Справа № 813/1350/17
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/7984/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Богаченка С. І.,

суддів Кушнерика М. П., Рибачука А. І.,

з участю секретаря Болюк Н. В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 року у справі № 813/1350/17 за позовом ОСОБА_3 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправними та скасування рішення і наказу,

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі Держгеокадастр), Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру, в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру, оформлене протоколом від 29 вересня 2016 року № 10, в частині внесення подання про анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника від 24 грудня 2012 року № 000011, а також наказ Держгеокадастру від 21 жовтня 2016 року № 265 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів» в частині анулювання згаданого кваліфікаційного сертифікату.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй протиправно анульовано кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника від 24 грудня 2012 року № 000011. Вказувала, що сама лише наявність негативного висновку державної експертизи землевпорядної документації по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який вона розробила, не може бути підставою для анулювання кваліфікаційного сертифікату. Крім того, відповідачами не надано жодної оцінки зазначеним у вказаному висновку обставинам, що свідчить про формальний підхід до розгляду питання про анулювання кваліфікаційного сертифіката, що в свою чергу призвело до хибного висновку про наявність в її діях грубого порушення вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою. Також вказувала на непроведення щодо неї планової чи позапланової перевірки, як того вимагає стаття 61-1 Закону України «Про землеустрій».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 року відмовлено в задоволенні вказаного адміністративного позову.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на обставини, викладені у позовній заяві, а також на те, що судом першої інстанції помилково не досліджено обставин, викладених у негативному висновку експерта, з врахуванням якого відповідачами прийнято оскаржені рішення, а тому залишено поза увагою, що такий висновок містить лише зауваження і пропозиції до розробленого нею проекту землеустрою, а не порушення у сфері землеустрою.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги поданої позивачем апеляційної скарги та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник Держгеокадастру в судовому засіданні заперечила проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржене судове рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просила відмовити в її задоволенні.

Представник Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру в судове засідання не зявився, хоча його було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі та зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 грудня 2012 року Державним агентством земельних ресурсів України видано позивачу кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника № 000011.

У 2015 році ОСОБА_3 розробила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства за адресою: Гійченська сільська рада, Жовківський район, Львівська область.

За результатами проведення державної експертизи вказаної землевпорядної документації Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області прийнято висновок від 14 серпня 2015 року № 298 про невідповідність такої вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, а тому оцінена негативно і не погоджена.

02 вересня 2016 року Головне управління Держгеокадастру у Львівській області звернулось до Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру з листом № 21-13-0.9-15775/2-16 про анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника ОСОБА_3 з огляду на грубе порушення нею положень нормативно-правових, технічних документів та актів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, в підтвердження чого додано вказаний вище висновок експертизи.

Згідно з протоколом Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру від 29 вересня 2016 року № 10 останньою прийнято рішення про звернення з поданням до Держгеокадастру щодо анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника ОСОБА_3, витяг з якого разом із відповідним поданням було надіслано Держгеокадастру листом від 10 жовтня 2016 року № 16/537.

Наказом Держгеокадастру від 21 жовтня 2016 року № 265 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів» вищезазначений кваліфікаційний сертифікат позивача було анульовано.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що допущені позивачем порушення земельного законодавства, встановлених норм і правил у сфері землеустрою підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому відповідачі правомірно з дотриманням порядку та процедури позбавили (анулювали) її кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою визначені Законом України «Про землеустрій».

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 26 Закону України «Про землеустрій» розробниками документації із землеустрою є, зокрема, фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Частинами другою та третьою статті 28 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що розробники документації із землеустрою зобовязані дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою. Розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією.

Відповідно до пункту «в» частини девятнадцятої статті 66 Закону України «Про землеустрій» кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника анулюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за поданням Кваліфікаційної комісії в разі встановлення факту порушення інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою відповідно до статті 68 цього Закону.

Статтею 68 Закону України «Про землеустрій» передбачена відповідальність за порушення законодавства у сфері землеустрою, згідно з пунктом 2 частини другої якої Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання) з підстав грубого порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 68 Закону України «Про землеустрій» на підставі подання Кваліфікаційної комісії про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, приймає відповідне рішення та повідомляє його письмово у двотижневий строк після надходження відповідного протоколу засідання Кваліфікаційної комісії.

Рішення про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката може бути оскаржено в судовому порядку.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що повідомлення заінтересованими особами, замовниками документації із землеустрою, органами державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівними організаціями у сфері землеустрою про грубе порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою є підставою для його розгляду Кваліфікаційною комісією та внесення центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, подання про анулювання кваліфікаційного сертифікату, на підставі чого останній анулює кваліфікаційний сертифікат відповідного інженера-землевпорядника.

Як видно з матеріалів справи, підставою для внесення Кваліфікаційною комісією Держгеокадастру подання про анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника ОСОБА_3 послужили результати державної експертизи землевпорядної документації проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства за адресою: Гійченська сільська рада, Жовківський район, Львівська область.

В ході проведення цієї експертизи були встановлені чисельні порушення вимог чинного законодавства розробником цього проекту інженером-землевпорядником ОСОБА_3, що і було відображено у висновку державної експертизи землевпорядної документації, а саме: вимог статей 58, 60, 63 Земельного кодексу України, статей 4, 88 Водного кодексу України, оскільки на графічних матеріалах не нанесено смугу відведення каналу; пункту «б» частини другої статті 198 Земельного кодексу України, так як межі земельної ділянки в натурі не погоджені всіма суміжними власниками (землекористувачами), наведеними в описі меж кадастрового плану та з урахуванням проходження каналу; матеріали проекту відведення містять суперечливі відомості щодо виду земельної ділянки, яка відводиться; всупереч вимогам статті 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр» на кадастровому плані не відображено межі земельних угідь земельної ділянки з урахуванням схем її місцерозташування, плану відведення та плану території. Також відповідний проект землеустрою було визнано таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам та правилам і оцінено негативно.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, в порядку вимог статті 37 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», з метою спростування висновку державної експертизи землевпорядної документації від 14 серпня 2015 року № 298, який видано Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області.

Доказів проведення повторної експертизи згаданої землевпорядної документації та її результатів позивачем також суду не надано.

За відсутності спростування висновку державної експертизи землевпорядної документації від 14 серпня 2015 року № 298 та непроведення повторної експертизи згаданий висновок, в силу вимог частини восьмої статті 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», є обов'язковим,

За таких обставин, суд вважає, що наявність чинного негативного висновку землевпорядної документації, розробленої позивачем як сертифікованим інженером-землевпорядником, свідчить про обґрунтованість рішення Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру про звернення до Держгеокадастру із поданням про анулювання кваліфікаційного сертифіката від 24 грудня 2012 року № 000011, прийнятого за результатами розгляду заяви Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Посилання позивача на протиправність прийняття вказаного рішення за відсутності проведення перевірки і складення відповідного акта є безпідставними, оскільки державний нагляд (контроль) може здійснюватися в порядку і лише з підстав, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а встановлення під час здійснення таких заходів порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень законів, інших нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою є самостійною підставою розгляду та вирішення на засіданні Кваліфікаційної комісії питання щодо направлення подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника.

Також суд погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність прийняття Держгеокадастру наказу від 21 жовтня 2016 року № 265 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів» в частині анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника від 24 грудня 2012 року № 000011, виданого позивачу.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачами не було порушено порядку (процедури) прийняття рішень, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позивачем у справі позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у задоволенні заявлених нею позовних вимог.

Викладене свідчить про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 року № 813/1350/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7

Повний текст судового рішення виготовлено 22 серпня 2017 року.