Справа № 815/3210/17
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3210/17
УХВАЛА

15 серпня 2017 року м.Одеса

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

За участю секретаря - Гуманенко В.О.

За участю сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до державного нотаріуса шостої Одеської державної нотаріальної контори Вахненко Юлії Олександрівни, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування свідоцтва та рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява (з урахуванням уточненого адміністративного позову) ОСОБА_2, в якій позивач просить суд скасувати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом у спадковій справі №308/2016р. зареєстроване в реєстрі №6-1132, видане 04.11.2016 року державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Вахненко Ю.О., яке посвідчує, що об'єкт у вигляді 331/3000 (триста тридцять одної трьохтисячної) частки кімнати в секції гуртожитку кімнати НОМЕР_2, НОМЕР_3., НОМЕР_4., НОМЕР_5, який розташований за адресою: у АДРЕСА_1 - належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1 на праві спільної часткової власності; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32294641 від 09.11.2016р., прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори - Вахненко Ю.О. про реєстрацію права власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1 на 331/3000 (триста тридцять одну трьохтисячну) частку кімнати в секції гуртожитку кімнати НОМЕР_2, НОМЕР_3., НОМЕР_4., НОМЕР_5, що знаходиться у АДРЕСА_1 кімната НОМЕР_6.

В судовому засіданні 15.08.2017 року судом на обговорення було поставлено питання щодо підвідомчості даної справи Одеському окружному адміністративному суду.

Третя особа в судовому засіданні зазначала, що на її думку, вказана справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином та завчасно, від представника позивача до суду 15.08.2017 року надійшла письмова заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Від відповідача до суду 04.08.2017 року надійшли письмові заперечення проти позову, в яких вона просить суд відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника третьої особи, суд вважає, що провадження у справі №815/3210/17 підлягає закриттю з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно ч.2 ст.2 КАС України можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Частина 2 статті 17 КАС України встановлює категорії публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Саме ж поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено у статті 3 КАС України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору), то такий суб'єкт не знаходиться "при здійсненні управлінських функцій", та не має встановлених нормами КАС України необхідних ознак суб'єкта владних повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.11.2016 року у спадковій справі №308/2016 зареєстрованій в реєстрі №6-1132, заведеної за заповітом від 18.06.2010 року №6-930, ОСОБА_1 є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5, спадщина, на яку видане свідоцтво складається з: 331/3000 (триста тридцять однієї трьохтисячної) частки кімнати, у секції гуртожитку кімнати НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, що знаходиться в АДРЕСА_1, кімната НОМЕР_2, загальною площею 128,3 кв. м., 331/1000 частка складає 42,5 кв.м. загальної площі кімнат НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_7, НОМЕР_5. Зазначена частка кімнат у секції гуртожитку належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 22 січня 2010 року, за №8-23005, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості в електронному Реєстрі прав на нерухоме майно, 27.05.2010 року, номер запису 3295, в книзі 738пр-189, реєстраційний номер 30534129.

Спірним рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №32294641 від 09.11.2016 року було проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на 331/3000 частку кімнати в секції гуртожитку кімнати НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, що знаходиться у АДРЕСА_1 кімната НОМЕР_2 загальною площею 128,3 кв.м.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2013 року у справі №2а/522/624/13 за позовом ОСОБА_2, визнано частково недійсним Розпорядження Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради №215573 від 22.01.2010р., Свідоцтво про право власності на житло від 22.01.2010 року, зареєстроване та записане у реєстрову книгу за №8-23005 та технічний паспорт, виданий Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» від 13.05.2012 року в частині визнання спільною частковою власністю ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на допоміжне приміщення (кухню) загальною площею 24,2 кв.м., відображене в технічному паспорті, виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» на кімнати №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3., НОМЕР_4., НОМЕР_5 від 13.05.2012 року під №13. Зазначена постанова не оскаржене та набрало законної сили.

Відповідно до даних, що містяться у копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.11.2016р. №6-1132 частка кімнат належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності від 22.01.2010р. за №8-23005.

Оскільки рішенням суду скасовано частково свідоцтво про право власності на житло від 22.01.2010 року, але третя особа використала це свідоцтво при оформленні права на спадщину, позивачка звернулася з даним позовом про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Як зазначає відповідач в письмових запереченнях, при подачі заяви про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємиця ОСОБА_1 жодних відомостей щодо скасування вищевказаних правовстановлюючих документів не надавала, в спадковій справі немає жодної інформації про це.

Таким чином, в даному випадку, існує спір про право ОСОБА_1 на спадщину ОСОБА_5 на об'єкт нерухомості, а саме 331/3000 (триста тридцять однієї трьохтисячної) частки кімнати, у секції гуртожитку кімнати НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, що знаходиться в АДРЕСА_1, кімната НОМЕР_2, загальною площею 128,3 кв. м., 331/1000 частка складає 42,5 кв.м. загальної площі кімнат НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_7, НОМЕР_5, який не стосується процедури реєстрації права власності на нього, а випливає із обставини незаконної видачі, на думку позивачки, ОСОБА_1 Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, це спір не є публічно-правовим та він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічних висновків про відсутність публічно-правового спору при реєстрації права власності державним реєстратором на об'єкт нерухомого майна, якщо це пов'язано із цивільними відносинами, дійшла колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 14 червня 2016 року по справі № 826/4858/15 (в ЄДРСР № 59205451), по якій предметом оскарження також було рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення, підлягають опублікуванню на офіційному веб-сайті Верховного Суду України не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня їх прийняття.

Виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, судом зроблено висновок, що в даному випадку наявний приватно - правовий спір, порядок вирішення якого визначений положеннями ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до державного нотаріуса шостої Одеської державної нотаріальної контори Вахненко Ю.О., за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування свідоцтва та рішення про державну реєстрацію прав відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.157, ст.ст.160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі 815/3210/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до державного нотаріуса шостої Одеської державної нотаріальної контори Вахненко Юлії Олександрівни, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування свідоцтва та рішення закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали через суд першої інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.08.2017 року.

Суддя М.М. Аракелян

.