Справа № 826/3441/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 серпня 2017 року № 826/3441/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» (надалі - позивач або ТОВ «Енерджі Трейд Груп») з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.12.2016 року № , № і № .

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю висновків акта ГУ ДФС у м. Києві від 06.12.2016 року № 507/26-15-14-02-01-14/36716332 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Енерджі Трейд Груп» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 р.». Позивач зазначає, що господарські операції ТОВ «Енерджі Трейд Груп» з контрагентами ПП «ПОЛТАВА-ПРОЕКТ-МОНТАЖ», ТОВ «БЛП-2012», ТОВ «РЕМТО», ТОВ «АВІ ТРЕЙД», ТОВ «КОМПАНІЯ РЕДІТУС», ТОВ «КОМПАНІЯ ПРОФТОРГ» підтверджені всіма необхідними та належним чином оформленими первинними документами та безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю товариства, та відповідно Товариством дотримані всі передбачені Податковим кодексом України умови для формування показників витрат і податкового кредиту з податку на додану вартість. Також позивач вважає хибними позиції контролюючого органу про порушення ТОВ «Енерджі Трейд Груп» норм Податкового кодексу України при віднесені до складу витрат від'ємного значення курсових різниць по операціях здійснених в іноземній валюті за ІІ-ий квартал 2014 року та віднесенні до складу податкового кредиту за листопад 2015 року суми податку на додану вартість по операціях з поставки на митну територію України природного газу.

У призначеному судовому засіданні 11.07.2017 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач явку свого представника в призначене судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В тексті своїх заперечень представник ГУ ДФС у м. Києві зазначив про правомірність і обґрунтованість висновків акта перевірки, та відповідно законність прийнятих на його підставі податкових повідомлень-рішень.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Працівниками ГУ ДФС у м. Києві була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Енерджі Трейд Груп» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року. За результатами такої перевірки складений акт від 06.12.2016 року № 507/26-15-14-02-01-14/36716332 (далі по тексту - акт перевірки).

Згідно висновків цього акта перевірки, відповідач встановив порушення позивачем наступних норм:

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 149.1 ст. 149, пп. 153.1,3, пп. 153.1.4 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України, ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п.п. 1.2, 2.1, 2.2, 2.4, 2.15 і 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, в результаті чого встановлено заниження ТОВ «Енерджі Трейд Груп» податку на прибуток на загальну суму 2 856 009 грн., а також завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування по податку на прибуток за 2014 рік на суму 78 172 грн. Суть зазначених правопорушень, на думку перевіряючих, полягає у наступному: 1) ТОВ «Енерджі Трейд Груп» не включило до складу інших доходів позитивне значення курсових різниць по операціям здійсненим в іноземній валюті у сумі 151 974 грн., в результаті чого в порушення пп. 153.1,3, пп. 153.1.4 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України занизило доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 2014 рік на аналогічну суму коштів; 2) ТОВ «Енерджі Трейд Груп» неправомірно сформувало витрати на загальну суму 8 787 181 грн. за рахунок господарських операцій з контрагентами ПП «ПОЛТАВА-ПРОЕКТ-МОНТАЖ», ТОВ «БЛП-2012», ТОВ «РЕМТО», ТОВ «АВІ ТРЕЙД», ТОВ «КОМПАНІЯ РЕДІТУС», ТОВ «КОМПАНІЯ ПРОФТОРГ»; 3) ТОВ «Енерджі Трейд Груп» в порушення пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, пп. 153.1,3, пп. 153.1.4 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України задекларувало у складі інших витрат (ряд. 06.4 декларацій з податку на прибуток підприємств за звітні періоди півріччя, 3-и квартали 2014 року та 2014 рік) суму від'ємного значення курсових різниць у розмірі 6 762 468 грн., нарахування та віднесення яких до складу витрат не підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, в результаті чого було завищено витрати за 2-ий квартал 2014 року на зазначену суму коштів;

- п. 185.1 ст. 185, п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1, 200.2 ст. 200, п.п. 201.1, 201.10 ст. 201, п. 187.8 ст. 187, п. 201.12 ст. 201 Податкового кодексу України, ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п.п. 2.2, 2.4, 2.15 і 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, в результаті чого ТОВ «Енерджі Трейд Груп» занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 23 134 320 грн. (а саме за звітні періоди березень-грудень 2013 року, березень-листопад 2014 року, листопад 2015 року), та одночасно зумовило завищення податку на додану вартість за грудень 2015 року у розмірі 277 355 грн., заниження ряд. 19 «від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту» податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015 року на суму 21 431 998 грн. Суть зазначених правопорушень, на думку перевіряючих, полягає у наступному: ТОВ «Енерджі Трейд Груп» неправомірно задекларував показники податкового кредиту за рахунок господарських операцій з контрагентами ПП «ПОЛТАВА-ПРОЕКТ-МОНТАЖ», ТОВ «БЛП-2012», ТОВ «РЕМТО», ТОВ «АВІ ТРЕЙД», ТОВ «КОМПАНІЯ РЕДІТУС», ТОВ «КОМПАНІЯ ПРОФТОРГ», всього на загальну суму податку на додану вартість 1 424 967 грн., що не підтверджені наданими до перевірки первинними документами, та реальність яких спростовується наявною податкової інформацією; 2) ТОВ «Енерджі Трейд Груп» в порушення пп. 198.2 п. 198, п. 187.8 ст. 187, п. 201.12 ст. 201 Податкового кодексу України, задекларувала у кол. Б ряд. 12.1 декларації з податку на додану вартість за звітний період листопад 2015 року суму податку сплачену митним органам у розмірі 21 709 353 грн.

