Справа № 678/496/17
Суддя: Ходоровський І. Б.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 678/496/17
Провадження № 2-а-678-27/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Ходоровського І.Б.,

за участю секретаря Козка Л.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови серії АР №945016 від 29 квітня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуваною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за керування транспортним засобом без проходження обов'язкового технічного контролю.

Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки транспортний засіб, яким керував (Опель Віваро), згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є легковим автомобілем категорії В, тому не підлягає обов'язковому технічному контролю (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про дорожній рух») про що й зазначено в полісі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, доказів використання автомобіля в комерційних цілях відповідач не надав.

Крім того, працівником поліції при оформленні матеріалів справи було допущено порушення вимог ст. 254 КУпАП, оскільки не було складено та вручено йому протокол про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та вказав, що належний йому транспортний засіб є легковим, тому не підлягає обов'язковому технічному контролю у зв'язку з чим правових підстав для винесення оскаржуваної постанови в працівника поліції не було.

Представник відповідача Івахнов М.С. в судовому засіданні 08 серпня 2017 року проти задоволення позовних вимог заперечив, в назване судове засідання не з'явився, однак подав письмові заперечення і просить в задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що близько 08 год. 30 хв. 29 квітня 2017 року по вул. Чорновола в смт. Летичів Хмельницької області було зупинено транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 При перевірці реєстраційних документів на автомобіль було встановлено, що транспортний засіб являється вантажним з типом кузова фургон малотонажний, тому підлягає обов'язковому технічному контролю. Для водія було запропоновано надати документ, який би підтвердив проходження обов'язкового технічного контролю, але водій почав вести себе зухвало, вказав, що у страховому полісі зазначено страховиком про те, що такий обов'язковий технічний контроль проходити не потрібно. Водієм також було надано прострочений протокол серія АА 421253 за №00301-04955-13 проходження транспортним засобом обов'язкового технічного контролю в якому вказано періоди проходження 28 жовтня 2013 року - 28 листопада 2015 року. Отримавши вказані документи від водія ОСОБА_1 перевірив по базам МВС періодичність проходження транспортним засобом обов'язкового технічного контролю і встановив, що автомобіль останній раз проходив такий контроль в 2013 році, термін експлуатації автомобіля - з 2006 року, тобто транспортний засіб підлягає обов'язковому технічному контролю відповідно до вимог абз. 11 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух». Водієві роз'яснено його права після чого відносно ОСОБА_1 складено оскаржувану постанову, права його не були порушені про що свідчить особистий підпис позивача в постанові. Доводи позивача, що належний йому автомобіль не є вантажним, спростовується реєстраційною карткою транспортного засобу де вказано, що транспортний засіб являється вантажним.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Нормами ч. 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У п. 11 ч. 1 ст. 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Тобто, складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП не є обов'язковим.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Відповідно до п. 1.1 ПДР України - ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №945016 від 29 квітня 2017 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за те, що ОСОБА_1 о 08 год. 30 хв. 29 квітня 2017 року керував по вул. Чорновола в смт. Летичів Хмельницької області транспортним засобом Опель Віваро, номерний знак НОМЕР_1, який підлягає обов'язковому технічному контролю, але він його своєчасно не пройшов чим порушив вимоги п. 31.3 «б»ПДР України, ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 25 квітня 2013 року автомобіль Опель Віваро, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, відноситься до типу «Фургон малотоннажний-В», повна маса 2990 кг, маса без навантаження 1808 кг.

Згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5768643 забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Опель Віваро, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, який обов'язковому технічному контролю не підлягає (п. 8).

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У п. 31 ПДР України встановлено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

В п.п. «б» п. 31.3 ПДР України передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до статті 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Згідно ч. 2 цієї статті обов'язковому технічному контролю не підлягають, зокрема:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

У ч. 8 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Згідно ч. 9 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» на кожний транспортний засіб, що пройшов обов'язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб'єкт проведення обов'язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов'язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України (ч. 4 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух»).

На виконання вимог ч. 4 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» Кабінет Міністрів України постановою від 30 січня 2012 року № 137 затвердив Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів.

У п. 3 вказаного Порядку передбачено, що періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

За вимогою власника обов'язковий технічний контроль транспортного засобу, який зареєстрований в установленому порядку, але не підлягає обов'язковому технічному контролю, проводять за процедурою, визначеною цим Порядком.

Як вбачається із наданої представником поліції реєстраційної картки МВС України на транспортний засіб Опель Віваро, державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску, вказаний автомобіль, яким і керував позивач ОСОБА_1, по типу ТЗ (за конструкцією) є вантажним, по типу кузова ТЗ є фургоном малотоннажним-В.

Згідно п. 1.10 ПДР України вантажним автомобілем є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев'яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Згідно п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою №340 Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії. До категорія В належать автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми.

Із аналізу вказаних нормативно-правових актів можна дійти висновку, що вантажним автомобілем може бути автомобіль масою і до 3,5 тонн, який конструктивно призначений для перевезення вантажів.

В названій справі має місце той факт, що позивач ОСОБА_1 керував автомобілем Опель Віваро, який має менше 3,5 тонн, однак по типу ТЗ (за конструкцією) є вантажним, а тому підлягає проведенню обов'язкового технічного контролю.

Крім того, позивачем визнано в судовому засіданні те, що під час зупинки транспортного засобу він дійсно надав працівнику поліції протокол проведення обов'язкового технічного контролю транспортного засобу, однак цей протокол був прострочений, оскільки стосувався періоду 2013-2015 року, що також підтверджує ту обставину, що транспортний засіб, яким керував позивач підлягає обов'язковому технічному контролю.

Таким чином, приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача, відповідачем вірно оцінено наявні докази, повно і об'єктивно досліджено всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це передбачено ст. 252 КУпАП, адже у позивача на час проведення перевірки документів був відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу відповідно до Порядку, тому висновок відповідача про керування позивача транспортним засобом, що своєчасно не пройшов технічного огляду, є правомірним.

Враховуючи зазначені обставини постанова у справі про адміністративне правопорушення є законною і не підлягає скасуванню у зв'язку з чим в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через Летичівський районний суд Хмельницької області апеляційної скарги.

Постанова суду, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя підпис І.Б. Ходоровський

Суддя Летичівського

районного суду І.Б.Ходоровський