Справа № 814/486/17
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 р. Справа № 814/486/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Шеметенко Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Баштанська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Миколаївській області на Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Баштанська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.16р. № 39-17, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Баштанська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.16р. № 39-17.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області від 30.06.2016 року №39-17.

Баштанська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Миколаївській області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 15 травня 2017 року по справі № 814/486/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Сторони по справі сповіщались належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання, однак своїм правом на участь в розгляді апеляційної скарги не скористались та у судове засідання не з'явилися, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження згідно ст. 197 КАС України.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 20 листопада 2014 року за позивачем зареєстровано автомобіль марки Toyota Highlander, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, об'єм двигуна 3456 куб. см.

30.06.2016 року Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №39-17, яким визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку у розмірі 25000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області № 39-17 від 30.06.2016 року є протиправним, а тому, наявні підстави для задоволення позову. Колегія суддів погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" №909-VIII від 24.12.2015. Згідно вказаного нормативно-правового акту в статтю 267 Податкового кодексу України внесено зміни щодо об'єкту транспортного податку.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі.

Згідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.(підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК).

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункт 267.4 статті 267 Податкового кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від18.02.2016 " Про затвердження Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів" затверджено методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, якою п.2 передбачено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403, яким передбачено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1, Гк- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Відповідно до п.267.6.1 п.267.6 ст.267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Відповідач в обґрунтування правомірності нарахування позивачу транспортного податку зазначив, що вартість автомобіля складає понад 1 033 500 грн. (750х1378=1 033 500). Позивач також розрахував вартість автомобіля, яка складає 633 168 грн.

Різниця вихідних даних, з яких складається розрахунок вартість автомобіля позивача та відповідача складається з коефіцієнта з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках (Г). Позивач застосував 39, а відповідач 42.

У додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 66 зазначено, що до автомобілів строк експлуатації яких понад 1 роки до 2 років - 62, понад 2 років до 3- 50, понад 3 років до 4 -45, понад 4 років до 5 - 42. Оскільки автомобіль позивача 2011 року, то станом на день прийняття податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 йому було вже більше п'яти років, тому відповідач повинен був застосувати до розрахунку вартості автомобіля коефіцієнт 39, а не 42.

Якщо ж вартість автомобіля розрахувати з коефіцієнтом експлуатації 39, то його вартість не буде складати 750 мінімальних заробітних плат встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, тому автомобіль позивача не є об'єктом оподаткування в розумінні п.267.2.1 ст.267 ПК України, а податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № 39-17 є протиправним та належить скасувати.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, податковим органом під час розгляду адміністративної справи не доведено правомірності своїх дій під час прийняття оскаржуваного рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_4 про скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.16р. № 39-17 належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги майже один в один дублюють заперечення на адміністративний позов (а.с. 25) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Баштанська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Миколаївській області, - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року по справі № 814/486/17, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя Л.П. Шеметенко