22.12.2016 року ГУ ДФС у м. Києві на підставі зазначеного акта перевірки прийняло оспорювані у справі податкові повідомлення-рішення:

- № (форми «Р»), яким визначило позивачу до сплати суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 28 160 065 грн., в тому числі 22 472 581 грн. за основним платежем, 5 687 484 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- № (форми «П»), яким зменшило позивачу від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 78 172 грн., задекларованого у декларації реєстр. № від 06.02.2015 року (звітний період 2014 рік);

- № (форми «Р»), яким визначило позивачу до сплати суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 3 570 011 грн., в тому числі 2 856 009 грн. за основним платежем, 714 002 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

За наслідками процедури адміністративного оскарження в порядку ст. 56 Податкового кодексу України, вказані податкові повідомлення-рішення від 22.12.2016 року були залишені без змін згідно рішення Державної фіскальної служби України від 23.02.2017 року № 3827/6/99-99-11-01-01-25.

Вважаючи ці податкові повідомлення-рішення протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглянувши матеріали адміністративної справи по суті, заслухавши усні пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Стосовно епізодів порушень в частині формування позивачем витрат і податкового кредиту з податку на додану вартість за рахунок господарських операцій з контрагентами ПП «ПОЛТАВА-ПРОЕКТ-МОНТАЖ», ТОВ «БЛП-2012», ТОВ «РЕМТО», ТОВ «АВІ ТРЕЙД», ТОВ «КОМПАНІЯ РЕДІТУС», ТОВ «КОМПАНІЯ ПРОФТОРГ».

Відповідно до норм пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України (тут і далі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), «витрати» - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Об'єкт оподаткування цим податком визначений у ст. 134 ПК України.

В розумінні п. 138.1 ст. 138 цього Кодексу, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Склад витрат і порядок їх визначення закріплений в ст. 138 зазначеного Кодексу. Зокрема, згідно із пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають в себе собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Одночасно нормою абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Крім того, в розумінні пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

У відповідності до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу норми п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у п. 201.1 ст. 201 ПК України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм ст. 201 цього Кодексу.

Крім того, зокрема, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст. 201 ПК України), а саме - Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 року № 1379 «Про затвердження Порядку заповнення податкової накладної», що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за № 1333/20071 та діяв до 01.03.2014 року, та Наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 року № 10 «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 січня 2014 року за № 185/24962 (набрав чинності 01.03.2014 року та діяв до 01.12.2014 року, тобто був чинний на момент виписки спірних податкових накладних).

Пунктом ст. 187 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до п. 201.12 ст. 201 Податкового кодексу України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, складена платником за такими операціями та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові зобов'язання за якою включені до податкової декларації відповідного звітного періоду.

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Між тим у своєму листі від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України одночасно зазначає, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).

За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV (надалі - Закон № 996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону № 996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (надалі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Аналіз вищевикладених норм Закону № 996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.

Перевіркою відображених у рядку 05.1 «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року у загальній сумі 21 091 777 грн., встановлено, що на формування зазначеного показника мало вплив віднесення до складу витрат: придбання обладнання, запчастин до бурового (шахтного) обладнання, бензину, дизельного пального, підшипників, з яких визнано завищеними задекларовані показники ТОВ «Енерджі Трейд Груп» на суму 8 787 181 грн., сформовані по операціям з контрагентами: ПП «ПОЛТАВА-ПРОЕКТ-МОНТАЖ» на суму 1 800 741,80 грн., ТОВ «БЛП-2012» (нова назва: ПП «Унтер») на суму 189 491,30 грн., ТОВ «РЕМТО» на суму 5 977 433,10 грн., ТОВ «АВІ ТРЕЙД» на суму 287 083,33 грн., ТОВ «КОМПАНІЯ РЕДІТУС» (нова назва ТОВ «КОМРЕД») у сумі 310 416,47 грн., ТОВ «КОМПАНІЯ ПРОФТОРГ» у сумі 222 015,68 грн.

При дослідженні взаємовідносин ТОВ «Енерджі Трейд Груп» з названими контрагентами відповідачем встановлено, що виконання господарських договорів та операції щодо поставки товару і його оплати не опосередковувались реальним виконанням операцій, які становлять його предмет.

Як наслідок перевіркою повноти визначення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року встановлено їх завищення на суму 15 549 650 грн, в т.ч.: за 2013 рік на суму 4 378 733 грн. (в тому числі: за І квартал 2013 року на суму 1 922 200 грн., за ІІ квартал 2013 року на суму 510 574 грн., за ІІІ квартал 2013 року на суму 605 180 грн., за IV квартал 2013 року на суму 1 340 819 грн.), за 2014 рік на суму 11 170 877 грн. (в тому числі: за І квартал 2014 року на суму 1 868 662 грн., за ІІ квартал 2014 року на суму 7 028 076 грн., за ІІІ квартал 2014 року на суму 1 770 233 грн., за IV квартал 2014 року на суму 503 906 грн.).

Згідно з висновками акта перевірки внаслідок порушення вказаних норм законодавства, встановлено заниження позивачем податку на прибуток на загальну суму 2 856 009 грн., в тому числі: за 2013 рік на суму 831 967 грн. (у тому числі: за І квартал 2013 року на суму 348 504 грн., за ІІ квартал 2013 року на суму 113 723 грн., за ІІІ квартал 2013 року на суму 114 984 грн., за IV квартал 2013 року на суму 254 756 грн.), за 2014 рік на суму 2 024 042 грн. (у тому числі: за І квартал 2014 року на суму 314 645 грн., за ІІ квартал 2014 року на суму 1 341 327 грн., за ІІІ квартал 2014 року на суму 306 520 грн., за IV квартал 2014 року на суму 61 550 грн.), та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування по податку на прибуток за 2014 на суму 78 172 грн.

