Справа № 813/2614/17
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року №813/2614/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Славського споживчого товариства Сколівської райспоживспілки до державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зняття арешту з коштів на рахунках,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Славського споживчого товариства Сколівської райспоживспілки до державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, з вимогою: -зняти арешт з коштів на рахунках 4034, 04034 Славського споживчого товариства Сколівської райспоживспілки, накладений постановою старшого державного виконавця Лискової С.Я. Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про арешт коштів боржника від 16.05.2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що державним виконавцем незаконно накладено арешт на рахунки Підприємства, на яких знаходяться грошові кошти, які використовуються ним для виплати заробітної плати своїм працівникам та сплати інших обов'язкових платежів.

В судове засідання представник позивача не з'явився, однак у позовній заяві представник просив здійснювати розгляд справи у його відсутності.

В судове засідання представник відповідача також не з'явився, однак подав до суду письмові заперечення проти позову.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2014 року у справі №813/4388/14 за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Славського споживчого товариства Сколівської райспоживспілки про стягнення боргу було повністю задоволено позовні вимоги Славського споживчого товариства Сколівської райспоживспілки та стягнуто з Славського споживчого товариства Сколівської райспоживспілки на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів борг в сумі 34 969,00 грн.

На виконання постанови від 28.11.2014 року судом 29.03.2017 року був виданий дублікат виконавчого листа, на підставі якого старшим державним виконавцем Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Лисковою С.Я. 24.04.2017 року було відкрито виконавче провадження (ВП №53829363).

У подальшому, постановою старшого державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Лискової С.Я. від 16.05.2017 року по вищевказаному виконавчому провадженню накладено арешт на грошові кошти позивача, що містяться на рахунках - 4034, 04034 в ФОУ АТ Ощадбанк.

Із матеріалів справи судом з'ясовано, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19.06.2017 року було задоволено заяву Славського споживчого товариства Сколівської райспоживспілки та розстрочено виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2014 року у справі №813/4388/14 на 36 місяців, а саме: зі сплатою боргу в загальній сумі 31969,00 грн. рівними частинами, починаючи з липня 2017 року по 2020 рік по 888,03 грн. Ухвала суду не оскаржувалася сторонами та набрала законної сили.

Так, у позовній заяві позивач просить суд про зняття арешту із рахунків, посилаючись на ухвалу суду про розстрочення виконання рішення суду та неможливість її виконання, у зв'язку з накладеним арештом.

При цьому, відповідач у своїх запереченнях зазначив, що оскільки борг по виконавчому листу не погашено в повному обсязі, тому відповідно, немає правових підстав для зняття арешту з майна (коштів) боржника.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 3 статті 18 цього Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Положеннями частин 1 та 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Можливість розстрочення рішення суду в адміністративній справі у вищевказаному порядку та з аналогічних підстав передбачено нормою ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно даної норми, суд в разі розстрочення судового рішення постановляє ухвалу, яка згідно ч.1 ст.255 цього Кодексу, в разі набрання нею законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

В рішенні Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 26.06.2013 року №5-рп/2013, в розрізі положень ст.ст.116, 121 Господарського процесуального кодексу України та статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», конституційний суд зазначив, що ухвала господарського суду про розстрочку виконання рішення спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду і відповідного судового наказу та є допоміжним процесуальним актом (документом) реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення. Така ухвала має похідний характер від рішення суду, яким справу вирішено по суті, і є обов'язковою для державної виконавчої служби при виконанні відповідного судового наказу у межах відкритого виконавчого провадження.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм Закону України «Про виконавче провадження», рішення Конституційного суду України у справі №1-7/2013, можна дійти висновку, що з моменту набрання законної сили ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 19.06.2017 року про розстрочення виконання постанови цього суду від 28.11.2014 року у справі №813/4388/14, примусове виконання якої здійснюється Сколівським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, згідно виконавчого листа (дубліката), виданого 29.03.2017 року, відповідачем у вказаному виконавчому провадженні мала бути взята до обов'язкового виконання вказана ухвалу суду, оскільки нею змінено строки виконання постанови суду та розмір разової суми, що підлягає примусовому стягненню, шляхом розстрочення виконання помісячно рівними частинами на 36 місяців.

Відповідно до ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Судом із матеріалів справи встановлено, що на розрахункових рахунках -4034, 04034 та належать Славському споживчому товариству Сколівської райспоживспілки знаходяться грошові кошти, які використовуються Підприємством для виплати заробітної плати своїм працівникам та сплати єдиного внеску тощо.

Статтями 8, 9 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст.2, ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.49 року №95, ратифікованої Україною 04.08.61 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.5 ст.97 Кодексу законів про працю, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно із ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 6 статті 24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Отже, держава гарантує захищене законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Арешт коштів на рахунках позивача також унеможливлює виконання ним своїх обов'язків зі сплати податків та зборів. При цьому, Податковим кодексом України та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI передбачено нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату податків та єдиного збору.

Відповідно до статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за порушення термінів сплати заробітної плати та не в повному обсязі тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємства незалежно від форм власності.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу). Отже на кошти, призначенням яких є сплата єдиного внеску, не може бути звернуто стягнення за іншими вимогами, ніж сплата такого внеску.

Отже, суд дійшов висновку, що позовна вимога про зняття арешту з рахунків, відкритих в ФОУ АТ Ощадбанк, з яких проводиться виплата заробітної плати працівникам позивача та сплата податків до бюджету підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У даному спорі позивачем доведено свою правову позицію.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тож, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та враховуючи неможливість поновити права позивача в інший спосіб, ніж через судове рішення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Що стосується питання розподілу та стягнення судових витрат, то слід зазначити, що оскільки ухвалою суду про відкриття провадження від 20.07.2017 року позивачу було відстрочено сплату судового збору, а рішення прийняте на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, то, в даному випадку, судовий збір не підлягає до стягнення.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 86, 160-163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зняти арешт з коштів на рахунках - 4034, 04034 Славського споживчого товариства Сколівської райспоживспілки, накладений постановою старшого державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Лисковою Світланою Ярославівною про арешт коштів боржника ВП №53829363 від 16.05.2017 року.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст.186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст.254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18 серпня 2017 року.