Справа № 820/3164/17
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 серпня 2017 р. № 820/3164/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі по тексту позивач) до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач, ФОП ОСОБА_1О.), в якому просить суд, стягнути з фізічиної особи -підприємця ОСОБА_1 на користь Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області суму заборгованості 856,50 грн. на р/р 3532, , МФО 351823 в ТВБВ №10020/0514 філії Харківського обласного управління АТ "Ощадбанк" та видати відповідний виконавчий лист.

Свої вимоги мотивує тим, що станом на день звернення до суду із даним адміністративним позовом за відповідачем рахується заборгованість зі сплати страхових внесків в сумі 856,50 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с.16).

Відповідач в судове засідання не з'явився, письмових заперечень із доказами проти позову суду не надав, про причини своєї неявки суд не повідомляв, належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду даної адміністративної справи (а.с.17,18).

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд визнає можливим справу розглянути без участі в судовому засіданні представників сторін на підставі наявних у ній доказів.

Згідно вимог ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. ст. 12, 41 КАС України не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідач - ФОП ОСОБА_1 є страхувальником в розумінні ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-ІV, а також - являється страхувальником для застрахованих осіб, які працюють у нього на умовах трудового найму, а також сам є застрахованою особою та зобов'язаний на підставі положень вказаного закону сплачувати до Пенсійного фонду за місцем своєї реєстрації в м. Ужгороді страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з пунктом шостим частини другої статті 17 Закону 1058-ІV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Прикінцевими положеннями названого Закону 1058-ІV до 01.01.2011 р. передбачалось, що страхові внески, що перераховуються до солідарної системи сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (400/97-ВР) для відповідних платників збору.

В умовах дії вказаного вище Закону 1058 об'єктом оподаткування для відповідача в першому випадку, тобто коли він є страхувальником для його працівників, є фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці" (108/95-ВР), а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно - правового характеру.

Об'єктом оподаткування для відповідача - платника внесків до Пенсійного фонду "за себе", як застрахованої особи в розумінні ст. 11 цього ж Закону 1058, є сума оподатковуваного доходу (прибутку), яка отримана від відповідної підприємницької діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Частиною шостою статті 19 Закону № 1058 від 09.07.2003 року визначалось, що страхові внески нараховуються незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Ставка збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 01.01.2011 року встановлювалась у розмірах, що передбачались статтею 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування". Тобто, для платників збору, визначених п.п 1-3 статті 1 цього Закону (а саме суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форми власності, юридичних та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників і отримують чистий прибуток) передбачалась ставка у розмірі 33,2% від об'єкту оподаткування. Така сама ставка збору у розмірі 33.2% що передбачається й для платників, визначених пунктом 3 статті 1 даного Закону, тобто для приватних підприємців, які повинні нараховувати внески на суми отриманого ними чистого прибутку.

Протягом 2009-2010 років діяли саме такі ставки оподаткування на фонд оплаті праці та на оподатковуваний дохід з підприємницької діяльності.

З дотриманням Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійні страхування", Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонд України від 19.12.2003 № 21-1 (далі - Інструкція 21-1 зареєстрована в Мін'юсті за №64/8663 від 16.01.04), Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 № 26-1, відповідач самостійно не обчислив та не нарахував страхові внески за базові звітні періоди в розрахунках сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (звітності).

У відповідності з частиною другою ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми страхових внесків своєчасно не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків, або недоїмкою.

В рахунок сплати нарахованих внесків за вказаний вище період розрахунки з бюджетом ПФ проведено не в повному обсязі і станом на день звернення з цим позовом до суду недоїмка по вказаним платежам становить 856,50 грн., що підтверджується даними картки особового рахунку вказаного страхувальника(а.с. 5-6) та розрахунком заборгованості (а.с. 4).

Згідно з пунктом шостим частини другої статті 17 Закону 1058-ІУ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Частиною 10 ст. 20 Закону № 1058 визначено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують нараховані страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже, відповідальність страхувальників за невиконання покладених на них обов'язків по вчасним розрахункам з Пенсійним фондом передбачалась статтею 106 Закону 1058. Згідно з частиною другою цієї статті, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Таким чином, станом на день подання даного позову, заборгованість зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та складає 856,50 грн.

Ненадходження обов'язкових страхових внесків до бюджету Пенсійного фонду перешкоджає виконанню одного з основних завдань Фонду - забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для повного та своєчасного фінансування виплати пенсій.

Відповідно до вимог частини п'ятнадцятої ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем станом на день розгляду даної адміністративної справи не надано суду доказів про сплату вказаної заборгованості в добровільному порядку, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, заявленими відповідно до чинного законодавства і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про видачу виконавчого листа суду зазначає наступне.

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом, або зазначити, що обовязок чи право стягнення є солідарним. Якщо судом було вжито заходів щодо забезпечення позову за заявою осіб, на користь яких ухвалено судове рішення, суд разом із виконавчим листом видає копії документів, які підтверджують виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Виконавчий лист видається судом першої інстанції. Якщо за результатами перегляду справи суд апеляційної чи касаційної інстанції залишить прийняте по суті позовних вимог рішення без змін, ухвалить нове судове рішення по суті позовних вимог чи змінить судове рішення, то виконавчий лист видається судом апеляційної чи касаційної інстанції, за умови, що заява особи про видачу виконавчого листа надійшла до моменту повернення адміністративної справи до суду першої інстанції.

Виконавчий лист про стягнення судового збору надсилається судом до органу державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога про видачу виконавчого листа заявлена передчасно, а тому задоволенню не підлягає.

Пунктом 18 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір встановлено, що Пенсійний фонд України та його органи від сплати судового збору звільняються.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: 64102, м-н 4АДРЕСА_1) на користь Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області суму заборгованості у розмірі 856,50 грн. на р/р 3532, , МФО 351823 в ТВБВ №10020/0514 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бадюков Ю.В.