На підставі висновку акта в цій частині податковим органом складені податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено позивачу від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік у розмірі 78 172 грн., та податкове повідомлення-рішення № , яким ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств (код платежу 11021000) на 3 570 011 грн., з яких 2 856 009 грн. за податковими зобов'язаннями та 714 002 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Враховуючи викладене, податковим органом було встановлено заниження податку на прибуток, отриманий по операціях з контрагентами ПП «ПОЛТАВА-ПРОЕКТ-МОНТАЖ», ТОВ «БЛП-2012» (нова назва ПП «Унтер»), ТОВ «РЕМТО», ТОВ «АВІ ТРЕЙД», ТОВ «КОМПАНІЯ РЕДІТУС» (нова назва ТОВ «КОМРЕД»), ТОВ «КОМПАНІЯ ПРОФТОРГ» з господарською діяльністю ТОВ «Енерджі Трейд Груп» всього у розмірі 1 611 409,34 грн. (у тому числі в 2013 році на суму 831 967 грн., у 2014 році на суму 779 442,34 грн.).

Відповідно до положень п. 123.1 ст. 123 ПК України штрафні санкції за виявлене податковим органом правопорушення за вказаним епізодом згідно податкового повідомлення-рішення № складає 402 852,34 грн. (що становить 25 % від суми заниженого грошового зобов'язання 1 611 409, 34 грн.).

Крім того, перевіркою по описаному епізоду відповідачем встановлено завищення позивачем показників податкового кредиту з податку на додану вартість всього на загальну суму 1 424 967,00 грн., в тому числі: за березень 2013 року на суму 51 972 грн., за квітень 2013 року на суму 37 898 грн., за травень 2013 року на суму 39 098 грн., за червень 2013 року на суму 25 118 грн., за липень 2013 року на суму 44 403 грн., за серпень 2013 року на суму 72 212 грн., за вересень 2013 року на суму 4 421 грн., за жовтень 2013 року на суму 42 698 грн., за листопад 2013 року на суму 66 564 грн., за грудень 2013 року на суму 158 902 грн., за лютий 2014 року на суму 50 709 грн., за березень 2014 року на суму 323 023 грн., за квітень 2014 року суму 32 016,11 грн., за травень 2014 року на суму 20 583 грн., за червень 2014 року на суму 522 грн., за липень 2014 року на суму 6 821 грн., за серпень 2014 року на суму 3 700 грн., за вересень 2014 року на суму 343 526 грн., за жовтень 2014 року на суму 65 676 грн., за листопад 2014 року на суму 35 105 грн.

Податковим повідомленням-рішенням № ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість (код платежу 14010100) на 28 160 065 грн., з яких 22 472 581,00 грн. за податковими зобов'язаннями та 5 687 484,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Зокрема, по господарськими операціям із постачальниками ПП «ПОЛТАВА-ПРОЕКТ-МОНТАЖ», ТОВ «БЛП-2012» (нова назва ПП «Унтер»), ТОВ «РЕМТО», ТОВ «АВІ ТРЕЙД», ТОВ «КОМПАНІЯ РЕДІТУС» (нова назва ТОВ «КОМРЕД»), ТОВ «КОМПАНІЯ ПРОФТОРГ» перевіркою визнано завищеною суму податкового кредиту з податку на додану вартість в розмірі 1 040 583 грн. в період з грудня 2013 року по листопад 2014 року (з урахуванням положень про термін позовної давності).

В основу відповідних висновків особами, що здійснювали перевірку покладено дані: інформаційної системи «Податковий блок» про анулювання контрагентам свідоцтва платника ПДВ, їх припинення як юридичних осіб, відсутність інформації про контрагентів як імпортерів товару і як наслідок - про неможливість дослідити ланцюг походження товарів; відсутність сертифікатів якості (технічних паспортів), нормативно-технічної документації виробника на товар, журналу видачі довіреностей та документів щодо зберігання товару, інформації щодо матеріально-відповідальних осіб, інформації щодо виробника товару та країни походження; відсутність окремих реквізитів в товарно-транспортних накладних; дефектність окремих договорів тат первинних документів, як таких, що підписані неуповноваженими особами; наявність податкової інформації регіональних органів ДФС, оформленої у вигляді листів та актів перевірок; наявність інформації у обліковій картці суб'єкта фіктивного підприємництва; наявність інформації в Єдиному реєстрі судових рішень (а саме, відповідно до текстів судових рішень, розміщених в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а саме: ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2013 року у справі №201/10276/13-к, ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2015 року у справі №200/13286/15-к, ухвали Київського районного суду м. Харкова від 17.07.2015 року у справі №640/10822/15-к, ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2013 року у справі №201/10246/13-к, ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2013 року у справі №201/11478/13-к, ухвали Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2013 року у справі № 757/26217/13-к) ПП «ПОЛТАВА-ПРОЕКТ-МОНТАЖ» і ТОВ «БЛП-2012» фігурують як підприємства з ознаками фіктивності та використовуються у схемах конвертації грошових коштів).

У запереченнях на позовну заяву від 14.06.2017 року відповідач зазначив, що до перевірки не надано документів, наявність яких передбачена умовами укладених договорів купівлі- продажу, укладених між позивачем та ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» з ПП «ПОЛТАВА-ПРОЕКТ-МОНТАЖ», ТОВ «БЛП-2012» (нова назва: ПП «Унтер»), ТОВ «РЕМТО», ТОВ «АВІ ТРЕЙД», ТОВ «КОМПАНІЯ РЕДІТУС» (нова назва ТОВ «КОМРЕД»), ТОВ «КОМПАНІЯ ПРОФТОРГ», зокрема: сертифікатів якості або технічних паспортів, нормативно-технічної документації, наданої підприємством-виготовлювачем, журналу видачі довіреностей та документів щодо зберігання товару; інформації щодо матеріально-відповідальних осіб за зберігання товару; інформації щодо виробника товару, країни походження товару.

