Справа № 2а/0570/1066/2011
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

15.08.2017 м. Київ № К/9991/29357/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Нечитайла О.М., Олендера І.Я., розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області
на постанову на ухвалуДонецького окружного адміністративного суду від 03.03.2011 Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.04.2011
у справі №2а/0570/1066/2011
за позовомДочірнього підприємства «Інгаз»
доДержавної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області
про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,-
ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Інгаз» (далі - ДП «Інгаз», платник/позивач) звернулось до суду із вказаним адміністративним позовом, у якому просило визнати недійсними податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області (далі - ДПІ, податковий орган/відповідач) від 20.12.2010 №/0.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 03.03.2011, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.04.2011 позов задоволено у межах заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням судів, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити, оскільки вважає, що вони були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути задоволені, просить в їх задоволенні відмовити, а рішення судів залишити в силі.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.12.2010 відповідачем проведена невиїзна документальна перевірка достовірності заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по ДП «Інгаз» за період жовтень, листопад 2009 року, січень, лютий, березень, липень та серпень 2010 року, за наслідками якої складено акт від 20.12.2010 №1420/23-111/14361569

Вказаною перевіркою встановлено, що платником було завищено заявлену суму податкового кредиту на 397 333,00 грн., у т.ч.: жовтень 2009 - 132 138,00 грн., листопад 2009 року - 77 248,00 грн., січень 2010 року - 55 767,00 грн., лютий 2010 року - 55 359 грн., березень 2010 року - 21 667,00 грн., липень 2010 року - 6 104,00 грн. та серпень 2010 року - 49 050,00 грн., чим допущено порушення вимог пункту 1.8. статті 1, підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР.

На підставі акту перевірки, 20.12.2010 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, якими платнику зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 397 333,00 грн.

Судами також встановлено, що підставою для висновку відповідача про порушення податкового законодавства стало встановлений факти взаємовідносин ДП «Інгаз» із суб'єктами господарювання, які визнані банкрутами та юридичними особами, які ліквідовані або мають при наданні декларацій з ПДВ статус «до відома». Також, неможливо підтвердити транспортування криптоново-ксенонової суміші та вказати ланцюг постачання у зв'язку з невірно визначеною кількістю та вартістю товарів, тобто дослідити до кінцевого виробника.

Не погоджуючись із вказаними податковим повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції зазначив, що висновки щодо недієздатності контрагентів платника є надуманими, та спростовуються належними доказами, наявними в матеріалах справи. Крім того, за наслідками укладених правочинів з своїм контрагентами було перераховано спірні сум ПДВ в ціні продукції та виконаних робіт, про що вбачається з наданих суду копії платіжних доручень.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Надаючи змістовний аналіз вказаного положення, касаційний суд перевіряє застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права; процесуального права; правової оцінки обставин у справі.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 213 КАС України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права.

Тобто, підставою для здійснення касаційного перегляду Вищим адміністративним судом України оскаржуваних у даній справі рішень судів попередніх інстанцій є касаційна скарга, зокрема її обґрунтування.

Як слідує з доводів касаційної скарги відповідача, вони не містять обґрунтувань передбачених, наведеним пунктом 4 частини першої статті 213 КАС України, а тому касаційна скаргане може бути задоволена, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовані, за даних обставин.

Судами встановлено, що реальність господарських операцій позивача з ТОВ ВТФ «Авыас», ТОВ «Айсблік», ТОВ «Кріосервіс», ТОВ «Кріптон» підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов'язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України. Жодних доказів зворотного відповідачем надано не було.

Отже питання виникнення права платника на податковий кредит та, відповідно, повернення позивачу суми бюджетного відшкодування з ПДВ, не може ставитись під сумнів, виходячи із положень пункту 1.8. статті 1, підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР.

Разом з тим, підлягає задоволення клопотання начальника Маріупольської об'єднаної податкової інспекції Головного Управління Міністерства доходів і зборів у Донецькій області про заміну Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області на її правонаступника - Маріупольську об'єднану податкову інспекцію Головного Управління Міністерства доходів і зборів у Донецькій області.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання начальника Маріупольської об'єднаної податкової інспекції Головного Управління Міністерства доходів і зборів у Донецькій області. Здійснити заміну Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області на її правонаступника - Маріупольську об'єднану податкову інспекцію Головного Управління Міністерства доходів і зборів у Донецькій області.

2. Касаційну скаргу Маріупольської об'єднаної податкової інспекції Головного Управління Міністерства доходів і зборів у Донецькій області залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03.03.2011 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.04.2011 - без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, що беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П. Юрченко
Судді О.М. Нечитайло
І.Я. Олендер