Справа № 819/1112/17
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1112/17

17 серпня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

при секретарі судового засідання Заблоцька І.І.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Тивунька М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бучацької районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Бучацької районної державної адміністрації (надалі відповідач, Бучацька РДА), в якому просить, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Бучацької районної державної адміністрації від 18 травня 2017 року №58-к про звільнення ОСОБА_1, начальника управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації, поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації, виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі. Пояснили, що статтею 40 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України), не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, що було зроблено відповідачем. Додатково зазначили, що трудове законодавство, зокрема у статті 89 Закону України "Про державну службу", забороняє звільняти працівника у період його непрацездатності, оскільки зобов`язує державного службовця до свого звільнення з посади передати справи та майно, довірене йому у зв`язку із виконанням ним посадових обов`язків. Керівництво адміністрації повинно врахувати той факт, що відсутність такої посадової особи на робочому місці унеможливлює передачу будь-яких цінностей та, послідовно, і складання документів про таку передачу. До того ж, шестимісячний строк для притягнення працівника до відповідальності, передбаченої законодавством про працю України, розпочався 19 жовтня 2016 року і закінчився 19 квітня 2017 року, а розпорядження про звільнення датоване 18 травня 2017 року, тобто через сім місяців. З огляду на це, роботодавцем порушено норми трудового законодавства, а тому звільнення ОСОБА_1 є неправомірним.

У судовому засідання представник відповідача проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Пояснила, що звільнення позивача проведено по факту набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за пов`язане з корупцією правопорушення. Твердження позивача про те, що роботодавцем порушена процедура притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, як це визначено у ст.147 КЗпП України, спростовується тим, що в даному випадку позивачем вчинене корупційне порушення, а не порушення трудового законодавства. З огляду на це, роботодавцем дотримана процедура звільнення у порядку ст.84 Закону України "Про державну службу", а рішення голови Бучацької РДА є законним.

Суд, заслухавши у судовому засіданні позивача, представника позивача, представника відповідача, проаналізувавши подані докази, встановив наступні факти.

ОСОБА_1 призначена на посаду начальника управління праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації у відповідності до розпорядження голови районної державної адміністрації від 11 серпня 2014 року.

Розпорядженням голови Бучацької районної державної адміністрації від 18 травня 2017 року №58-к, ОСОБА_1 звільнена з посади начальника управління праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 квітня 2017 року на адресу Бучацької РДА надійшло подання Теребовлянської прокуратури від 14 квітня 2017 року, відповідно до якого Бучацьким відділом Теребовлянської місцевої прокуратури визначено провести службове розслідування, вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління праці та соціального захисту населення Бучацької РДА, притягнути до дисциплінарної відповідальності осіб, які неналежно здійснювали профілактичну роботу, спрямовану на запобігання фактам корупції, а також розробити конкретні заходи з метою недопущення аналогічних порушень серед підлеглих працівників.

До того ж, з даного подання відповідачу стало відомо, що постановою Бучацького районного суду від 31 березня 2017 року у справі № 595/503/17, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст.172-6 КУпАП, і накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вказаний штраф сплачений позивачем.

При цьому суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини у рішенні від 7 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії", в якому зазначається, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

Основоположним спеціальним законом, що регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, та визначає статус державного службовця є Закон України "Про державну службу". Тобто, за наявності спеціального нормативно - правового акту, спірні правовідносини регулюються саме таким спеціальним нормативно - правовим актом, який не повинен суперечити закону загальної дії, у даному випадку це Кодекс законів про працю України, і деталізувати правовий контекст таких спірних правовідносин.

Суд зазначає, що у відповідності до п.1 Листа Міністерства юстиції України від 30.01.2009 року № Н-35267-18, вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм.

Статтею 84 Закону України "Про державну службу" визначено підстави припинення державної служби у разі втрати державним службовцем права на державну службу або його обмеження. Зокрема, відповідно до п.3 ч.1 ст.84 Закону України "Про державну службу", набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення є підставою припинення державної служби.

У випадках, зазначених у п.п. 1-4 ч1. ст.84 Закону України "Про державну службу", суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлене законом.

У відповідності до ч.5 ст.32 Закону України "Про державну службу", на державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом України "Про запобігання корупції".

Щодо твердження позивача та представника позивача, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України, підставою для припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами. Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу визначені ст.40 КЗпП України, у відповідності до частини 3 якої, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника в період його тимчасової непрацездатності.

Дисциплінарні стягнення, визначені ст.147 КЗпП України, застосовуються роботодавцем за порушення трудової дисципліни. Відтак, у даному випадку має місце не порушення трудової дисципліни, а корупційне правопорушення, порядок звільнення при якому регламентується спеціальним законодавством України.

Закон захищає працівника від незаконного звільнення в період його непрацездатності саме з ініціативи роботодавця, проте в даному випадку звільнення проведено на підставі встановлення факту набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за пов`язане з корупцією правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону України "Про запобігання корупції", з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення або невиконанню вимог цього Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії або приписом Національного агентства рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Щодо ОСОБА_1 у встановленому законом порядку проведене службове розслідування по факту причетності до корупційного або пов`язаного з корупцією адміністративного правопорушення. Відтак, видано розпорядження від 20 квітня 2017 року за №168-од про проведення дисциплінарного провадження, відповідно до якого подання Теребовлянської місцевої прокуратури від 14 квітня 2017 року за №32-69 направлене на розгляд дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ щодо державних службовців категорії "Б" та "В" апарату та структурних підрозділів районної державної адміністрації

20 квітня 2017 року на виконання вказаного вище розпорядження, дисциплінарною комісією для розгляду дисциплінарних справи вирішено витребувати в управління праці та соціального захисту населення інформацію від особи, відповідальної за запобігання корупції, про роботу щодо заповнення е-декларації у вересні-жовтні 2016 року, а також пояснення щодо дати подачі декларації ОСОБА_1

За результатами розгляду інформації управління праці та соціального захисту населення на предмет заповнення е-декларації позивачем, ОСОБА_1 вирішено рекомендувати голові районної державної адміністрації: вважати роботу уповноважених осіб, спрямовану на запобігання фактам корупції в райдержадміністрації задовільною; дисциплінарне провадження закрити, доручити відділу взаємодії з правоохоронними органами, оборонної, мобілізаційної та режимно-секторної роботи апарату райдержадміністрації розробити конкретні заходи з метою недопущення аналогічних порушень серед державних службовців райдержадміністрації.

Роботодавцем дотримано встановлений порядок звільнення державного службовця у частині погодження такого звільнення, що відображається у листі начальника Бучацької РДА від 21 квітня 2017 року на адресу Тернопільської обласної державної адміністрації, та листі-відповіді Тернопільської обласної державної адміністрації від 15 травня 2017 року (дата отримання та реєстрації Бучацькою РДА) з відповідним погодженням звільнення ОСОБА_1, начальника управління праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації.

Крім того, відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Бучацького районного суду від 31 березня 2017 року у справі № 595/503/17 набрала законної сили 11 квітня 2017 року. До того ж, 29 травня 2017 року апеляційним судом Тернопільської області ОСОБА_1 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Бучацького районного суду від 31 березня 2017 року у справі № 595/503/17, а подану апеляційну скаргу повернено апелянту .

Відтак, Бучацькою РДА 18 травня 2017 року на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про звільнення з посади начальника управління праці та соціального захисту Бучацької РДА, згідно розпорядження голови райдержадміністрації від 18 травня 2017 року за №58-к.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про повну матеріальну відповідальність Бучацькою РДА з позивачем не укладався, справ і майна (майнових цінностей) довірених ОСОБА_1 у зв`язку із виконанням нею службових обов`язків у неї не було, тому і обов`язок передати вказані цінності на позивача не покладається. Печатка Управління праці та соціального захисту Бучацької РДА ОСОБА_1 передана заступнику начальника цього управління, до моменту перебування ОСОБА_1 у тимчасовій непрацездатності.

За наведених обставин, повно і всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному дослідженні у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до переконання, що Бучацькою РДА прийняте правомірне рішення, а звільнення позивача є таким, що відповідає чинному законодавству України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Бучацької районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 21 серпня 2017 року.

Головуючий суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.