Справа № 803/685/16
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року м. Київ К/800/24565/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Калашнікової О.В.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року

у справі № 803/685/16

за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Приватного підприємства "Ромді Україна"

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з адміністративним позовом до Приватного підприємства "Ромді Україна" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги повністю.

Скаржник касаційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідачем не був виконаний норматив для працевлаштування інвалідів, оскільки середньооблікова чисельність працюючих на підприємстві у 2015 році складала 9 чоловік, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складала 0 чол., а норматив для працевлаштування складав 1 чоловік, який відповідачем не виконаний. За невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій відповідачу було нараховано адміністративно-господарські санкції та пеню, які ПП «Ромді Україна» належить сплатити до державного бюджету. Зазначив, що відповідачем не подавались щомісячно звіти до Луцького міського центру зайнятості з інформацією про наявність вакантних посад, на яких може використовуватись праця інвалідів. Тому підприємством не в повній мірі виконаний обов'язок щодо забезпечення працевлаштування інвалідів.

Приватне підприємство "Ромді Україна" подав до Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Приватне підприємство «Ромді Україна» зареєстроване у Волинському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.

11 січня 2016 року відповідач подав до Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік за формою № 10-ПІ, яка затверджена Наказом Мінпраці України від 10 лютого 2007 року № 42. (а.с. 7)

У вказаному звіті відображено, що середньооблікова кількість штатних працівників на ПП «Ромді Україна» у 2015 році становила 9 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, складала 0 осіб. При цьому, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», повинна складати 1 особу. Фонд оплати праці штатних працівників відповідача у 2015 році становив 32, 1 тис. грн. (а.с. 7).

Через невиконання підприємством нормативу з працевлаштування інвалідів, Волинським обласним відділення Фонду соціального захисту інвалідів направлено повідомлення від 11 березня 2016 року № 45-17/2216 в якому зазначено про необхідність сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 16055, 56 грн. не пізніше 15 квітня 2016 року (а.с.9).

Як вбачається із списку працюючих інвалідів - штатних працівників, які мали інвалідність та були зайняті на ПП «Ромді Україна» протягом 2015 року у відповідача працював 1 інвалід ОСОБА_4 два повних місяця. (а.с. 8).

З 01.04.2015 року на ПП "Ромді Україна" було заплановано збільшення чисельності штату до 8 чоловік. Тому наказом генерального директора підприємства від 01.03.2015 року № 10/1-К було створено робоче місце для інваліда, а в штатний розпис внесена нова штатна одиниця за посадою менеджер з адміністративної діяльності (а.с. 24, 25).

З метою працевлаштування інваліда на вакантну посаду менеджера з адміністративної діяльності, відповідач 10.03.2015 року подав звіт до Луцького міського центру зайнятості з інформацією про наявну вакантну посаду, на якій може застосовуватись праця інваліда (а.с. 26).

Луцьким міським центром зайнятості на вакантну посаду було підібрано працівника - ОСОБА_4, яку наказом відповідача № 16-К від 01.04.2015 року було прийнято на посаду менеджера з адміністративної діяльності.(а.с.27-28).

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 і довідки Луцької міської МСЕК серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 встановлена 3 група інвалідності терміном дії з 01.05.2014 року до 01.06.2015 року (а.с.29).

У зв'язку із закінченням встановленого ОСОБА_4 терміну інвалідності, ПП "Ромді Україна" наказом № 24-К від 01.06.2015 року знову було створено робоче місце для інваліда (а.с.30).

До Луцького міського центру зайнятості 04.06.2015 року, 31.07.2015 року та 18.08.2015 року подавались звіти з інформацією про наявність вакантної посади для працевлаштування інваліда (а.с. 31-32,34).

Проте, відповідні кандидатури для працевлаштування на вакантну посаду центром зайнятості не направлялись.

Суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовували рішення тим, що у 2015 році посади для працевлаштування інвалідів у відповідача були вакантні з незалежних від нього причин. Відповідач вжив усіх необхідних та залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, тому до останнього не можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць у 2015 році згідно із статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Переглядаючи судові рішення, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з позицією судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

За змістом статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ, для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Частиною першою статті 20 Закону № 875-ХІІ встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком або ж збором (обов'язковим платежем), і розцінює їх як захід впливу до правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі вчиненням правопорушення.

За правилами статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 18 Закону № 875-ХІІ, працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. Законом України від 23 лютого 2006 року № 3483-IV "Про внесення змін до деяких законів України щодо реалізації інвалідами права на трудову зайнятість" зазначену статтю було викладено в іншій редакції, а Закон № 875-ХІІ доповнено статтею 18-1, за змістом якої пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

У зв'язку з тим, що відповідач ужив усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, на нього не може бути покладена відповідальність за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 16 квітня 2013 року № 21-81а13.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо відсутності вини приватного підприємства «Ромді Україна» у невиконанні ним нормативу з працевлаштування інвалідів у 2015 році, оскільки відповідачем здійснено всі передбачені чинним законодавством заходи стосовно створення умов для працевлаштування інвалідів згідно з нормативом та заходи щодо інформування вищезазначених органів про наявну можливість на підприємстві для працевлаштування інвалідів.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновку, викладеному в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції, воно ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року у справі № 803/685/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, встановлених статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді