Справа № 806/1734/17
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м.Житомир справа № 806/1734/17

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

за участю: секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Кашапов Т.О.,

представник відповідача Климчук С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльність неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльність неправомірною щодо звільнення від проходження військової служби з підстав, передбачених пунктом "і" частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Заявою від 02.08.2017року до початку розгляду справи по суті Позивач змінив предмет та підстави заявленого позову щодо звільнення від проходження військової служби з підстав, передбачених пунктом "б" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В судовому засіданні Позивач та його представник змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі і пояснили, що Позивачем з Міністерством оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 (на той час - НОМЕР_2 ) 23.03.2009року був укладений контракт на п`ять років на проходження військової служби, який в березні 2014року Відповідачем був в односторонньому порядку продовжений ще на п`ять років. 21.02.2017року госпітальною ВЛК була винесена постанова про непридатність Позивача до служби у високомобільних військах та обмежену придатність до військової служби. По цій причині Позивач 18.07.2017року звернувся із рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби у запас за станом здоров`я. Вказаний рапорт не розглянутий по даний час.

Представник Відповідача, Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в судовому засіданні проти змінених позовних вимог Позивача заперечив і пояснив, що в даний час в Україні діє особливий період, а тому первинний контракт із Позивачем був правомірно продовжений ще на п`ять років. На думку представника Відповідача, підстави для звільнення Позивача з військової служби за станом здоров`я відсутні, так як Позивач може продовжити проходити іншу військову службу. Представник Відповідача зазначив, що про результати розгляду рапорту Позивача свідчить висновок на цьому рапорті начальника відділення персоналу штабу військової частини.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення Позивача, представника Позивача і заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо проходження в Україні військової служби та у зв`язку з виконанням громадянами конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, регулюються правовими нормами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року N 2232-XII (надалі - Закон N 2232-XII).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 23.03.2009 року Позивачем з Міністерством оброни України в особі командування військової частини НОМЕР_1 (на той час - НОМЕР_2 ) був укладений контракт про проходження військової служби у Збройних силах України строком на п`ять років, який в березні 2014року Відповідачем був в односторонньому порядку продовжений ще на п`ять років. Вказаний контракт укладено у відповідності до вимог Закону N 2232-XII та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1153/2008 (надалі - Положення).

Продовження строку дії контракту було зумовлено дослідженим судом наказом командування військової частини - польова пошта НОМЕР_3 №26-пм від 07.03.2014року (а.с.8).

Правомірність винесення вказаного наказу не оскаржується Позивачем та не є предметом судового розгляду в даній адміністративній справі.

Судом встановлено та визнається сторонами, що 18.07.2017року Позивачем був поданий рапорт командиру Військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби у запас за станом здоров`я відповідно до вимог пункту "б" частини шостої статті 26 Закону N2232-XII. Подання такого рапорту ґрунтується на постанові госпітальної ВЛК про непридатність Позивача до служби у високомобільних військах та обмежену придатність до військової служби, викладена в п.13 свідоцтва про хворобу від 21.02.2017року (а.с.6).

В ході дослідження судом зазначеного рапорту Позивача встановлено, що він містить резолюції командира розвідувальної роти та начальника штабу Військової частини НОМЕР_1 про підтримання рапорту по суті (а.с.27).

Як пояснив в судовому засіданні представник Відповідача в суді, вказаний рапорт був розглянутий командиром Військової частини НОМЕР_1 і ухвалено рішення у вигляді резолюції про доручення розгляду рапорту начальнику відділення персоналу штабу у відповідності до вимог чинного законодавства. Вказаний рапорт від імені начальника відділення персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 містить запис від 18.07.2017року " згідно підпункту "б" пункту 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнення за станом здоров`я проводиться на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжити військову службу".

Інших записів вказаний рапорт Позивача не містить.

Більш того, суд зазначає, що відповідно до посадових обов`язків, затверджених 25.12.2016року та досліджених судом, начальник відділення персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 не наділений повноваженнями на розгляд таких рапортів військовослужбовців по суті та прийняття рішень про їх звільнення зі служби, в тому числі за станом здоров`я (а.с.38).

Зазначене свідчить про відсутність результатів розгляду рапорту Позивача від 18.07.2017року по суті, тобто про неправомірну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби.

Вказане порушене право Позивача підлягає судовому захисту виключно шляхом зобов`язання Відповідача розглянути рапорт про звільнення на підставі п."б" ч.6 ст.26 Закону України " Про військовий обов`язок і військову службу".

Одночасно суд зазначає, що алгоритм дій щодо звільнення військовослужбовців з військової служби за станом здоров`я врегульований правовими нормами Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1153/2008, та Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 р. N 402 .

Безспірно за приписами п.260 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України під час дії особливого періоду військовослужбовці звільняються з військової служби з підстав, визначених частиною восьмою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 26-2 названого Закону.

Військовослужбовці, які перебувають на військовій службі та визнані військово-лікарською комісією непридатними до неї з виключенням з військового обліку, підлягають звільненню у відставку за станом здоров`я, а визнані тимчасово непридатними до військової служби з повторним медичним обстеженням через 6 або 12 місяців - звільненню в запас за станом здоров`я із зазначенням у наказі про звільнення, що ці особи підлягають повторному медичному обстеженню після закінчення відповідного строку.

В розумінні вимог абзацу другого пункту 2.1 глави 2 розділу І та пункту 22.3.глави 22 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу. Таке свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з постановою, які підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, направляються на затвердження (контроль) не пізніше 5-денного терміну після медичного огляду. Свідоцтво про хворобу, довідка ВЛК із затвердженою постановою не пізніше ніж через два дні після їх затвердження та одержання із штатної ВЛК висилаються командиру військової частини, у якій проходить службу військовослужбовець, що пройшов медичний огляд, або начальнику, який направив його на медичний огляд, або видаються на руки представникам військових частин за наявності у них підтверджуючих документів.

Як зазначено в пункті 22.12.глави 22 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду.

Постанови ВЛК щодо військовослужбовців, які визнані непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатними до військової служби у мирний час, обмежено придатними у воєнний час, повинні бути реалізовані негайно.

Аналогічно в п.240 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України прямо зазначено, що після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Відповідно до вимог ч.2ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Дії (бездіяльність) військово-лікарської комісії щодо направлення чи ненаправлення відповідного висновку (постанови) відносно Позивача до військової частини не є предметом судового розгляду, жодних відповідних позовних вимог Позивачем не заявлено і ВЛК не є стороною по справі.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача в частині щодо зобов`язання Відповідача задовольнити рапорт про звільнення та звільнити Позивача від проходження військової служби в Збройних силах України за станом здоров`я є передчасним, а тому задоволенню не підлягають.

Підстави, передбачені ст.94 КАС України, для стягнення чи відшкодування витрат по даній адміністративній справі відсутні.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково, визнати неправомірну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби та зобов`язати розглянути рапорт про звільнення на підставі п."б" ч.6 ст.26 Закону України " Про військовий обов`язок і військову службу".

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 18 серпня 2017 р.