Справа № 826/4659/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/4659/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 серпня 2017 року № 826/4659/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Б.В.» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю рішення відповідача про нарахування ТОВ «Б.В.» податкового зобов?язання по орендній платі з юридичних осіб за 2016 рік у розмірі 485 195,70 грн. та застосованих штрафних санкцій у сумі 121 298,93 грн. Позивач стверджує, що розрахунок плати за землю (орендної плати) за 2016 рік товариством здійснено з урахуванням положень ст. 271, п.289.2 ст.289 Податкового кодексу України, Методики нормативно-грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995р. №213 та Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006р. №18/15/21/11. Позивач вважає, що оскільки нова нормативно-грошова оцінка земель міста Києва введена в дію з 01.07.2015 року, податкове зобов'язання з плати за землю за 2016 року підлягає обрахунку з урахуванням коефіцієнту індексації нормативно-грошової оцінки земель, що станом на 1 січня 2016 року складає 1,433 (тобто, виключно за попередній 2015 рік).

У призначеному судовому засіданні, 15.05.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у його письмових запереченнях проти позову. В тексті своїх заперечень представник податкової інспекції зазначив, що спірна сума орендної плати була розрахована відповідно до норм , п. п.п. 288.1, 288.3 і 288.5 ст. 288, п.п. 289.1, 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України, з урахуванням рішення Київської міської ради від 03.07.2014 року №23/23.

У цьому ж судовому засіданні суд, керуючись ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення їх представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як пояснив представник відповідача у тексті своїх додаткових пояснень, розрахунок земельного податку позивачу за 2016 рік було здійснено з урахуванням положень рішення Київської міської ради від 03.07.2014 року № 23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва». Розмір орендної плати по ТОВ «Б.В.» на 2016 рік розрахований наступним чином: 9899 кв.м. 1015,96 х 2,5 х 1.18 х 1,249 х 1,433 х 5% = 2 655 024,80 грн., де:

- 9899 кв.м,- площа нежилої будівлі що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Вербова, 21, 23 (згідно договору оренди від 12.10.2010 року);

- 1015,96 грн./кв.м. - базова вартість 1 кв.м. землі по вулиці вулиця Вербова, 21,23 на підставі рішення Київської міської Ради від 03.07.2014 року № 23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва та Порядку її визначення» (економіко-планувальна зона 398);

- 1,18 - узагальнюючий локальний коефіцієнт на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони;

- 1,249 - коефіцієнт індексації грошової оцінки за 2015 рік, відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 року № 783 (застосовується згідно зі ст. 289 Податкового кодексу України)

- 1,433 - коефіцієнт індексації грошової оцінки на 2016 рік, відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель. За даними Державної служби статистики України індекс споживчих цін станом на 01.01.2016 рік становить 1,433. Враховуючи це, коефіцієнт індексації нормативно-грошової оцінки земель, станом на 01.01.2016 рік становить 1,433;

- 5 % - річна орендна плата за земельну ділянку, згідно договору оренди від 12.10.2010 року.

Таким чином, належна до сплати позивачем сума орендної плати за 2016 рік становить 2 655 024,80 грн. : 12 міс = 221 252,07 грн. (сума за місяць). Тобто, 221 252,07 грн. – 177 143,37 грн. (сума самостійно визначена платником в податковій декларації за землю (орендна плата) за 2016 рік = 485 195,70 грн. (тобто, по 44 108,70 грн. за кожен з 11 місяців, оскільки на момент винесення податкового повідомлення-рішення від 13.03.2017 року нарахування в облікову картку не були рознесені, а тому визначена сума податку лише за січень-листопад 2016 року).

Не погоджуючись з правильністю такого обрахунку податкового платежу лише з тієї підстави, що, на думку ТОВ «Б.В.», при розрахунку суми орендної плати, що підлягає сплаті до відповідного бюджету за 2016 рік, мав застосовуватися лише один з коефіцієнтів індексації грошової оцінки, а саме – коефіцієнт станом на 01.01.2016 року у розмірі 1,433, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з цим позовом.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Правовідносини оренди землі в Україні регулюються Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року №161-XIV (далі по тексту - Закон №161), відповідно до ст. 1 якого визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 5 Закону №161 встановлено, що орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право користування земельною ділянкою.

Згідно зі ст. 13 Закону № 61 договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний передати орендареві земельну ділянку у користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Однією з істотних умов договору оренди землі між орендодавцем та орендарем є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 Закону №161).

Згідно зі ст. 21 Закону № 161, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі по тексту – ПК України) плата за землю, це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

В силу п.п. 269.1.2 п. 269.1 ст. 269, п. 288.1 - 288.5 ст. 288 ПК України платниками податку є землекористувачі, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Слід взяти до уваги, що статтею 288 ПК України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог ст. 285 – 287 Податкового кодексу України.

Крім того, пп. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 ПК України встановлено, що базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до приписів п. 289.2 ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:

Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін не перевищує 100 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 100.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Матеріалами справи підтверджується, що за інформацією Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, листи від 11.01.2016 року №6-28-022-201/2-16 та від 12.01.2017 року №22-28-0.22-443/2-17 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель» коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель населених пунктів та інших земель несільськогоспо-дарського призначення, розрахований відповідно до п. 289.2 Податкового кодексу України, станом на 01.01.2015 року становить 1,249, станом на 01.01.2016 року становить 1, 433.

Приписами ч. 2 ст. 20 Закону України «Про оцінку земель» від 11.12.2003 року №1378-IV (далі по тексту - Закон №1378-IV) встановлено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Водночас, абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону №1378-IV установлено, що дата оцінки земельної ділянки - дата (число, місяць та рік), на яку проводиться оцінка земельної ділянки та визначається її вартість. Для нормативної грошової оцінки земельної ділянки - дата, вказана в технічній документації.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Б.В.» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною другою ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Б.В.» відмовити повністю.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185 – 187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов