Справа № 814/1001/17
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 серпня 2017 р. Справа № 814/1001/17

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1,
до за участю: представника позивача: ОСОБА_2 представника відповідача: ОСОБА_3Головного Управління Держгеокадастру України у Миколаївській області,
провизнання протиправною та скасування протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру з позовом про визнання протиправною бездіяльність відповідача під час розгляду його звернення від 28.03.17 та зобовязати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.03.17 та надати йому у власність земельну ділянку (земельний пай) сільськогосподарського призначення площею 7 га (середній розмір паю) в межах Козирської сільської ради Очаківського району Миколаївської області.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що в період з 1980 по 2004 він працював електрозварювальником в радгоспі ім. Ольшанців с. Козирка Очаківського району Миколаївської області. Свого часу під розпаювання земель КСП, він не потрапив до списку та не отримав сертифікат. З цього приводу він звернувся до відповідача, але відповідач своєчасно відповідь не надав, а з наданою відмовою він не згоден.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в задоволенні позову відмовити. На надання своєчасної відповіді позивачу, представник відповідача пояснив великим навантаженням на працівників Управління, повязаним з оформленням земельних ділянок учасникам АТО. Щодо видачі земельної ділянки, то ОСОБА_1 не було надано документа, який підтверджує його право на отримання зазначеної земельної ділянки: сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право земельну часту (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 в період з 1980 по 2004 працював на різних посадах у КСП ім. Ольшанців.

30.05.96 ОСОБА_1 був звільнений з КСП за ст.38 КЗпП України, а 08.09.97 прийнятий знову.

28.11.95 КСП ім. Ольшанців був виданий державний акт на право колективній власності на землю.

В подальшому було проведено розпаювання земель КСП між членами колективного підприємства.

ОСОБА_1 свого часу не було включено до списку осіб, які мають право на пай, у звязку з чим відповідний сертифікат не отримав.

28 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з приводу надання йому земельної частки (паю) в розмірі 7 га за рахунок земель КСП ім. Ольшанців в межах Козирської сільської ради Очаківського району Миколаївської області

18.05.17 Головним управління Держгеокадастру у Миколаївській області надано відповідь на адресу ОСОБА_1 за №О-4124/6-17-СГ що згідно статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Жодних з цих документів ОСОБА_1 не надано.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією (ст.2 Закону).

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Стаття 1 Закону, також передбачає, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Оскільки, ОСОБА_1 не був свого часу включений до списків осіб, що мали право на середню земельну долю при роздержавленні та приватизації земель під час приватизації земель КСП ім.Ольшанців, у нього відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай).

За таких обставин, право позивача може бути підтверджено в судовому порядку, у разі визнання судом права на земельну частку (пай).

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що у позивача відсутнє рішення суду, яке визнає його право на земельну частку (пай).

За відсутності у позивача документів, передбачених ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», відповідач правомірно відмовив у наданні земельної ділянки та запропонував звернутися до суду.

Разом з тим, суд вважає за необхідно розяснити позивачу, що відповідно до п.2 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.04 спори про право громадян на земельну частку (пай) при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, вирішуються в порядку цивільного судочинства.

Також, п.7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.13 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вказує на необхідність вирішення цих спорів в порядку цивільного судочинства.

Саме про це і зазначено у відповіді відповідача від 18.05.17 про необхідність звернення до суду для остаточного вирішення питання про право на земельну частку (пай).

У разі доведеності цих прав в порядку цивільного судочинства, ОСОБА_1 зможе повторно звернуться до відповідача з відповідною заявою.

За таких обставин, суд погоджується з наданою ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області відповіддю та вважає її обґрунтованою, з врахуванням чого підстав для задоволення позовних вимог в частині зобовязання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.03.17 та надати йому у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7 га немає.

Щодо дотримання відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян», то відповідно до ст.20 Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

В цьому випадку, заяву ОСОБА_1 від 28.03.17 було отримано відповідачем 31.03.17, що підтверджується відомостями с сайту «Укрпошта», а відповідь надана лише 18.05.17, тобто лише через 48 днів, що перевищує граничний строк розгляду звернення. Крім того, відповідачем також не надано доказів того, що звернення ОСОБА_1 не могло бути вирішено протягом місячного строку, та керівником ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області встановлювався додатковий термін для його розгляду.

Позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.03.17, не у строки, визначені ст.20 Закону України «Про звернення громадян», задовольнити.

Позов задовольнити частково.

Враховуючи часткове задоволення позову та та керуючись ст. 94 КАС України, суд присуджує на користь ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області судовий збір в сумі 320,00 гривень (триста двадцять гривень).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області щодо розгляду заяви ОСОБА_4 від 28.03.2017 р.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4.Присудити на користь ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області судовий збір в сумі 320,00 гривень (триста двадцять гривень).

5. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 15.08.17

Суддя В.В. Біоносенко