Справа № 490/7514/16-а
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/7514/16-а
н/п 2-а/490/151/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі - Шевельовій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання нечинними рішення відповідача та зобов*язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В ИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачапро визнання нечинними рішення відповідача та зобов*язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді Батченко О.В. від 16.08.2016 року відкрито провадження у справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2017 року справу передано судді Черенковій Н.П. у зв*язку із звільненням з посади судді Батченко О.В.

У судовому засіданні позивачем заявлено відвід судді Черенковій Н.П., в обґрунтування якого зазначено, що суддею Черенковою Н.П. до розгляду справи по суті висловлено думку щодо заявлених позовних вимог.

Проаналізувавши аргументи, зазначені в заяві позивача про відвід судді, доводи та вимоги чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Згідно п.4 ч.1 ст.27 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді. В ч.3 ст. 30 КАС України зазначено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного КАС України, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду. Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. № 3477-IV визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. У ст.17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності, чи наявні обставини, які гарантовано виключають упередженість судді.

Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Персональна неупередженість презюмується, якщо немає доказів протилежного.

Суд вважає, що позивачем не наведено доказів особистої упередженості судді в результатах розгляду цієї справи.

Суд роз*яснив, що ніяких думок щодо заявлених позовних вимог суддею не висловлювалися.

Питання пов'язані із процедурою розгляду справи можуть бути вирішені в рамках розгляду цієї справи або в випадку непогодження із рішеннями судді, особами які приймають участь у справі можуть бути оскаржені до судів апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, встановленому процесуальним законодавством, та не можуть свідчити про особисту зацікавленість судді в результатах розгляду справи.

Вирішуючи питання про відвід, суддя виходить з того, що Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться. Вирішується питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі. Сам факт появи сумніву у безсторонності судді є підставою для скасування рішення, прийнятого таким суддею.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був народним засідателем Центрального районного суду м. Миколаєва, у нього склалось враження, що суддя має намір відмовити у задоволенні його позову, сам факт недовіри особи може створити враження необ'єктивності та неупередженості судді в розгляді даної справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об'єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справи і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий захист, та враховуючи, що будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений (рішення у справі "Білуха проти України" від 9 листопада 2006 р., заява № 33949/02), заява підлягає задоволенню.

Керуючись п.4 ч.1 ст.27, 30 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду справи №490/7514/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання нечинними рішення відповідача та зобов*язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П.Черенкова