Справа № 804/3374/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 р. Справа № 804/3374/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді при секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивачів: від відповідача:Конєвої С.О. Науменко К.І. ОСОБА_3 ОСОБА_4, Кухтіна Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_3 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7 до Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації у Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2017р. ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_3 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7 звернулися з позовом до Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації у Дніпропетровській області та просять:

- визнати протиправною відмову відповідача у обміні довідок про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 16.10.2014р. № та № від 21.04.2017р. № 31-1019/0/268-17;

- зобов'язати відповідача взяти на облік та видати позивачам довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що позивач та його родина з квітня 2014р. є внутрішньо переміщеними особами, які вимушено переїхали з тимчасово окупованої території України - АДРЕСА_1 до АДРЕСА_4, де були зареєстровані та проживають і по даний час про що відповідачем були видані довідки від 16.10.2014р. за № та №. У листопаді 2016р. позивачі довідалися від працівників відповідача, що родина позивача були зняті з обліку внутрішньо переміщених осіб, хоча таких підстав не було, оскільки родина позивача не покидала місця своєї реєстрації та проживання в м.Апостолове, не змінювала контактних номерів телефонів, донька позивача відвідує дитячий садочок, дружина позивача є державним службовцем, а позивач проходить службу в органах поліції в м. Апостолове. 03.04.2017р. позивач звернувся до відповідача з питання обміну вказаних довідок №, № від 16.10.2014р. у зв'язку зі зняттям родини позивача з обліку внутрішньо переміщених осіб згідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», проте позивачами було отримано відмову у зв'язку з відсутністю законних підстав. Позивачі вважають таку відмову протиправною, оскільки видані позивачам вищевказані довідки внутрішньо переміщених осіб від 16.10.2014р. не містять терміну їх дії, а тому вважають, що зняття з обліку як внутрішньо переміщених осіб їх родини відповідачем з підстав закінчення терміну дії вказаних довідок без прийняття відповідного рішення, є протиправними діями відповідача та такими, що суперечать вимогам Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Позивач - ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували, у письмових запереченнях просили відмовити у позові посилаючись на те, що позивач та його родина стали на облік до відповідача та 16.10.2014р. їм були видані відповідні довідки внутрішньо переміщених осіб за №, № (малолітня донька -ОСОБА_3 ОСОБА_8 була внесена у довідку свого батька ОСОБА_3.) за місцем їх реєстрації: АДРЕСА_2 згідно до Порядку оформлення та видачі довідок про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою КМУ №509 від 01.10.2014р. 04.03.2015р. набрала чинності постанова КМУ №79 «Про деякі питання оформлення і видачі довідок про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та району проведення антитерористичної операції» якою до вказаного Порядку вносяться зміни у пункт 71, де зазначається, що внутрішньо переміщені особи повинні у 10-денний термін повідомити органи державної міграційної служби (ДМС) про фактичне місце проживання, зміну місця проживання або повернення до покинутого місця проживання, а орган ДМС у триденний строк повинен перевірити наведені у довідці відомості про фактичне місце проживання та проставити у разі підтвердження на зворотному боці довідки відмітку про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці. Довідка не є дійсною без проставлення на зворотному боці зазначеної відмітки. Не продовжена на наступні шість місяців довідка також не є дійсною. Підставою для відновлення на обліку таких осіб є наявність інформації територіального підрозділу ДМС про підтвердження фактичного місця проживання. 05.10.2015р. до відповідача надійшов запит у якому зазначалося, що 25.09.2015р. позивач отримав лист від Апостолісьского районного сектору міграційної служби з повідомленням про відсутність підстав для проставлення штампу в довідці внутрішньо переміщених осіб. У зв'язку з не продовженням терміну дії довідок у червні 2016р. в базі даних про внутрішньо переміщених осіб відповідач зазначив, що термін дії даних довідок закінчився, вказані відмітки зроблено відповідно до Переліку доробок, лист-завдання Міністерства соціальної політики України від 17.06.2016р. №8879/0/14-16/5. За викладеного, представники вважають, що оскільки позивач та його родина з 07.05.2015р. жодного разу не продовжували довідки та не проставляли штампи ДМС для правомірності зміни довідок підстав для видачі довідок у відповідача не було.

Позивач - ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, проте 09.06.2017р. засобами електронного зв'язку подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому, у поданій заяві позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.89-90).

Згідно до ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи наведене, подану позивачем - ОСОБА_6 заяву про розгляд справи за її відсутності, строки розгляду справи, встановлені ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача-Рублевської Ю.В. з урахуванням поданої нею заяви згідно до вимог ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 26.06.2017р.

У ході судового розгляду справи із наданих сторонами документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Позивачі у даній справі - ОСОБА_3, ОСОБА_6 та їх малолітня донька - ОСОБА_7 були зареєстровані та проживали у АДРЕСА_5, що підтверджується відповідними відомостями наведеними у копіях паспортів позивачів, які наявні в матеріалах справи (а.с.6-9).

У квітні 2014р. у зв'язку з окупацією Російською Федерацією Автономної Республіки Крим, позивач та його родина були змушені покинути своє місце постійного проживання та 07.05.2014р. були зареєстровані у АДРЕСА_6, що підтверджується також відомостями, наведеними у копії паспортів позивачів (а.с.6-9).

16.10.2014р. позивач та його родина були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи в Управлінні соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації у Дніпропетровській області про що їм були видані відповідні довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 16.10.2014р. за №, №, при цьому, малолітня донька - ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_1 народження була вписана у довідку батька - ОСОБА_3, що підтверджується копіями відповідних довідок (а.с.15).

16.11.2016р. позивач та його родина зі слів працівників відповідача дізналися про те, що позивач і його родина були позбавлені статусу вимушено переміщених осіб із тимчасово окупованої території України у зв'язку з чим подали відповідні скарги до Міністерства соціальної політики України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації та згідно відповіді від 09.12.2016р. №779/12-10 родину позивача визнано вимушено переміщеними особами, що підтверджується копією відповідного листа (а.с.16).

Разом з тим, згідно із даними витягу Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік переміщених осіб, позивач та його родина 16.04.2015р. були зняті з обліку внутрішньо переміщених осіб, а також і скасовані дії довідок, виданих позивачеві та його родині 16.10.2014р. з причин закінчення терміну дії довідок (а.с.110-113,121-124).

03.04.2017р. позивач звернувся до відповідача зі зверненням про видачу йому та його родині довідок внутрішньо переміщених осіб з підстав того, що позивача та його родину було знято з обліку, та 21.04.2017р. листом за вих. №31-1019/0/268-17 відповідачем було відмовлено з підстав того, що довідки, які були надані позивачу та його родині не були перереєстровані згідно постанови КМУ від 08.06.2016р. №352 про внесення змін до постанови КМУ від 01.10.2014р. №509 до 20 липня 2016р., а тому видати довідки внутрішньо переміщених осіб позивачеві та його родині не має законної підстави (а.с.18).

Позивачі звернулися до суду з даним позовом та просять визнати вказану вище відмову у видачі довідок як внутрішньо переміщеним особам протиправною посилаючись на те, що довідки про внутрішньо переміщених осіб, видані їм 16.10.2014р. за №, № не містять будь-яких термінів строку їх дії, позивачі не змінювали ні місця проживання, ні номерів контактних телефонів, посадові особи відповідача не телефонували та не перевіряли місця їх проживання жодного разу, а тому підстав для скасування дії вказаних довідок у відповідача не було, окрім того, позивачі вказують на те, що жодного рішення щодо скасування їхніх довідок відповідачем не приймалося, а тому зняття їх з обліку як внутрішньо переміщених осіб без проведення будь-якої перевірки місця проживання та без прийняття будь-якого рішення лише з причин закінчення терміну дії довідок є протиправними діями відповідача та такими, що вчинені всупереч вимогам Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Заслухавши представників сторін, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Порядок взяття на облік внутрішньо переміщених осіб та видача відповідних довідок внутрішньо переміщеним особам врегульовані Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-УІІІ від 20.04.2014р. (далі - Закон №1706, а також Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 01.10.2014р. зі змінами та доповненнями внесеними постановою КМУ №79 від 04.03.2015р. та постановою КМУ №352 від 08.06.2016р. ( далі - Порядок №509).

Згідно статті 1 Закону №1706 ( чинної в редакції на момент видачі довідок) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно до вимог ст.4 Закону №1706 (у редакції, чинній на момент видачі довідок) було передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

За приписами п.8 ст.4 Закону №1706 ( у редакції, чинній на момент видачі довідок) було визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи видається структурним підрозділом місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення в день подання заяви, підписується та засвідчується уповноваженою посадовою особою цього структурного підрозділу без сплати будь-яких платежів та зборів, включаючи як першу видачу такої довідки, так і у разі повторної її видачі у випадку втрати,пошкодження або з метою продовження її дії.

Термін дії такої довідки становить шість місяців з моменту її видачі.

У випадку продовження дії обставин, що визначені у статті 1 цього Закону, термін дії такої довідки може бути продовжено на наступні шість місяців, для чого внутрішньо переміщена особа має повторно звернутися за фактичним місцем свого проживання до відповідного структурного підрозділу відповідної місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення.

Єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб створюється з метою обліку внутрішньо переміщених осіб - п.13 ст.4 Закону №1706 (у редакції, чинній на момент видачі позивачам довідок).

До Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб вносяться такі відомості про внутрішньо переміщену особу: прізвище, ім'я, по батькові,громадянство; дата та місце народження; стать; документ, що посвідчує особу; номер довідки, дата її видачі та назва органу, що її видав; відомості про останнє зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, зазначені у статті 1 цього Закону та її фактичне місце перебування; адреса, за якою внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та номер телефону; відомості про житлові, соціальні, медичні, освітні та інші потреби внутрішньо переміщених осіб, стан їх забезпечення; відомості про виплачені особі кошти (п.14 ст. 4 Закону №1706 ( у редакції, чинній на момент видачі довідок).

У відповідності до вимог ст.4 Закону №1706 (у редакції, чинній на 03.04.2017р. - на момент звернення за видачею довідок повторно) передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

За п.10 ст.4 Закону №1706 ( у редакції, чинній на 03.04.2017р.) встановлено, що заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону;

2) у державний органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення;

4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.

Згідно до абзацу 2 п.10 ст.4 Закону №1706 особа має право звернутися із заявою повторно, якщо у неї з'явилися підстави, визначені статтею 1 цього Закону, або усунуті підстави для відмови у видачі довідки, передбачені цією статтею, чи оскаржити рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до суду.

За приписами ст.12 Закону №1706 (у редакції, чинній у 2015-2016р.р.) було встановлено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1)подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин, дії спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканість України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5)подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах ( у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Також і згідно п.71 Порядку №509 передбачено, що у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їх протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначеному в довідці.

Уповноважений орган на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

Також за п. 8 вказаного Порядку №509 передбачені ті ж самі підстави, коли у видачі довідки може бути відмовлено, які перелічені і у п.10 ст.4 Закону №1706.

При цьому, вказаний п. 8 Порядку №509 передбачає прийняття рішення про відмову у видачі довідки з обов'язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, яке видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.

Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства свідчить про те, що саме відповідач наділений повноваженнями взяття на облік та видачу довідок про внутрішньо переміщених осіб, прийняття рішення про відмову у взятті на облік внутрішньо переміщених осіб та відмову у видачі відповідних довідок, а також і повноваженнями по прийняттю рішень про скасування дії довідок та внесення відповідних відомостей у Єдину інформаційну базу про внутрішньо переміщених осіб відомостей про скасування дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб на підставі прийнятих таких рішень.

Проте, як встановлено судом із наданих документів, а також і підтверджено представниками відповідача у ході судового розгляду справи, стосовно позивача та його родини жодних рішень про скасування дії довідок виданих 16.10.2014р. за №, № відповідачем не приймалося, таке рішення, як зазначили представники відповідача, відсутнє.

Разом з тим, згідно відомостей із витягу Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб вбачається, що 16.04.2015р. до вказаної бази даних були внесені відповідачем відомості про скасування дії довідок від 16.10.2014р. №, № та зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб позивача та його родини з причин закінчення терміну дії цих довідок (а.с.110-113, 121-124).

Проте, такі дії відповідача не відповідають вимогам ст.12 Закону №1706, оскільки вказаною нормою визначений вичерпний перелік підстав, за якими відповідачем приймається відповідне рішення про скасування дії таких довідок та такої підстави для скасування дії довідок та зняття осіб з обліку внутрішньо переміщених осіб, як закінчення терміну дії довідок як ст.12 Закону №1706, так і п.71 Порядку №509 не містять.

При цьому, вказаними Законом №1706, а також і Порядком №509 не передбачено внесення відомостей про скасування дії довідок та зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб відповідачем у Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб без прийняття відповідного рішення.

Таким чином, проаналізувавши норми чинного законодавства у сукупності із встановленими обставинами у судовому засіданні, які підтверджені відповідними доказами, суд приходить до висновку, що дії відповідача по внесенню відповідачем відомостей до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб стосовно скасування дії довідок з причин закінчення терміну дії таких довідок відносно позивача та його родини 16.04.2015р. без прийняття відповідного рішення відповідачем є протиправними та такими, що вчинені з порушенням вимог ст. 12 Закону № 1706, а також і з порушенням вимог п.71 Порядку №509, оскільки вказаний Порядок та Закон №1706 не звільняють відповідача від обов'язку по прийняттю відповідного рішення про скасування дії довідок.

Як встановлено судом, а також підтверджено і представниками відповідача, відповідного рішення про скасування дії довідок та зняття позивача і його родини з обліку внутрішньо переміщених осіб з підстав, наведених у ст.12 Закону №1706 відповідачем не приймалося.

Посилання представників відповідачів на те, що внесення вказаних відомостей відбулося у зв'язку з інформацією, отриманою від ДМС про відмову позивачеві у продовженні дії довідок з урахуванням Порядку №509 зі змінами та доповненнями, які внесені постановою КМУ №79 від 04.03.2015р., є безпідставними з огляду на те, що і п.3, і п.71 постанови КМУ №79 зобов'язує уповноважені органи, які вносять інформацію до Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України у разі наявності підстав приймати рішення про зняття з обліку таких осіб.

За викладених обставин, та встановлення судом факту зняття відповідачем з обліку внутрішньо переміщеної особи позивача та його родини про що свідчить відомості із Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та скасування дії відповідних довідок, що підтверджують такий факт, судом не приймаються до уваги та критично розцінюються доводи представників відповідача, а також і зміст листа відповідача від 09.12.2016р. про перебування позивача та його родини на обліку як внутрішньо переміщених осіб, оскільки вказані твердження не відповідають дійсності та спростовуються даними витягу із вказаної Єдиної інформаційної бази даних про переміщених осіб про зняття позивача та його родини з такого обліку (а.с.110-113,121-124).

Водночас, відповідачем жодними доказами не було підтверджено обґрунтованість та правомірність внесення відомостей до вказаної Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб про скасування дії довідок та зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб стосовно позивача та його родини з урахуванням вимог ст.12 Закону №1706 та Порядку №509.

Навпаки, як свідчать матеріали справи, а також підтверджується доказами, які надані відповідачем про те, що 03.11.2016р. посадовими особами відповідача було проведено обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 та встановлено, що ОСОБА_3 разом із дружиною і донькою проживає у трикімнатній квартирі в м. Апостолове, у якій громадяни зареєструвались у квітні 2014р., що підтверджується відповідною копією акту від 03.11.2016р. (а.с.127).

Отже, вказані обставини підтверджують протиправність дій відповідача щодо зняття позивача та його родини з обліку внутрішньо переміщених осіб без встановлення вказаних обставин на момент зняття позивача та його родини з такого обліку та скасування дії довідок станом на 16.04.2015р. без перевірки таких обставин та без прийняття відповідного рішення як працівниками ДМС, так і працівниками відповідача.

Слід також зазначити, що доводи представників відповідача про те, що всі довідки, які були видані до 20.06.2016р. підлягали перереєстрації та без відмітки органу ДМС не є дійсними, не відповідають вимогам п. 6 Порядку №509, оскільки вказаним пунктом передбачено, що довідка, видана до 20.06.2016р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону. Згідно абзацу 6 пункту 6 Порядку №509 підлягали перереєстрації до 20.07.2016р. лише ті довідки, які були видані до 20.06.2016р. та у яких адресою фактичного місця проживання вказана адреса місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає.

Даний випадок не може бути застосований до позивача та його родини, оскільки позивач і його родина була зареєстрована з квітня 2014р. у житловому приміщенні - трикімнатній квартирі у м. Апостолове, вул. Леніна (Центральна) буд. 2 кв.40, що підтверджено було і представниками відповідача у судовому засіданні, а також і актом обстеження від 03.11.2016р. складеного посадовими особами відповідача наявного в матеріалах справи та листом Міністерства соціальної політики України від 27.01.2017р. копія якого надана також відповідачем (а.с.84).

Є протиправними дії відповідача і щодо відмови позивачеві та його родині у видачі йому довідок про внутрішньо переміщених осіб повторно за його зверненням від 03.04.2017р., оскільки право на повторне звернення про видачу таких довідок передбачене як абзац 2 п.10 ст.4 Закону №1706, так і п.8 Порядку №509. При цьому, вказані пункти містять вичерпний перелік підстав для відмови у видачі довідок, проте відповідачем у листі про відмову у видачі довідок за №31-1019/0/268-17 від 21.04.2017р. жодні підстави для відмови, зазначені у законі не вказані та не обґрунтовані в порушення абз. 2 п.8 Порядку №509, оскільки вказаним пунктом передбачено, що рішення про відмову у видачі довідок приймається відповідачем з обов'язковим зазначенням підстав для такої відмови.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 цього Кодексу визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представники відповідача у ході судового розгляду справи не надали жодних доказів та не навели жодних підстав, які б свідчили про обґрунтованість та правомірність їх дій щодо внесення відомостей до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб стосовно зняття позивача та його родини з обліку 16.04.2015р. без прийняття відповідного рішення у спосіб та у порядку, встановленому ст.12 Закону №1706 та Порядку №509, а також і не надано доказів правомірності відмови позивачеві у видачі довідок повторно 21.04.2017р. за його зверненням 03.04.2017р. з урахуванням підстав, наведених у п.10 ст.4 Закону №1706, а також без зазначення в обов'язковому порядку у прийнятому рішенні про відмову у видачі довідок підстав, для такої відмови за вимогами абзацу 2 п.8 Порядку №509.

