Справа № 814/928/17
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 серпня 2017 р. Справа № 814/928/17

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1,
до за участю: позивача: ОСОБА_1 представників відповідача: Бабенко В.П., Мавродій А.А.Державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор",
прозобов'язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» з вимогами: 1) зобов'язати відповідача звільнити його з посади психолога відділу по роботі з персоналом ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» з Кримінально-виконавчої служби України за власним бажанням згідно п.7 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» з 14.02.17; 2) скасувати наказ відповідача №8/ос/ст. - 17 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»; 3) зобов'язати відповідача надати йому завірені копії послужного списку особової справи та трудову книжку з внесеними змінами, відповідно до постанови МОАС від 08.12.16 по справі №814/2127/16; 4) визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 31.05.17 №21 о/с-17 про звільнення у запас ЗСУ ОСОБА_1, лейтенанта внутрішньої служби за ст.77, п.6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію».

Після поновлення позивача на службі на підставі постанови МОАС від 08.12.16, на нього почався утиск з боку керівника ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», та систематичне порушення трудових прав. Враховуючи обстановку, що склалася, неможливість подальшого виконання трудових обов'язків, 14.02.17 він подав рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням. Але, відповідач протиправно рішення по цьому рапорту не прийняв, а навпаки видав наказ про оголошення позивачу догани за прогули. В подальшому, відповідач взагалі звільнив позивача не за власним бажанням, а у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення обґрунтував тим, що ОСОБА_1 з 14.02.17 перестав виходить на службу. 16.02.17 поштою до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» надійшов рапорт позивача про звільнення його зі служби за власним бажанням. Враховуючи, що на той час позивач вже був відсутній на службі 2 дня без поважних причин, його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за прогули. Рапорт ОСОБА_1 про звільнення його за власним бажанням не міг бути задоволений, оскільки в ньому не було визначено дату, з якої він просить його звільнити. Крім того, відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні, а відповідно до ст.68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29.07.91 №114, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніше як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

17.09.15 ОСОБА_1 був прийнятий на службу в Управління державної пенітенціарної служби України на посаду молодшого інспектору 2-ї категорії відділу режиму та охорони Миколаївського слідчого ізолятору.

30.05.16 ОСОБА_1 призначено на посаду психолога відділу по роботі з персоналом Миколаївського слідчого ізолятору.

29.07.16 відповідачем затверджено висновок службового розслідування, згідно якого встановлено порушення дисципліни, а саме невихід ОСОБА_1 з 29.06.16 по 11.07.16 на службу.

22.08.16 наказом Управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області видано наказ №120/ОС-16 про звільнення ОСОБА_1 у запас ЗСУ за ст.77 п.6 Закону України «Про Національну поліції» у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

08.12.16 постановою Миколаївського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №814/2127/16 зазначений наказ від 22.08.16 був скасований, а ОСОБА_1 поновлений на посаді психолога відділу по роботі з персоналом Миколаївського слідчого ізолятору.

31.01.17 ОСОБА_1 був поновлений на посаді та допущений до роботи на посаді психолога відділу по роботі з персоналом Миколаївського слідчого ізолятору.

14.02.17 ОСОБА_1 поштою надіслав до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» рапорт про звільнення за власним бажанням (арк.спр.19).

Одночасно з цим, з 14.02.17 ОСОБА_1 перестав виходити на службу до ДУ «Миколаївського слідчого ізолятору».

16.02.17 до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» поштою надійшов рапорт ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням від 14.02.17.

За фактом порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни було проведено службове розслідування, висновок по якому затверджено 29.03.17, за результатами якого визнано, що з 14.02.17 по 29.03.17 ОСОБА_1 не виходив на службу без поважних причин та заслуговує притягнення до дисциплінарної відповідальності .

30.03.17 наказом начальника ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності персонал Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» за невихід на службу без поважних причин психологу відділу по роботі з персоналом ОСОБА_1 оголошено догану (арк.спр.38).

15.05.17 за фактом порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни було проведено ще одне службове розслідування, за результатами якого визнано, що з 14.02.17 по 15.05.17 ОСОБА_1 не виходив на службу без поважних причин та заслуговує притягнення до дисциплінарної відповідальності.

30.05.17 наказом начальника ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності персонал Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» за невихід на службу без поважних причин психологу відділу по роботі з персоналом ОСОБА_1 звільнено з органів і установ Державної кримінально-виконавчої служби за порушення законодавства про працю (арк.спр.76).

31.05.17 наказом начальника ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» «По особовому складу» №21 о/с-17 ОСОБА_1 звільнено у запас ЗСУ за ст.77 п.6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію» (арк.спр.78).

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби).

Відповідно до ч.5 ст.23 Закону на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Відповідно до ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відповідно до п.68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Враховуючи, що у позивача були відсутні поважні причини для розірвання трудового договору у строк, про який просить працівник, у відповідача не було підстав для задоволення його рапорту від 14.02.17.

До того же, у рапорті від 14.02.17, ОСОБА_1 взагалі не зазначено дати, з якої він просить розірвати трудовий договір та звільнити його зі служби, а сам рапорт надійшов до відповідача лише 16.02.17, коли позивач вже 2 дня не виходив на службу без поважних причин.

У будь-якому випадку, до прийняття рішення по суті рапорта про звільнення за власним бажанням, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем, а тому повинен був дотримуватися трудової дисципліни та розпорядку, і не мав право не виходити на службу без поважних причин.

Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках:

- систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення;

- прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу) (п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Невихід ОСОБА_1 на службу з 14.02.17 по 15.05.17 без поважних причин, правильно кваліфіковано відповідачем, як прогул, тобто дисциплінарне правопорушення, за яке можливо притягнення до відповідальності.

Сам ОСОБА_1 факт невиходу на службу з 14.02.17 в судовому засіданні не заперечував.

Враховуючи тривалу відсутність ОСОБА_1 на робочому місці з 14.02.17 по 15.05.17, у відповідача були всі підстави для застосування до нього дисциплінарних стягнення - догани (за період з 14.02.17 по 29.03.17) та звільнення за порушення законодавства про працю (за період з 14.02.17 по 15.05.17).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 18.08.17

Суддя В.В. Біоносенко