Справа № 336/2643/17
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2017 рокусправа № 336/2643/17-а(2-а/336/284/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2017 року у справі № 336/2643/17 (2-а/336/284/17)

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернулася до суду з позовом до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі по тексту Відповідач), в якому просила:

визнати протиправними дії Відповідача щодо розрахунку пенсії у звязку з підвищенням прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність;

зобов'язати Відповідача провести перерахунок пенсії за віком із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше виплачених сум;

стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року відкрито провадження по справі № 336/2643/17 (2-а/336/284/17).

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій Відповідача щодо нарахування пенсії в розмірі меншому, ніж визначено законом.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2017 року у справі № 336/2643/17 (2-а/336/284/17) адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок та підвищити розмір пенсії до рівня діючого прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України.

Зобов'язано Шевченківське об'єднане управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя провести перерахунок та виплатити різницю між прожитковим мінімумом, для осіб, які втратили працездатність, та виплаченою ОСОБА_1 пенсії за період з 13 жовтня 2016 року по день винесення рішення у справі.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено. (суддя Зарютін П.В.).

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що виплата пенсії у розмірі, меншому, ніж встановлений законом прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є неправомірною.

Відповідач Шевченківське об'єднане управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2017 року у справі № 336/2643/17 (2-а/336/284/17) та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що у Позивача недостатньо страхового стажу для призначення пенсії в розмірі прожиткового мінімуму, у звязку з чим ОСОБА_1 має право на призначення пенсії пропорційно наявному страховому стажу. При цьому Позивачу у відповідності до приписів постанови КМУ від 26.03.2008 року № 265 до основного розміру його пенсії додається щомісячна державна адресна допомога у сумі 987, 22 грн. Просили розглядати справу без їх участі.

Позивач ОСОБА_1 заперечень на апеляційну скаргу до суду не направила, просила розглядати справу за її відсутності.

Позивач та Відповідач, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, своїх представника для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників Позивача та Відповідача.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України м. Запоріжжя з 01.10.2016 року та отримує пенсію за віком (а.с.6).

13.04.2017 року Позивач звернулась з заявою до Відповідача, в якій просила перерахувати пенсію у звязку з підвищенням прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність (а.с.5).

Листом від 25.04.2017 року № 28/Т-1 Відповідач повідомив Позивача про те, що пенсію розраховано вірно у відповідності до вимог чинного законодавства, на теперішній час перегляду не підлягає. Зазначено, що враховуючи внесені зміни до постанови КМУ від 26.03.2008 року № 265 доплата до прожиткового мінімуму здійснюється лише працюючим особам за наявності страхового стажу понад 30 років жінкам (а.с.6).

Відповідно до розпорядження № 843387 від 25.04.2017 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, яка становить 31,16 грн., доплата до прожиткового мінімуму 987,22 грн.(а.с.7)

Визнання протиправною відмови в перерахунку шляхом її підвищення до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, та зобовязання вчинити такі дії і було предметом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку діям субєкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Так, ст. 46 Конституції України гарантує громадянам України право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі, зокрема, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Отже, однією із умов соціального захисту громадян є повна, часткова або тимчасова втрати працездатності.

Частина 3 цієї статті Конституції України передбачає, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Вказана гарантія громадян на соціальний захист розкрита у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким встановлено принципи, засади та механізм призначення та виплати пенсій.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Право на отримання пенсій передбачено, в тому числі, громадянам України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (стаття 8 Закону).

Положеннями ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно частини 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили дієздатність, визначеного законом.

Аналіз вказаних норм Закону свідчить, що набуттю права на отримання пенсії передує виконання особою умов, а саме досягнення віку та наявності мінімального страхового стажу.

В той же час, мінімальний розмір пенсії за віком в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили дієздатність встановлюється особам, які мають відповідний страховий стаж (жінки 30 років).

Матеріали справи свідчать, що Позивач не досягла пенсійного віку та не має страхового стажу, встановленого частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Її страховий стаж складає 24 роки 06 місяців 10 днів. Вказані обставини ОСОБА_1 не заперечуються.

Таким чином, вона не відноситься до непрацездатних осіб та не виконала умови ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо наявності страхового стажу 30 років.

За таких обставин доводи Позивача щодо невідповідності її пенсії ст. 46 Конституції безпідставні.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінет Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» № 265 від 26.03.2008 року встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім інвалідів I та II груп (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Відповідно до розрахунку, проведеного органом пенсійного забезпечення позивачці була розрахована пенсія в розмірі 31,16 грн. З огляду на розмір пенсії позивачки, який не досягав 1074 грн. її пенсія була визначена пропорційно її страховому стажу та прожитковому мінімуму та її розмір склав 1022,28 грн.

Доводи Позивача та відповідні мотиви суду першої інстанції щодо застосування практики Європейського суду з прав людини, а саме рішень від 18.07.2006 року по справі Проніна проти України" № 63566/00 від 18.07.2006 та по справі «Петриченко проти України» №2586/07 від 12.07.2016 року не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки вказаними рішеннями ЄСПЛ встановив порушення ст. 6 Конвенції, що стосується мотивування судового рішення, під час якого суд повинен надати відповідь на головні аргументи сторін.

Одночасно суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на субсидіарну роль Європейського суду з прав людини, останній у цитованих судом першої інстанції рішеннях не встановлював права осіб, що знаходяться під юрисдикцією України, на пенсію в розмірі не нижче прожиткового мінімуму.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи були порушені норми матеріального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, і тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2017 року у справі № 336/2643/17 (2-а/336/284/17)- скасуванню із прийняттям нової про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2017 року у справі № 336/2643/17 (2-а/336/284/17) - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 21 серпня 2017 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова