Справа № 800/181/17
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2017 року м. Київ справа № 800/181/17

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. - головуючого,

Бухтіярової І.О.,

Веденяпіна А.О.,

Маринчак Н.Є.,

Приходько І.В.,

секретар судового засідання Загородній А.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_6,

представника відповідача Предоляк Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_8 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 (далі - позивач) через свого представника - адвоката ОСОБА_6 звернувся до Вищого адміністративного суду України, як суду першої інстанції, з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККСУ), в якому просив:

- визнати протиправними дії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо оцінювання результатів виконаного ОСОБА_8 практичного завдання під час кваліфікаційного оцінювання у рамках конкурсу до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду;

- зобов'язати відповідача вирішити питання щодо допуску позивача до другого етапу кваліфікаційного оцінювання у рамках конкурсу до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Позов мотивований тим, що виконане позивачем практичне завдання було оцінено відповідачем у « 0» балів без встановлення відповідності показникам методики оцінювання результатів практичного завдання та всупереч затвердженого нормативно-правового акту, а саме п. 7 розділу V Порядку проведення іспиту та методики встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання, затвердженого рішенням ВККСУ № 144/зп-16 від 04.11.2016 року, згідно якого встановлено, що 0 балів за виконане практичне завдання можна виставити лише у випадку коли роботу неможливо прочитати. Позивач вважає, що нормативно-правове регулювання здійснення оцінювання результатів виконання практичного завдання не відповідає основоположному принципу законності, оскільки кандидат не знає яким є мінімально допустимий бал, чи не було визначений такий бал після того як перевірено його роботу, також не передбачено можливості отримати належним чином мотивовані рішення щодо встановлення саме таких оцінок по кожному з показників. Закон надавши необмежені дискреційні повноваження ВККСУ щодо можливості виставлення будь-яких оцінок за виконане практичне завдання без необхідності їх обґрунтування, порушив принцип верховенства права. Вважає, що дії відповідача щодо оцінювання результатів виконаного позивачем практичного завдання вчинені не на підставі закону, з порушенням вимог обґрунтованості, добросовісності, розсудливості, а оцінки є довільними.

В запереченнях на позовну заяву Вища кваліфікаційна комісія суддів України просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки Позивач не дотримався вимог Закону та нормативних актів ВККСУ щодо дотримання анонімності виконання практичного завдання, виконане ним практичне завдання з проставленим ним підписом, який ідентифікує особу яка таке виконала, було правомірно оцінено у 0 балів. Оскільки позивач за результатами першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Іспит» набрав нижчий за мінімально допустимий бал, його участь у конкурсі кандидатів на зайняття вакантних посад суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду було припинено. Відповідач діяв на підставі, в спосіб та у межах повноважень, що визначені Конституцією України та законами, прав, свобод та інтересів позивача не порушив.

В судовому засіданні представники сторін дали відповідні пояснення на підтримку мотивів та доводів викладених у позовній заяві та запереченнях на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у позовній заяві, перевіривши та дослідивши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла наступних висновків.

У ході розгляду справи встановлено, що рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 7 листопада 2016 року №145/зп-16 оголошено конкурс на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду.

Рішенням від 11 січня 2017 року №2/зп-17 призначено кваліфікаційне оцінювання 653 кандидатів, допущених до участі у конкурсі на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду.

З урахуванням рішення від 20 січня 2017 року №4/зп-17 складення анонімного письмового тестування призначено на 16 лютого 2017 року, а виконання практичного завдання - на 21 лютого 2017 року.

17 лютого 2017 року Вищою кваліфікаційною комісією суддів України визначено результати складеного 16 лютого 2017 року анонімного письмового тестування на етапі іспиту під час кваліфікаційного оцінювання у межах процедури конкурсу до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, відповідно до яких позивач набрав 81,75 балів.

21 лютого 2017 року позивач виконав практичне завдання в рамках проходження кваліфікаційного оцінювання.

28 березня 2017 року Вищою кваліфікаційною комісією суддів України визначено результати виконаного 21 лютого 2017 року практичного завдання на етапі іспиту під час кваліфікаційного оцінювання у межах процедури конкурсу до касаційних судів у складі Верховного Суду, відповідно до яких позивач отримав 0 балів.

Цього ж дня відповідачем встановлено мінімально допустимий бал виконання практичного завдання під час кваліфікаційного оцінювання у рамках конкурсу до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду - 65 балів.

29 березня 2017 року Вищою кваліфікаційною комісією суддів України визначено мінімально допустимий бал та загальні результати першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Іспит» у рамках конкурсу на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, оголошеного 07 листопада 2016 року. Мінімально допустимий бал першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Іспит» для касаційного кримінального суду - 119 балів.

29 березня 2017 року Вищою кваліфікаційною комісією суддів України прийнято рішення про недопущення позивача до другого етапу кваліфікаційного оцінювання.

30 вересня 2016 року набув чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Частиною другою статті 81 названого Закону встановлено, що на посаду судді Верховного Суду за спеціальною процедурою може бути призначена особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Верховному Суді, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 38 цього Закону.

Перелік повноважень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України зазначений в статті 93 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», серед яких зокрема, проведення кваліфікаційного оцінювання.

За змістом статті 85 цього ж Закону кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи:

1) складення іспиту;

2) дослідження досьє та проведення співбесіди.

Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює Вища кваліфікаційна комісія суддів України.

Іспит є основним засобом встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності та проводиться шляхом складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією.

Порядок проведення іспиту та методика встановлення його результатів затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 04 листопада 2016 року №144/зп-16 затверджено Порядок проведення іспиту та методики встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання (далі - Порядок).

Згідно пункту 7 розділу V названого Порядку результат складення анонімного письмового тестування учасника іспиту, на бланку відповідей якого відсутня відмітка номера варіанта тестового завдання, або на бланку відповідей якого проставлені будь-які інші позначки, які не визначені бланком відповідей, або проставлені будь-які додаткові позначки, символи, літери, слова тощо, становить 0 балів.

Виконане практичне завдання учасника іспиту, яке неможливо прочитати, оцінюється в 0 балів.

Обґрунтовуючи неправомірність визначеного результату у « 0» балів за виконання 21 лютого 2017 року практичного завдання на етапі іспиту під час кваліфікаційного оцінювання у межах процедури конкурсу до касаційних судів у складі Верховного Суду, позивач вказує, серед іншого, на приписи зазначеного пункту, як такі, що визначають вичерпний перелік підстав для оцінки практичного завдання в « 0» балів, а відтак мало місце порушення принципу законності.

Оцінюючи вказані доводи позивача, щодо дотримання принципу законності через призму якості «закону» та реалізації дискреційних повноважень органів державної влади (в контексті посилань позивача), слід зазначити, що законодавство, тобто «закон» в широкому розумінні як його тлумачить Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема, у справі на яку посилається позивач (офіційне джерело юридичних норм), який регулює проведення конкурсу на посаду судді Верховного Суду, на думку суду сформульовано з достатнім ступенем передбачуваності, визначено умови, підстави, стадії та порядок проведення конкурсу, які були належним чином оприлюднені та з якими очевидно повинен був ознайомитись позивач, який з власної волі виявив бажання приймати участь у такому, і такий «закон» з його системного аналізу надав позивачу можливість в розумній, залежно від обставин, мірі передбачити наслідки участі у такому конкурсі, зокрема дотримання правил щодо анонімності іспиту як на стадії тестування так і на стадії виконання практичного завдання, а так само наслідки недотримання таких правил.

Суд вважає, що зазначений «закон» (офіційне джерело юридичних норм: Закон України «Про судоустрій і статус суддів», Порядок проведення іспиту та методики встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання, затвердженого рішенням ВККСУ від 04 листопада 2016 року №144/зп-16 та Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням ВККСУ від 03 листопада 2016 року №143/зп-16) визначив межі дискреційних повноважень відповідача щодо проведення конкурсу до Верхового Суду, зокрема в частині проведення ІІ етапу іспиту - виконання практичного завдання, а отже такі не можна вважати необмеженими, як на це вказує позивач, що не дає підстав для висновку про порушення принципу верховенства права.

Слід зазначити, що забезпечити анонімність проведення як тестування так і виконання практичного завдання можливо за дотримання певних умов, а тому з системного аналізу офіційних джерел юридичних норм, якими врегульовано проведення конкурсу на посаду судді Верховного Суду у відповідному касаційному суді, зокрема пункту 7 розділу V Порядку проведення іспиту та методики встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання, слід прийти до висновку, що вимоги щодо анонімності та наслідки порушення такої, стосується і ІІ етапу іспиту - виконання практичного завдання.

До такого висновку слід дійти і з огляду на те, що відповідно до пункту 11 розділу І Порядку (який як зазначено вище поряд із Законом та перерахованими вище правовими актами є офіційним джерелом юридичних норм «законом» в розумінні практики ЄСПЛ), до матеріалів проведення іспиту належить, зокрема, зошит для виконання практичного завдання.

За змістом пункту 12 глави 2 розділу ІІ цього ж Порядку форма макета зошита для виконання практичного завдання затверджується Комісією.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 30 грудня 2016 року №199/зп-16 затверджено форму макета зошита для виконання практичного завдання. На титульній сторінці зошита для виконання практичного завдання, поряд з іншим, міститься попередження про те, що практичне завдання підлягає оцінюванню у « 0» балів у разі наявності у ньому будь-яких позначок (літер, слів тощо), які відсутні у матеріалах практичного завдання та за допомогою яких може бути ідентифіковано особу учасника іспиту.

Крім того, рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 3 листопада 2016 року №143/зп-16 затверджено Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення (далі - Положення).

За змістом пункту 15 розділу ІІІ вказаного Положення, у разі порушення суддею (кандидатом на посаду судді) порядку проведення іспиту Комісія може ухвалити відповідне рішення про припинення проведення стосовно нього кваліфікаційного оцінювання.

Судом встановлено, що при перевірці виконаного позивачем практичного завдання в паперовій формі членами Комісії встановлено, що позивач у зошиті виконання практичного завдання поставив власний підпис (т. 1 а.с. 154).

Таким чином, проставлення позивачем у зошиті виконання практичного завдання власного підпису, на думку колегії, є порушенням порядку проведення іспиту у розумінні затвердженого Порядку.

Відповідно до положень пункту 6 розділу І Порядку, об'єктивність проведення іспиту забезпечується його прозорістю, конфіденційністю тестових запитань і практичних завдань, єдиною методикою встановлення його результатів, рівністю умов у доступі до інформації про його процедуру, місце, час і тривалість проведення тощо.

Враховуючи наявність у зошиті позивача для виконання практичного завдання його підпису, що дозволяє ідентифікувати його особу, що порушує один з фундаментальних принципів об'єктивності проведення іспиту, судова колегія вважає дії відповідача з оцінювання результатів виконаного позивачем практичного завдання під час кваліфікаційного оцінювання у рамках конкурсу до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду такими, що цілком узгоджуються із вимогами Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Порядку та Положення, іншими актам, які прийняті відповідачем з метою проведення конкурсу до Верховного Суду, які в своїй сукупності є офіційними джерелами юридичних норм, що врегульовують вказану процедуру.

Оскільки позивач за результатами першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Іспит» набрав нижчий за мінімально допустимий бал, його участь у конкурсі кандидатів на зайняття вакантних посад суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду правомірно припинено.

Отже, підстави вважати вказані дії ВККСУ такими, що порушили принцип законності відсутні, обставини справи вказують на те, що такі дії не були свавільними.

Не було також порушено і принципу рівності, оскільки всі учасники конкурсу були у рівних умовах щодо дотримання анонімності і така вимога та застереження стосувалось усіх конкурсантів.

Судом не здобуто доказів надання переваги іншим учасникам конкурсу за тих самих обставин, які встановлені у даній справі.

Згідно приписів п. 11 розділу 5 Порядку проведення іспиту та методики встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання «Перевірка виконаного учасниками іспиту практичного завдання полягає у встановленні його відповідності показникам методики оцінювання його результатів», суд констатує, що такі відповідачем порушено не було, оскільки вбачається, що виконане практичне завдання позивача було перевірено, однак, за обставин зазначених вище, оцінено з виставленням « 0» балів, що не може трактуватись як недотримання приписів вказаної норми.

Щодо посилань позивача на межі судового контролю за дискреційними повноваженнями, то дійсно слід врахувати, що ЄСПЛ виробив позицію, що знайшла своє відображення в національному законодавстві, зокрема в ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості адміністративних актів, однак все ж повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів, то слід зазначити, що судовим розглядом встановлено, що дії відповідача щодо оцінювання виконаного позивачем практичного завдання не були довільними та нераціональними, оскільки ґрунтувались на вимогах законодавства та були підтверджені доказами, та в будь - якому випадку не були помилковими щодо фактів, зокрема факту проставлення позивачем підпису у виконаному практичному завданні та як наслідок порушення анонімності виконання такого.

Відтак, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, щодо відсутності правових підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 158 - 163, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_8 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій, скасування рішення - відмовити.

Постанова може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, та набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про її перегляд Верховним Судом України, якщо таку заяву не було подано.

Головуючий: І.Я. Олендер

Судді: І.О. Бухтіярова

О.А. Веденяпін

Н.Є. Маринчак

І.В. Приходько

Повний текст виготовлено 19.08.2017 року.