Такі висновки були сформовані відповідачем за результатами ознайомлення з текстами договорів та інших первинних документів по вказаних господарських операціях. Аналіз текстів таких документів здійснювався працівниками відповідача у приміщенні Національного антикорупційного бюро України з дозволу Національного агентства (лист від 27.09.2016 року №0411-186/34061). Попередньо оригінали зазначених документів (первинних документа та документів з питань обчислення і сплати податків) були вилучені у ТОВ «Енерджі Трейд Груп» в ході проведеного слідчим 5-го відділу УРОВС ГСУ Генеральної прокуратури України обшуку та виїмки (протокол обшуку від 27.08.2015 року наявний у матеріалах справи).

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що під час проведення перевірки ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» було обмежено у наданні документів у повному обсязі, оскільки первинні документи та документи з питань обчислення податків вилучені у Товариства на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2015 у справі № 757/30245/15-к про проведення обшуку та протоколу обшуку від 27.08.2015, в якому зазначено документи та речі, вилучені слідчими Генеральної прокуратури України. Даний факт відображено в акті перевірки, а також засвідчено у наданому до матеріалів адміністративної справи копії протоколу обшуку від 27.08.2015 року.

Також представник позивача стверджував, що ТОВ «Енерджі Трейд Груп» не є вигодонабувачем за операціями з купівлі-продажу товарів із зазначеними в акті перевірки контрагентами. Так, придбаний товар в подальшому був реалізований та відвантажений на користь інших покупців; розрахунки внаслідок реалізації товару також проведені. Внаслідок наступної реалізації товару, придбаного у зазначених в акті перевірки контрагентів, позивач отримав дохід (сформував зобов'язання зі сплати ПДВ), що знайшло відображення в бухгалтерському та податковому обліку позивача.

З метою підтвердження факту подальшої реалізації придбаних у контрагентів товарно-матеріальних цінностей, позивач звернувся до державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» щодо надання копій документів на постачання товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ) від ТОВ «Енерджі Трейд Груп» за період 2013-2014 років. У відповідь листом № 12-15/2341 від 04.05.2017 року ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» надало копії видаткових накладних і копії договорів відповідно до наданого переліку, а також повідомило, що ТМЦ, отримані від ТОВ «Енерджі Трейд Груп» за вказаними договорами та видатковими накладними, використані у власній господарській діяльності ДП «СХІД ГЗК».

Крім того, позивач звернувся до ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» щодо надання супровідної документації на продукцію, отриману за договорами укладеними між ТОВ «Енерджі Трейд Груп» та ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» у 2012-2013 роках. «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» надало відповідь № 13-16/1818 від 06.07.2017 року, з якої вбачається що на підставі Переліку типових документів, що створюються під час діяльності органів влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 12.04.2012 року № 578/5 та номенклатури справ ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», сертифікати відповідності, паспорти якості, паспорти заводу виробника на обладнання та устаткування та інша супровідна документація за період 2012-2013 роки вилучена та знищена згідно актів від 10.01.2016 року та 10.01.2017 року відповідно.

Дослідивши та проаналізувавши надані позивачем документи по взаємовідносинам з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», суд зазначає, що відповідач дійшов правильного висновку щодо не підтвердження реальності вказаних господарських операцій, оскільки документи позивача по господарським операціям з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» не підтверджують належним чином виконання спірних господарських операцій та рух матеріальних активів між позивачем та ПП «ПОЛТАВА-ПРОЕКТ-МОНТАЖ», ТОВ «БЛП-2012» (нова назва: ПП «Унтер»), ТОВ «РЕМТО», ТОВ «АВІ ТРЕЙД», ТОВ «КОМПАНІЯ РЕДІТУС» (нова назва ТОВ «КОМРЕД»), ТОВ «КОМПАНІЯ ПРОФТОРГ».

До таких висновків суд дійшов з наступних мотивів. Судом встановлено відсутність у матеріалах справи документальних доказів: первинних бухгалтерських документів та документів з питань обчислення податків по господарським операціям безпосередньо позивача з названими контрагентами. Позивачем не було надано документів, що підтверджують здійснення розвантажувально-навантажувальних робіт та товарно-транспортні накладні; належним чином завірені копії сертифікатів якості, сертифікатів відповідності.

За відсутності можливості дослідити судом первинні бухгалтерські документи у розумінні Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», тобто документи, які підтверджують фактичне придбання позивачем продукції від контрагентів, фактичне здійснення господарських операцій та дають позивачу право на формування податкового кредиту, суд дійшов висновку що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами зв'язку між реалізованими товарами ПП «ПОЛТАВА-ПРОЕКТ-МОНТАЖ», ТОВ «БЛП-2012» (нова назва ПП «Унтер»), ТОВ «РЕМТО», ТОВ «АВІ ТРЕЙД», ТОВ «КОМПАНІЯ РЕДІТУС» (нова назва ТОВ «КОМРЕД»), ТОВ «КОМПАНІЯ ПРОФТОРГ» з господарською діяльністю ТОВ «Енерджі Трейд Груп».

Таким чином, суд погоджується з висновками контролюючого органу про завищення позивачем за перевіряємий період задекларованих показників ТОВ «Енерджі Трейд Груп», сформованих по операціям з вищезазначеними контрагентами. Враховуючи викладене, суд вважає висновки податкового органу обґрунтованими і правомірними, а тому як наслідок не вбачає правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.12.2016 року, податкового повідомлення-рішення № від 22.12.2016 року по податку на прибуток в частині збільшення податкового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1 611 409, 34 грн. і нарахування суми 402 852,34 грн. штрафних санкцій, та податкового повідомлення-рішення № від 22.12.2016 в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 040 583, 00 грн. та нарахування суми 260 145,75 грн. штрафних санкцій.

