Справа № 461/5083/17
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/5083/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2017 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Сидорак М.А.,

з участю:

представника позивачки ОСОБА_1,

представниці відповідача Ковалишин Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з адміністративним позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови адміністративної комісії.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 17 липня 2017 року в судовому засіданні Апеляційного суду Львівської області представнику позивача стало відомо, що 15 червня 2017 року Адміністративна комісія Галицької районної адміністрації винесла Постанову №102 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП України. Дана постанова стосується вчинене порушення п.20.1.24 Правил благоустрою м.Львова, затверджених Ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 р. №376, яке полягає у самочинному влаштуванні фундаменту під огорожу та встановлення огорожі зі сторони вул. Запорізької в м. Львові довжиною 192 м. з захопленням земель міста. Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає до скасування. Зазначила, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач не перевірив повноважень осіб, які складали протокол про адміністративне правопорушення, не перевірив правовстановлюючих документів про право власності на земельну ділянку, не перевірив чи була позивачка належним чином повідомлена про оформлення протоколу, не повідомив належним чином про час і місце слухання справи про адміністративне правопорушення, не надав жодної оцінки тому факту, що земельна ділянка межує з вул..Запорізькою лише по довжині 19 м., а тому позивачка фізично не могла поставити огорожу зі сторони вул. Запорізької довжиною 192 м. Крім цього, зазначила, що постановою Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації від 28.11.2013 р. №118 позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності по ст.152 КУпАП за самовільно встановлену огорожу. Дана постанова скасована постановою Галицького районного суду від 29.01.2014 р. У зв'язку з численними порушеннями прав позивачки та порядку розгляду адмінпротоколу, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації №102 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та надав аналогічні пояснення викладенні у позові. Просив позовні вимоги задовольнити.

Представниця відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що протокол було складено відповідно до чинного законодавства, для складання протоколу позивачці направлялось рекомендоване поштове повідомлення. Просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 29.05.2017 року головним інженером ЛКП «Житловик - С» ОСОБА_4 на ОСОБА_3 було складено протокол №12 за ст. 152 КУпАП , в якому зазначено, що власник будинку № АДРЕСА_1 самовільно встановила фундамент під огорожу та частину огорожі зі сторони АДРЕСА_1 довжиною 192 м, захопивши землі міста по даній довжині.

15 червня 2017 року Адміністративною комісією Галицької районної адміністрації винесено постанову №102, згідно з якою на ОСОБА_3 було накладено штраф в розмірі 1360 гривень за порушення п.20.1.24 Правил благоустрою м.Львова, затверджених Ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 р. №376, а саме за адресою м. Львів, АДРЕСА_1 самочинно влаштовано фундамент під огорожу та встановлено частину огорожі зі сторони АДРЕСА_1 довжиною 192 м, захопивши землі міста по даній довжині.

Відповідно до ст. 152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.1 ст. 218 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103 1 - 104 1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149 - 152, розглядають адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад .

Відповідно до ч. 1 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад (статті 103 1, 103 2, 104, частина перша статті 106 1, статті 106 2, 149 - 152).

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з нормами статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по-батькові особи, яка складала протокол; відомості про особу порушника, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення №12 від 29.05.2017 року зазначено, що на запрошення ОСОБА_3 в ЛКП не з'явилась. Проте судом встановлено, що запрошення для участі в складанні протоколу направлено позивачці 29.05.2017 року. Відповідач не надав доказів своєчасного повідомлення ОСОБА_3 про час і місце складення протоколу, чим позбавив її можливості надати пояснення. Тобто, через несвоєчасне повідомлення ОСОБА_3 було порушено передбачене ст. 268 КУпАП право на захист.

Крім цього, у розгляді вищевказаного протоколу відповідачем ОСОБА_3 також не брала участі. Згідно із списком повісток, відправлених рекомендованою кореспонденцією відповідачем 09.06.2017 року направлено позивачці повідомлення про розгляд адміністративного протоколу. Доводи представниці відповідача проте, що позивачку повідомляли про розгляд протоколу, суд вважає необгрунтованими, оскільки саме по собі надсилання повідомлень - не свідчить про їх отримання позивачкою. Відповідач порушив право позивачки на захист, оскільки вона не була належним чином про час та місце розгляду адмінпротоколу.

Крім цього, судом встановлено, що постановою Адміністративної комісієї Галицької районної адміністрації №118 від 28.11.2013 року ОСОБА_3 уже притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП з приводу аналогічних обставин.

Згідно з частиною 2 статті 124 Конституції України, яка є нормою прямої дії, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Приписами ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст.4 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, в тому числі у рішеннях «Надточій проти України», «Озтюрк проти ФРН», «Енгель та інші проти Нідерландів» «Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії» та ін., гарантії прав людини передбачені Конвенції щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити карно кримінально-правовим за національним правом; колом адресатів та правовими наслідками для адресатів («тест Енгеля»).Отже, гарантії, передбачені ст.4 Протоколу №7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється державою.

В рішенні «Остерлунд проти Фінляндії» ЄСПЛ зазначив, що ст.4 Протоколу №7 має розумітися, як така, що забороняє переслідування або судовий розгляд щодо правопорушення, якщо воно виникло з ідентичних фактів або фактів, як по суті були однаковими.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 за ст.152 КУпАП притягнуто за абсолютно ідентичні факти - самочинне встановлення частини огорожі зі сторони АДРЕСА_1.

Отже, притягнення позивачки двічі за одне й те саме правопорушення порушує її права, передбачені ст.61 Конституції України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Твердження представниці відповідача про те, що постанова Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації №118 від 28.11.2013 року скасована постановою Галицького районного суду м. Львова від 29.01.2014 року і тому винесення повторної оскаржуваної постанови є правомірним суд вважає необґрунтованими з наступних підстав. Правопорушення, яке ставиться у вину позивачці є тим самим, за яке вона вже притягалась до адміністративної відповідальності. Крім цього, постановою суду лише скасовано постанову відповідача №118 від 28.11.2013 року, однак провадження по справ не було закрито. Саме по собі скасування постанови №118 від 28.11.2013 року не свідчить про те, ОСОБА_3 вже не притягнута до адміністративної відповідальності за цим самим фактом.

Згідно п. 8 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за наявністю по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Розглядаючи питання, щодо законності притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, суд керується вимогами ч.2 ст.11 КАС України, згідно з якої суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про неправомірність винесення оскаржуваної постанови, а тому її слід скасувати та справу провадженням закрити.

Ст. 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Тому ОСОБА_3 підлягає поверненню судовий збір в розмірі 640 грн., сплачений нею при подачі позову квитанцією №86550 від 24.07.2017 р.

Керуючись ст. 159-163, 167, 267 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 102 від 15.06.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП.

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП відносно ОСОБА_3.

Повернути ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640 грн., сплачений нею при подачі позову квитанцією №86550 від 24.07.2017 р.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення. В разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Радченко В.Є.