До того ж, вказана відмова відповідача, викладена у листі за №31-1019/0/268-17 від 21.04.2017р. суперечить висновкам, наведеним у листі Міністерства соціальної політики України від 27.01.2017р., а також і нормам абзацу 6 п.6 Порядку №509 (а.с.84).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч.3 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії відповідача вчинені стосовно скасування дії довідок, зняття позивача і його родини з обліку внутрішньо переміщених осіб та внесення таких відомостей до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб без прийняття відповідного рішення, суд приходить до висновку, що наведені вище дії відповідача вчинені не у спосіб, що передбачений Конституцією та законів України, необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у зв'язку з чим позовні вимоги позивача про визнання дій протиправними щодо відмови у видачі довідок, а також і дії щодо скасування дії довідок, зняття позивача та його родини з обліку внутрішньо переміщених осіб шляхом внесення відповідних відомостей до вказаної вище бази даних без прийняття відповідного рішення підлягають задоволенню.

При цьому, виходячи з норм ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України за якою передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень або прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень суб'єкта владних повноважень, суд приходить до висновку, що належним і достатнім способом захисту порушеного права позивача з урахуванням вимог ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено вихід за межі заявлених позовних вимог про які позивач просив у своїх усних поясненнях з урахуванням обставин, встановлених у ході судового розгляду справи, буде визнання протиправними дій відповідача як про відмову у видачі позивачеві та його родині довідок про внутрішньо переміщених осіб, так і про визнання протиправними дій відповідача про скасування дії довідок, зняття позивача та його родини з обліку внутрішньо переміщених осіб із внесенням відповідних відомостей до Єдиної інформаційної бази про внутрішньо переміщених осіб без прийняття відповідного рішення згідно до ст.12 Закону №1706.

Також, з урахуванням того, що судом встановлено протиправність дій відповідача у скасуванні довідок та зняття позивача і його родини з обліку внутрішньо переміщених осіб, а також протиправність відмови у видачі довідок, підлягають і задоволенню похідні від вказаних основних вимог, позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача взяти на облік позивача та його родину із видачею їм відповідних довідок про внутрішньо переміщених осіб, оскільки відновлення порушеного право позивача та його родини підлягає повному захисту шляхом зобов'язання відповідача вчинити певні дії з урахуванням вимог Закону №1706 та Порядку №509.

Статтями 7, 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що принципами здійснення правосуддя в адміністративній справі є: верховенство права, законність, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та Законів України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачам було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі згідно ухвали суду від 01.06.2017р. (а.с.21).

За таких обставин, слід стягнути з позивачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь державного бюджету судовий збір за подання цього адміністративного позову до суду у розмірі 640 грн. виходячи із розміру ставки судового збору, встановленого Законом України «Про судовий збір» згідно до ч.2 ст.88 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, з урахуванням того, що даний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, слід розподілити судові витрати шляхом стягнення з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачів вказаних вище витрат по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. у відповідності до вимог ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_3 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7 до Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації у Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації у Дніпропетровській області щодо відмови у видачі довідок, щодо скасування дії довідок про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 16.10.2014р. №, № відносно ОСОБА_3, ОСОБА_6, їх малолітньої дитини - доньки ОСОБА_7 та внесення відомостей про скасування вказаних довідок до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб від 16.04.2015р. без прийняття відповідного рішення.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації у Дніпропетровській області взяти на облік внутрішньо переміщених осіб - ОСОБА_7 ОСОБА_3, ОСОБА_6 та їх малолітню дитину - доньку ОСОБА_7 та видати вказаним особам відповідні довідки про внутрішньо переміщених осіб відповідно до вимог Закону.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (53802, АДРЕСА_3) на користь державного бюджету ((р/р отримувача №4008 УДКСУ у Чечелівському районі м.Дніпра, банк отримувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, код класифікації доходів бюджету 22030101) - судовий збір за подання цього позову у розмірі 640 грн. (шістсот сорок грн.).

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації у Дніпропетровській області (53800, Дніпропетровська область, м. Апостолове, вул. Визволення, буд.36) на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (53802, АДРЕСА_3) - витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. (шістсот сорок грн.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст.ст.183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений - 03.07.2017р.

Суддя С.О. Конєва