Закону України «Про національну поліцію», що в свою чергу спростовує твердження відповідача про вчинення позивачем дисциплінарного проступку в розумінні статті 2 Дисциплінарного статуту.

Враховуючи надані в ході судового розгляду докази та норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, суд дійшов до висновку, що притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення зауваження може бути наслідком вчинення поліцейським дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежного виконання службової дисципліни.

Окрім того, відповідач не надав доказів, які б вказували на вчинення позивачем дисциплінарного проступку. А отже, застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення зауваження не відповідає вимогам Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 1987 від 25.08.2016 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийнято з порушенням критеріїв, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 1987 від 25.08.2016 в частині притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді зауваження є протиправним та підлягає скасуванню, а адміністративний позов у цій частині слід задовольнити.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач у період проходження служби отримав тілесні ушкодження, заподіяні іншою особою. Відтак, за фактом отримання таких тілесних ушкоджень повинно бути проведено розслідування у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України.

Зі змісту висновку службового розслідування від 15.08.2016, позивач одразу після отримання тілесних ушкоджень повідомив свого безпосереднього керівника про факт їх отримання. Також з висновку вбачається, що службове розслідування проведено посадовою особою відповідача одноособово, без створення комісії відповідно до п. 3.5. Положення, без вчинення обов'язкових дій, передбачених п. 3.8. Положення.

Таким чином, висновки службового розслідування стосовно того, що нещасний випадок, який стався з позивачем, слід кваліфікувати як такий, що трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, є необґрунтованими та передчасними.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що відповідач не виконав обов'язок належного розслідування випадку за фактом отримання позивачем 25 липня 2016 року тілесних ушкоджень.

Як наслідок, з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області повторно провести розслідування за фактом отримання 25 липня 2016 року тілесних ушкоджень поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 1 Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_2

Згідно з статтею 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати у формі судового збору належить стягнути на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

Постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №1987 від 25 серпня 2016 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності (оголошення зауваження) поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Пустомитівського відділення поліції Франківського ВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області повторно провести розслідування за фактом отримання 25 липня 2016 року тілесних ушкоджень поліцейським сектору реагування патрульної поліції №1 Пустомитівського відділення поліції Франківського ВП ГУНП у Львівській області, старшим сержантом поліції ОСОБА_2.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань 1102 (одну тисячу сто дві) гривні 42 копійки сплаченого судового збору на користь ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.08.2017 року.

Суддя Р.М. Брильовський