Справа № 823/1227/17
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року справа № 823/1227/17

10 год. 15 хв.

м. Черкаси

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гараня С.М.,

секретаря Тараненка М.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів ОСОБА_2 (за посадою),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю Дистрибюторська компанія Гуд Фуд про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з позовом звернулось Черкаське обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, в якому просить стягнути з ТОВ «Дистрибюторська компанія Гуд Фуд» на свою користь 44 075,00грн. адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця інвалідами у 2016 році та 1 974,56грн. пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач зобов'язаний створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, створювати для них умови праці однак свого обовязку не виконав та не працевлаштував за 2016 рік двох інвалідів. У встановлений законом термін, визначену суму адміністративно-господарських санкцій за невиконаний норматив у 2016 році відповідач не сплатив. У зв'язку з простроченням сплати адміністративно-господарських санкцій з 16 квітня 2017 року відповідачу нараховується пеня, саму якої на день подання позову до суду становить 1 974,56грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач подав заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що згідно зі статтею 18 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні у 2016 році створено три робочих місця для працевлаштування інвалідів, своєчасно надано інформацію про наявність вакансій до ОСОБА_1 міського центру зайнятості та прийнято на роботу декількох осіб з обмеженими фізичними можливостями На підставі наведеного відповідач вважає, що вжив усіх необхідних заходів для працевлаштування інвалідів, а тому адміністративно-господарські санкції розраховані протиправно.

В ході судового розгляду представник проти позову заперечувала, з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов, та 22.08.2017 подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю Дистрибюторська компанія Гуд Фуд, як субєкт господарювання юридична особа, ідентифікаційний код 40897896, зареєстровано 17.10.2016.

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками.

Відповідно до частин 1, 3 статті 18 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні № 875-XII від 21.03.1991р. (далі - Закон №875)

Забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у т.ч. спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

За змістом положень статті 19 Закону №875 для підприємств, установ, організацій, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Частиною 1 статті 20 Закону №875 встановлено, що підприємства, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою КМУ Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні №70 від 31.01.2007 роботодавці Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Згідно наказу Мінпраці Про затвердження Порядку нарахування пені та її сплати №223 від 15.05.2007р. у поданій позовній заяві за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів до відповідної судової інстанції відділення Фонду розраховує суму пені на дату її подання. Нарахування пені як роботодавцем, так і органом контролю здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день сплати включно (тобто з 16 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу).

Адміністративно-господарська санкція це грошове зобов'язання, альтернативне зобов'язанню самостійно здійснити працевлаштування інвалідів відповідно до Закону, сплачується у порядку і розмірах, передбачених Законом та постановою КМУ від 31.01.2007 №70 Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, що залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів). Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно у строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 Закону №875.

Обчислення суми адміністративно-господарських санкцій проводиться роботодавцями самостійно згідно з порядком заповнення звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів, затвердженим Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 №42 затверджено форми звітності №10-ПІ (річна) Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів та Інструкції щодо заповнення форми звітності №10-ПІ (річна) Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів. Згідно п.3.6 Інструкції №42 у рядку 05 відображається середньорічна заробітна плата штатного працівника, що розраховується за формулою: фонд оплати праці штатних працівників (тис. грн.) фактично за рік помножити на 1000 і розділити на середньооблікову кількість штатних працівників облікового складу (осіб) фактично за рік. У рядку 06 відображається сума коштів адміністративно-господарських санкцій, яку повинен сплатити роботодавець у разі невиконання нормативу.

Служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань та може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для інвалідів, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії інвалідів у порядку, встановленому КМУ.

Відповідно до частини 4 статті 20 Закону України Про зайнятість населення підприємства зобов'язані щомісячно подавати центрам зайнятості за місцем їх реєстрації адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що покладення на підприємства, що використовують найману працю, обов'язку працевлаштування інвалідів, передбачає виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, створення для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечення інших соціально-економічних гарантій, а також надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів.

Суд враховує, що обов'язок з працевлаштування інвалідів покладено на органи державної влади з питань праці та соціальної політики, органи місцевого самоврядування, громадські організації інвалідів, але цьому мають передувати певні дії підприємств, установ і організацій зі створення робочих місць для інвалідів та з відповідного інформування зазначених органів з метою працевлаштування інвалідів.

В судовому засіданні встановлено, що згідно відомостей, які містяться у звіті відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік, поданого позивачу 27.02.2017, середньооблікова чисельність штатних працівників особового складу відповідача становить 80 осіб, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону №875 становить 3 особа. При цьому, середньорічна заробітна плата штатного працівника становить 22038 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем розпочато господарську діяльність 17.10.2016 та 19.12.2016 подано до ОСОБА_1 міського центру зайнятості звіт форми 3-ПН про наявність вакансій мерчендайзера для працевлаштування на робочі місця інвалідів. Підприємство виконано вимоги Закону №875 щодо створення робочих місць для інвалідів та інформовано уповноважений орган про їх наявність.

Крім того, відповідачем у період з 21.11.2016 і до 31.12.2016 прийнято на роботу 9 осіб з обмеженими фізичними можливостями, а саме: ОСОБА_3 - представник торгівельний, наказ від 21.11.2016; ОСОБА_4 - фахівець фінансово економічної безпеки, наказ від 22.11.2016; ОСОБА_5 - завідувач складом, наказ від 22.11.2016; ОСОБА_6 - комірник, наказ від 22.11.2016; ОСОБА_7 - начальник служби безпеки, наказ від 24.11.2016; ОСОБА_8 - представник торгівельний, наказ від 24.11.2016; ОСОБА_9 - фахівець з фінансо-економічної безпеки, наказ від 02.12.2016; ОСОБА_10 - менчендайзер, наказ від 05.12.2016; ОСОБА_11 - водій автотранспортних засобів, наказ від 22.11.2016.

За вказаних обставин застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій у зв'язку з установленою меншою чисельністю, ніж за нормативом, є безпідставним, оскільки обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженим органом необхідної кількості інвалідів для працевлаштування.

Доказів тому, що відповідач відмовив у працевлаштуванні хоча б одній особі з обмеженими можливостями (інваліду) за заявленою кваліфікацією, яка до нього звернулася, або що уповноваженими органами держави направлялися відповідні особи-інваліди, але не були працевлаштовані з його вини, позивачем суду не надано.

У зв'язку з тим, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення, на нього не може бути покладена відповідальність за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування чи за відсутності у населеному пункті за місцем знаходження позивача інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Приймаючи до уваги зазначене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд не погоджується з доводами, викладеними в адміністративному позові та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю Дистрибюторська компанія Гуд Фуд про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги яка подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлено 22.08.2017