Стосовно епізодів порушень з формуванням показників доходів і витрат за рахунок курсових різниць за результатами вчинених операцій з іноземною валютою.

Як вбачається з тексту акта від 06.12.2016 року № 507/26-15-14-02-01-14/36716332, перевіркою відображених у рядку 03 ІД «Інші доходи» за період 01.01.2013 року по 31.12.2014 року у загальній сумі 41 400 980,00 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення наступних операцій, а саме: отримання доходу від операцій оренди - 512 920 грн. або 1,2%; умовно нараховані проценти на суму фінансової допомоги - 102 105 грн., або 2,5%; позитивне значення курсових різниць - 7 421 614 грн., або 17,9%; винагорода по договорам фінансового лізингу - 33 364 323 грн., або 80,6%; дохід від списання безнадійної кредиторської заборгованості - 18 грн.

Проведеною перевіркою відображених показників за період 01.01.2013 року по 31.12.2014 року в сумі 41 400 980 грн. на підставі первинних документів: договорів, банківських виписок з додатками, інших платіжних документів, видаткових накладних, актів прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт), оборотно-сальдових відомостей та карток бухгалтерських рахунків 31 «Рахунки в банках», 3712 «Розрахунки за виданими авансами в іноземній валюті», 71 «Інші операційні доходи», 28 «Товари», 334 «Грошові кошти в дорозі в іноземній валюті», оборотно-сальдових рахунків встановлено заниження задекларованих ТОВ «Енерджі Трейд Груп» показників у рядку 03 ІД «Інші доходи» на суму 2014 на загальну суму 151 974 грн., в тому числі: за І квартал 2014 на суму 152 081 грн., за ІІ квартал 2014 на суму 7 252 766 грн., завищення за ІV квартал 2014 на суму 7 252 873 грн.

Дослідивши текст позовної заяви та додаткових письмових пояснень ТОВ «Енерджі Трейд Груп» суд встановив, що позивач не заперечує факт заниження ним задекларованих ним показників у рядку 03 ІД «Інші доходи» на загальну суму 151 974,00 грн., а тому відповідно податкове повідомлення-рішення № від 22.12.2016 року в частині нарахованих податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 27 355,32 грн. та штрафних санкції на суму 6 838,83 грн., на думку суду, є правомірним та скасуванню не підлягає.

Перевіркою відображених у рядку 06.4 Декларації «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 у загальній сумі 10 245 918 грн., визнано завищеними показники від'ємного значення курсових різниць на суму 6 762 468,60 грн., що відображені в рядку 06.4.13 «від'ємне значення курсових різниць згідно з пунктом 153.1 статті 153 розділу ІІІ Податкового кодексу України» додатку ІВ до рядка 06.4.12 податкових декларацій з податку на прибуток підприємств за півріччя 2014 року; за 3 квартали 2014 року та за 2014 рік.

В акті перевірки зазначено, що позивачем в порушення пп. 139.1.9 п. 139.1, пп. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 ПК України задекларовано у складі інших витрат від'ємне значення курсових різниць, нарахування та віднесення яких до складу витрат не підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, в результаті чого завищено витрати на суму 6 762 468,60 грн. за ІІ квартал 2014 року (арк. 79 такого акта).

З наявних матеріалів справи вбачається, що 01.10.2013 року між ТОВ «Енерджі Трейд Груп» (як покупцем) і нерезидентом «WARGRAVE TRADING LLP» (Великобританія)(як продавцем) був укладений імпортний контракт №01/10-13 іmp від 01.10.2013 року щодо придбання запасних частин до бурової установки, до навантажувальної машини та до підземного самоскиду. Згідно цього контракту №01/10-13 іmp ТОВ «Енерджі Трейд Груп» отримало товар (запасні частин до бурової установки, до навантажувальної машини та до підземного самоскиду) на загальну суму 94 595,32 дол. США (в еквіваленті на національну валюту України 944 657,24 грн.), про що свідчить вантажна митна накладна №61954 від 28.02.2014 року. Станом на 04.03.2014 року у позивача за контрактом №01/10-13 іmp від 01.10.2013 року перед контрагентом-нерезидентом обліковувалася кредиторська заборго-ваність у розмірі 94595,32 дол. США (в еквіваленті на національну валюту України 945234,28 грн.).

Також між названими сторонами був укладений імпортний контракт №26/12-13 від 26.12.2013 року згідно якого ТОВ «Енерджі Трейд Груп» придбало «WARGRAVE TRADING LLP» нові напіввагони. За цим контрактом №26/12-13 ТОВ «Енерджі Трейд Груп» 14.01.2014 року здійснило попередню оплату у розмірі 1 549 800 дол. США, що станом на день оплати по курсу 7,993 грн. за 1 долар США складало 12 387 551,40 грн. Товар за контрактом №26/12-13 від 26.12.2013 року позивачем від продавця-нерезидента отримано не було. Відповідно станом на 04.03.2014 року за контрактом №26/12-13 у ТОВ «Енерджі Трейд Груп» обліковувалась дебіторська заборгованість перед нерезидентом «WARGRAVE TRADING LLP» у розмірі 1 549 800 доларів США (в еквіваленті на національну валюту України 15 486 221,52 грн.)

