Справа № 569/558/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Тимощук О.Я.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"22" серпня 2017 р. Справа № 569/558/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "19" квітня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м.Рівному Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову серії АР № 124229 по справі про адміністративне правопорушення від 06 січня 2017 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, а провадження по справі - закрито.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 197 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 січня 2017 року о 22 годині 00 хв. ОСОБА_3 був зупинений працівниками патрульної поліції по вул. Соборній, 253А у м. Рівне. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, підставою для зупинки позивача слугували висновки працівників поліції про наявність в діях ОСОБА_3 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме не виконання вимог знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», шляхом здійснення проїзду без зупинки перед відповідним дорожнім знаком, що розташований поруч з перехрестям вулиць Старицького та Соборної у місті Рівному та поблизу будівлі за номером 253 А.

Також, судом першої інстанції в судовому засіданні досліджено диск, наданого представником УПП в м. Рівному відеозапису, здійснення якого проводилося нагрудними камерами працівників поліції, на перехресті, на якому розташований вище згаданий дорожній знак, відбувалося регулювання дорожнього руху системами світлового сповіщення - світлофором. З відеозапису вбачається, що автомобіль який перебував під керуванням ОСОБА_3 при під'їзді до перехрестя виконав вимоги забороняючого сигналу світлофору та близько 15 секунд очікував отримання дозвільного сигналу світлофору. При цьому, при під'їзді до перехрестя ОСОБА_3 виконав вимоги дорожньої розмітки та завчасно на деякій віддалі від перехрестя зупинив свій автомобіль. В подальшому, автомобіль під керуванням ОСОБА_3 по отриманню дозвільного сигналу світлофору продовжив рух з одночасним виконанням маневру повороту праворуч з виїздом з вулиці Старицього на вулицю Соборну у м. Рівне. При цьому, додаткового виконання вимог знаку 2.2. ОСОБА_3 безпосередньо перед вказаним дорожнім знаком не здійснювалось, оскільки останній керувався сигналами світлофору.

У відповідності до абз.2 п.8.3 Правил дорожнього руху, сигнали світлофорів, крім жовтого миготливого, мають перевагу перед дорожніми знаками пріоритету.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 за наявних обставин справи не привів до порушення останнім вимог ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки за наявних регулювальних сигналів світлофору, останні мають перевагу над дорожніми знаками пріоритету. Разом із тим, судом першої інстанції із подальшої частини відеозапису встановлено, що ОСОБА_3 в ході бесіди з працівниками поліції, які здійснювали зупинку та винесення оскаржуваної постанови, якою притягнуто останнього до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення це і пояснював.

В ході складення вищезгаданої постанови, ОСОБА_3 висловив прохання для працівників поліції, які проводили його зупинку з приводу можливості його ознайомлення із доказами, які слугують підставою для відповідних висновків щодо наявності в його діях ознак складу адміністративного правопорушення. На вказане прохання позивача працівники поліції відмовили та відповіли, що ОСОБА_3 зможе ознайомитися з такими доказами в суді, у разі оскарження ним винесеної щодо нього постанови.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу відеокамера була розміщена на форменому одязі працівника національної поліції, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, відеофіксація правопорушення з нагрудної відеокамери працівником поліції є належним доказом.

Ч. 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина 3 ст.258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що інспектор Бречко Н.П. не надав позивачу можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектор Бречко Н.П. проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи о півночі без можливості особи яка притягується до відповідальності ознайомитися з наявними матеріалами справи, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП).

У відповідності до ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягується до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Разом з тим, після висловлення звинувачень, інспектором Бречко Н.П. винесено постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Більше того, інспектор Бречко Н.П. не ознайомив позивача зі змістом ст.268 КУпАП. Своїми діями, інспектор Бречко Н.П. грубо порушив вимоги ст.ст.278,279 КУпАП.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, у т.ч. про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

В той же час, у оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази, що підтверджували б правомірність «можливої зупинки» транспортного засобу, у т.ч., у вигляді фіксації правопорушення (фотозапис, відеозапис). Жодних інших доказів, які давали можливість встановити наявність в діях ОСОБА_3 ознак порушення передбаченого ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП до суду не пред'явлено.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені законодавчі положення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до обґрунтованого висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором роти №3 батальйону УПП у м. Рівне ДПП лейтенантом поліції Бречко Н.П. відносно ОСОБА_3 з порушенням та підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критерієм, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за наявними критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу, в даному випадку - відповідача в справі.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченими ч.3 ст.2 КАС України, критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у вказаній частині.

В решті постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "19" квітня 2017 р. скасувати в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам: Управління патрульної поліції у м.Рівному Департаменту патрульної поліції вул.Степана Бандери, 14а,м.Рівне,33028

4-третій особі: - ,