Згідно угоди від 04.03.2014 року про зарахування зустрічних однорідних вимог зобов'язання Сторони-2 («WARGRAVE TRADING LLP») перед Стороною-1 (ТОВ «Енерджі Трейд Груп») за контрактом №26/12-13 від 26.12.2013 року складає 1 549 800 дол. США, а зобов'язання Сторони-1 (ТОВ «Енерджі Трейд Груп») перед Стороною-2 («WARGRAVE TRADING LLP») за контрактом №01/10-13 іmp від 01.10.2013 року складає 94 595,32 долари США. За умовами цієї угоди Сторона-1 (ТОВ «Енерджі Трейд Груп») погашає свою заборгованість перед Стороною-2 («WARGRAVE TRADING LLP») в розмірі 94 595,32 дол. США за контрактом №01/10-13 іmp від 01.10.2013 року. У свою чергу Сторона-2 («WARGRAVE TRADING LLP») погашає свою заборгованість перед Стороною-1 (ТОВ «Енерджі Трейд Груп») в розмірі 94 595,32 дол. США за контрактом №26/12-13 від 26.12.2013 року.

Таким чином, станом на 04.03.2014 року за контрактом № 26/12-13 від 26.12.2013 року у позивача обліковувалася дебіторська заборгованість у розмірі 1 455 205 дол. США (в еквіваленті на національну валюту України 14 150 558,94 грн.).

Згодом, 11.04.2014 року «WARGRAVE TRADING LLP» повернуло ТОВ «Енерджі Трейд Груп» переплачені кошти по контракту № 26/12-13 від 26.12.2013 року в сумі 1 455 205 дол. США (в еквіваленті на національну валюту України 11 631 453,57 грн.).

ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» в картці рахунку 312 «Поточні рахунки в іноземній валюті 14.04.2014 відобразило продаж валюти у розмірі 1 455 205 доларів США в АБ «Діамантбанк» (курс НБУ долара США станом на 14.04.2014 року складав 12,977090 грн. за 1 дол. США). При цьому, в картці рахунку 94 «Інші операційні витрати» позивач задекларував від'ємне значення від продажу валюти у розмірі 6 762 468,60 грн.

Суму такого від'ємного значення курсових різниць по зазначеній операції позивач задекларував у ряд. 06.4.13 «Від'ємне значення курсових різниць згідно з пунктом 153.1 статті 153 розділу ІІІ Податкового кодексу України» додатку ІВ до ряд. 06.4.12 податкових декларацій з податку на прибуток підприємства за півріччя, 3-и квартали 2014 року та 2014 рік.

Зазначені витрати по курсових різницях контролюючий визнав такими, що в ході проведеної перевірки документально не підтверджені.

Відповідно до пп. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

При цьому, прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Відповідно до пп. 153.1.4 п. 153.1 ст. 153 ПК України, у разі здійснення операцій з продажу іноземної валюти та банківських металів до складу доходів або витрат платника податку відповідно включається позитивна або від'ємна різниця між доходом від продажу та балансовою вартістю такої валюти, металів.

Термін "балансова вартість іноземної валюти" для цілей цього підпункту означає вартість іноземної валюти, визначену за офіційним курсом національної валюти до іноземної валюти, на дату звітного балансу або на дату здійснення операції залежно від того, яка дата настала пізніше.

Порядок та умови торгівлі іноземною валютою на міжбанківському валютному ринку України та на міжнародних валютних ринках встановлені Положенням про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 10.08.2005 року № 281 (що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 29.08.2005 року за № 950/11230).

Положеннями п.п. 5- 7 цього Порядку визначено, що торгівлю іноземною валютою на міжбанківському валютному ринку України, на міжнародному валютному ринку дозволяється здійснювати виключно Національному банку та суб'єктам ринку (або з такими суб'єктами).

Суб'єкти ринку мають право здійснювати купівлю, продаж іноземної валюти виключно на міжбанківському валютному ринку України.

Суб'єкти ринку мають право здійснювати операції з обміну іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України та/або на міжнародному валютному ринку. Також суб'єкти ринку мають право здійснювати обмін іноземної валюти на міжнародному валютному ринку відповідно до правил, які діють на цьому ринку, з урахуванням обмежень, установлених цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами Національного банку.

Між тим, у період вчинення операцій з продажу іноземної валюти діяла постанова Правління Національного банку України від 14.11.2013 року №453 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті», що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.11.2013 року за №1951/24483.

Цією постановою від 14.11.2013 року № 453 було встановлено вимогу щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із- за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками.

Пунктом 2 цієї Постанови Національного банку була запроваджена вимога щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб - підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України.

За змістом цього ж пункту Постанови Національного банку №453 уповноважений банк зобов'язаний попередньо зараховувати надходження в іноземній валюті, на які згідно з абзацом першим цього пункту поширюється вимога щодо обов'язкового продажу, на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 "Розподільчі рахунки суб'єктів господарювання" (далі - розподільчий рахунок).

Уповноважений банк зобов'язаний здійснити обов'язковий продаж надходжень в іноземній валюті згідно з вимогами цього пункту та в установленому Національним банком України розмірі: без доручення клієнта; не пізніше ніж на наступний робочий день після дня зарахування таких надходжень на розподільчий рахунок.

Крім того, відповідно до п. 7 розд. 3 Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою (із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 475 від 16.11.2012) суб'єкт ринку зобов'язаний продати без доручення клієнта-резидента не пізніше ніж на наступний робочий день після дня зарахування на розподільчий рахунок повернені на адресу резидента у зв'язку з тим, що взаємні зобов'язання частково або повністю не виконані, кошти в іноземній валюті, які були куплені та перераховані на користь нерезидента. Позитивна курсова різниця, що може виникнути за такою операцією, щокварталу перераховується до Державного бюджету України, а негативна курсова різниця відноситься на результати господарської діяльності резидента.

Тобто, враховуючи вимоги п. 7 розд. 3 Положення та Постанови Національного банку України від 14.11.2013 року № 453 та про обов'язковий продаж валютних надходжень без доручення юридичної особи, - ТОВ «Енерджі Трейд Груп» не є безпосередньо тією юридичною особою, яка створює відповідний платіжний документ на продаж валюти, оскільки фактично операції з продажу іноземної валюти проводяться банківською установою без доручення клієнта-резидента.

Позивачем до матеріалів справи надані копія виписки банку по особовому рахунку ТОВ «Енерджі Трейд Груп» за 14.04.2014 року та листа уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Діамантбанк», наданого на запит позивача від 20.06.2017 року №2017/06-68, якими підтверджується, що валютна виручка в розмірі 1 455 205 дол. США, що надійшла ТОВ «Енерджі Трейд Груп» від «WARGRAVE TRADING LLP» була продана уповноваженим банком на міжбанківському валютному ринку України (ПАТ «Діамантбанк») за комерційним курсом (8,33 грн. за 1 дол. США), який значно відрізнявся від офіційного курсу Національного банку України (12,97 грн. за 1 дол. США). Від продажу валютної виручки, на банківський рахунок позивача банком зараховано 12 121 857, 65 грн.

Враховуючи ту обставину, що заборгованість «WARGRAVE TRADING LLP» обліковувалась за балансовою вартістю валюти за офіційним курсом Національного банку України, то за результатами здійснення операцій з продажу іноземної валюти ТОВ «Енерджі Трейд Груп» отримано від'ємну різницю між доходом (12 121 857,65 грн.) від продажу та балансовою вартістю (18 884 326,25 грн.) такої валюти у розмірі 6 762 468 грн., яку позивач у повній відповідності до вимог пп. 153.1.4 ПК України правомірно відніс до складу витрат.

З огляду на викладене, судом вважає, що висновки контролюючого органу про завищення позивачем витрат у зв'язку з отриманням від'ємного значення курсових різниць у ІІ кварталі 2014 року на суму 6 762 468,60 грн. не підтверджуються та спростовуються наявними у справі матеріалами, а тому податкове повідомлення-рішення № від 22.12.2016 року в частині нарахованих податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1 217 244,34 грн. та суми 304 310,83 грн. штрафних санкцій підлягає скасуванню.

Стосовно епізоду порушення з декларування показника суми податку на додану вартість сплаченої митним органам за результатами операції з поставки природного газу на митну територію України.

В ході перевірки встановлено, що між ТОВ «Енерджі Трейд Груп» (як покупцем) і нерезидентом Antra Gmbh (Австрія)(як продавцем) був укладений договір № 2015/11/5 від 12.11.2015 року на постачання газу, за умовами якого Antra Gmbh (Австрія) мала поставити позивачу природний газ. Зокрема, сторони на основі цього договору укладають додатки, де зазначають ціну газу, обсяг, період поставки, суми договору, умови постачання, пункт постачання природного газу. Крім того, за домовленістю сторін, в додатках до договору, сторони можуть вносити будь-які доповнення та зміни до цього договору. Також сторонами узгоджено, що покупець, на основі інструкцій від продавця, буде викликати eustream, буде здавати природний газ в ПАТ «Укртрансгаз» з відповідними інструкціями для ПАТ «Уртрансгаз» , на передачу цього газу на користь покупця. Строк дії договору до 31.12.2016 року.

Згідно додатку № 01 від 12.11.2015 року, укладеного між Antra Gmbh та ТОВ «Енерджі Трейд Груп» до договору на постачання газу №2015/11/5 від 12.11.2015 року, визначено наступне: продавець: Antra Gmbh (Відень, Австрія); покупець: ТОВ «Енерджі Трейд Груп», (Київ, Україна); обсяг природного газу (код товару УКТЗЕД ): період поставки: 13.11.2015 (06:00)- 30.11.2015 (06:00), загальний обсяг становить до 6 мільйонів куб.м., платіж: не пізніше 30 днів після дати факту поставки (передачі) природного газу; ціпа: 253.00 Доларів США/1000 куб. м; всього сума договору - 1 518 000 дол. США; умови постачання Інкотермс: DАР (Поставка до пункту призначення); пункт постачання: точка виходу Будінце (кордон Словаччина/Україна).

Згідно додатку № 02 від 18.11.2015 року, укладеного між Antra Gmbh та ТОВ «Енерджі Трейд Груп» до договору на постачання газу №2015/11/5 від 12.11.2015 року, визначено наступне: продавець: Antra Gmbh (Відень, Австрія); покупець: ТОВ «Енерджі Трейд Груп», (Київ, Україна); обсяг природного газу (код товару УКТЗЕД ): період поставки: 19.11.2015 (06:00)- 30.11.2015 (06:00), загальний обсяг становить до 6 мільйонів куб.м., платіж: не пізніше 30 днів після дати факту поставки (передачі) природного газу; ціна: 253 дол. США/1000 куб.м.; всього сума договору - 5 060 000 дол. США; умови постачання Інкотермс: DАР (Поставка до пункту призначення); пункт постачання: точка виходу Будінце (кордон Словаччина/Україна).

До перевірки Товариство надало акт приймання-передачі природного газу (технічний) № 1/11 від 30.11.2015 року, відповідно якого продавець поставив, а покупець прийняв у листопаді 2015 року (з 06.00 01.11.15 до 06:00 30.11.15) на умовах DАР Будінце (Словаччина-Україна) відповідно умов додатку №01 від 12.11.2015 року та додатку №02 від 18.11.2015 року до договору на постачання газу № 2015/11/5 від 12.11.2015 року природний газ в обсязі 18 582 103 куб.м., при відповідній температурі. Це акт підписаний керівниками підприємств-сторін, а також оператором ГТС - заступником директора ЦДД ПАТ «Укртрансгаз».

Копії вказаних договору № 2015/11/5 від 12.11.2015 року з додатками до нього та акта (технічного) № 1/11 приймання-передачі природного газу від 30.11.2015 року надані позивачем до матеріалів справи.

В подальшому за результатами отримання природного газу у кількості 18582,103 тис. куб.м було оформлена вантажна митна декларація №1253 від 04.12.2015 року на суму 108 546 763,25 гри. Згідно п. 47 зазначеної вантажної митної декларації «Нарахування платежів» сума ПДВ (вид 028) 20% складає 21 709 352,65 гри.

ТОВ «Енерджі Трейд Груп» сплатило податок на додану вартість у розмірі 21 709 352,65 грн. Енергетичній митниці ДФС 04.12.2015 року відповідно до платіжного доручення №478 від 03.12.2015 року з поточного рахунку в ПАТ «Діамантбанк» (МФО 320854). У матеріалах справи наявна копії виписки по рахунку ТОВ «Енерджі Трейд Груп» у ПАТ «Діамантбанк» від 03.12.2015 з відомостями про списання коштів з рахунку позивача та листа Енергетичної митниці ДФС України від 23.06.2017 року № 28-70-2/19-10-2075, що підтверджують наведені обставини.

Суму податку на додану вартість у розмірі 21 709 352,65 грн., сплачену митним органам у грудні 2015 року по вантажній митній декларації № 1253 від 04.12.2015 року, позивач відніс до складу податкового кредиту за листопад 2015 року (згідно даних колонки Б ряд. 12.1.1 «Обсяг придбання та податок па додану вартість, сплачений митним органам за основною ставкою» податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2015, реєстр. № від 21.12.2015 року).

На думку контролюючого органу, позивач мав задекларувати сплачену суму податку митним органам у звітному періоді, в якому для митного оформлення була подана вантажна митна декларація та фактично здійснено сплату ПДВ, тобто у грудні 2015 року.

З такою правовою позицією суд не погоджується з наступних мотивів.

Абзаци 1 п. 198.2 ст. 198 ПК України встановлює загальне правило визначення дати віднесення сум податку до податкового кредиту, а саме датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Водночас зміст наступних положень п. 198.2 ст. 198 ПК України вказує на особливості застосування загального правила.

Зокрема, п. 198.2 ст. 198 ПК України встановлено, що для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з абз. 1 п. 187.8 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

В даному випадку, положення абз. 2 п. 198.2 ст. 198 ПК України та п. 187.8 ст. 187 цього Кодексу, до яких відсилає дана норма, щодо віднесення сум податку до податкового кредиту за датою сплати податкового зобов'язання, що виникає за датою подання митної декларації, - не застосовуються до операцій з поставки природного газу на митну територію України, оскільки природний газ є товаром, поставка якого контролюється приладами обліку, та факт отримання такого товару, а отже і дата настання події, що надає право на віднесення податку до складу податкового кредиту, фіксується іншими засобами, ніж визначені у ч. 1 п. 187.8 ст. 187 ПК України.

Зокрема, абз. 7 п. 198.2 ст. 198 ПК України, яка кореспондується з абз. 1 цього пункту ст. 198 ПК України, визначено, що для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Тобто, складений на підставі даних приладів обліку акт приймання-передачі природного газу № 1/11 від 30.11.2015 року, є достатнім підтвердженням факту отримання позивачем природного газу від нерезидента саме у листопаді 2015 року.

Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що позивач задекларував податковий кредит за операціями з поставки природного газу нерезидентом за звітний період листопад 2015 року (за першою подією, якою є дата отримання товару, зафіксована приладами обліку газотранспортного підприємства - ПАТ «Укртрансгаз») відповідно до норм ПК України. А тому як наслідок висновки контролюючого органу про завищення ТОВ «Енерджі Трейд Груп» податкового кредиту за листопад 2015 року на суму 21 709 352,65 грн. та його заниження на цю ж суму за грудень 2015 року спростовуються нормативно і документально.

Крім того, суд зважає на те, що відповідно до п. 23.1 ст. 23 ПК України базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об'єкта оподаткування.

База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об'єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов'язання.

В силу п. 23.3. ст. 23 ПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, один об'єкт оподаткування може утворювати кілька баз оподаткування для різних податків.

Згідно з пп. «в» п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування (податком на додану вартість) є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Відповідно до абз. 1 п. 190.1 ст. 190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Податковий кодекс України не передбачає можливості утворення одним об'єктом оподаткування кількох баз оподаткування з одного і того самого податку.

Суд встановив, що в порушення основні засади визначення бази оподаткування податком на додану вартість (вимоги ст.ст. 23, 185, 190 ПК України) відповідач фактично вдруге нарахував позивачу до сплати податкове зобов'язання, яке вже виконане.

Враховуючи вищенаведене та з урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що при винесенні податкового повідомлення-рішення № від 22.12.2016 року відповідачем протиправно збільшено суму податкового зобов'язання ТОВ «Енерджі Трейд Груп» з податку на додану вартість на суму 21 709 353 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 5 427 338,25 грн. А тому відповідно податкове повідомлення-рішення № від 22.12.2016 року, на думку суду, не відповідає вимогам податкового законодавства та підлягає скасуванню в частині донарахування 21 709 353,00 грн. податку на додану вартість та 5 427 338,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Частиною третьою ст. 94 КАС України визначено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 22.12.2016 в частині нарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 1 217 244,34 грн. та 304 310,83 штрафних (фінансових) санкцій.

3. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 22.12.2016 в частині нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 21 709 353,00 грн. та 5 427 338,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

4. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

5. Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» () судові витрати у розмірі 429 888,47 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві ().

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов