Справа № 523/10340/17
Суддя: Кисельов В. К.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/523/314/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2017 р.

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кисельов В.К., розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певні дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати неправомірними дії Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови у призначенні пенсії з урахуванням заробітної плати період з 01.10.1989 року по 26.02.1998 року, яка нараховувалась за час роботи в кооперативному підприємстві «Металист» згідно запису у трудової книжці; зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити пенсію з урахуванням заробітної плати за період з 01.10.1989 року по 26.02.1998 року, яка нараховувалась за час роботи в кооперативному підприємстві «Металист» згідно запису у трудової книжці; зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі провести перерахунок з 25.02.2014 року призначеної, пенсії з урахуванням, заробітної плати за період з 01.10.1989 року по 26.02.1998 року, яка нараховувалась за час роботи в кооперативному підприємстві «Металист» згідно запису у трудової книжці та виплатити виниклу заборгованість.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.10.1989 року, згідно даних трудової книжки від 02.04.1978 року мене було прийнято на роботу до кооперативного підприємства «Металист» на посаду прораба. 26.02.1998 року з вищевказаного підприємства позивача було звільнено за власним бажанням. 25.02.2014 року згідно заяви позивача, йому було призначено пенсію за віком , відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На підтвердження свого права на отримання пенсії мною було надано копію трудової книжки, та інші документи, що підтверджують особу та наявність у позивача права на отримання пенсії. Але згодом у позивача виникли сумніви щодо правильності нарахування пенсії і у 2016 році позивач звернувся із заявою до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі. 20.07.2017 року Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі в особі начальника управління повідомило, що «до страхового стажу при обчисленні пенсії не зараховано період з 01.10.1989 року по 26.02.1998 року у зв'язку із відсутністю посади, прізвища, ім'я та по- батькові відповідальної особи, якою внесені відомості про роботу в кооперативному підприємстві «Металист». Після чого позивач шукав колишніх працівників та посадових осіб кооперативу для підтвердження факту роботи або отримання довідки про підтвердження періоду роботи на вказаному підприємстві. На даний час підприємство припинило свою діяльність та архіви не збереглися і місцезнаходження архівних документів невідоме. Проте залишилися працівники підприємства, які можуть підтвердить факт роботи у кооперативі у вказаний період часу. Слід вказати, що підтвердженням періоду роботи з 01.10.1989 року по 26.02.1998 року є запис у трудовій книжці, але відповідач безпідставно не врахував майже 10 річний стаж роботи при нарахуванні пенсії. Вважає такі дії відповідача незаконним, необґрунтованим та таким, що грубо порушують його конституційні права.

21 липня 2017 року ухвалою суду відкрито скорочене провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певні дій.

10 серпня 2017р. відповідач - Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі надало письмові заперечення та просило відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що вимоги викладені в позовній заяві є не обґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, що беруть участь у справі.

Суд вивчивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01.10.1989 року, згідно даних трудової книжки від 02.04.1978 року мене було прийнято на роботу до кооперативного підприємства «Металист» на посаду прораба. 26.02.1998 року з вищевказаного підприємства позивача було звільнено за власним бажанням. 25.02.2014 року згідно заяви позивача, йому було призначено пенсію за віком , відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На підтвердження свого права на отримання пенсії мною було надано копію трудової книжки, та інші документи, що підтверджують особу та наявність у позивача права на отримання пенсії. Але згодом у позивача виникли сумніви щодо правильності нарахування пенсії і у 2016 році позивач звернувся із заявою до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі. 20.07.2017 року Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі в особі начальника управління повідомило, що «до страхового стажу при обчисленні пенсії не зараховано період з 01.10.1989 року по 26.02.1998 року у зв'язку із відсутністю посади, прізвища, ім'я та по- батькові відповідальної особи, якою внесені відомості про роботу в кооперативному підприємстві «Металист». Після чого позивач шукав колишніх працівників та посадових осіб кооперативу для підтвердження факту роботи або отримання довідки про підтвердження періоду роботи на вказаному підприємстві. На даний час підприємство припинило свою діяльність та архіви не збереглися і місцезнаходження архівних документів невідоме. Проте залишилися працівники підприємства, які можуть підтвердить факт роботи у кооперативі у вказаний період часу. Слід вказати, що підтвердженням періоду роботи з 01.10.1989 року по 26.02.1998 року є запис у трудовій книжці, але відповідач безпідставно не врахував майже 10 річний стаж роботи при нарахуванні пенсії.

Зі змісту ч. З ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 23 Конституції України випливає, що кожна особа пенсійного віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Стаття 19 Конституції України зобов'язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією України чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. З ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження видано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

За правилами п. 4.2 вказаного Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, % фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відповідно до вимог п. 4.3 цього ж Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно вимог п. 4.7 зазначеного Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 64 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтвердженні судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа), які, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 87 цього Кодексу, зокрема, складаються з витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 13, 62, 87, 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-12, п.п. 2.14. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» від 17.08.1993 року, п. 5 Наказу Мінпраці та соцполітики «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» N 224/30 від 30.04.2002 року, п. 2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу», затвержденого Постановою КМ України від 12.08.1993 року, керуючись ст. ст. 10,11, 53, 59, 69, 71, 76, 79, 86, 94, 159-163, КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певні дій - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови у призначенні пенсії з урахуванням заробітної плати період з 01.10.1989 року по 26.02.1998 року, яка нараховувалась за час роботи в кооперативному підприємстві «Металист» згідно запису у трудової книжці.

Зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити пенсію ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, з урахуванням заробітної плати за період з 01.10.1989 року по 26.02.1998 року, яка нараховувалась за час роботи в кооперативному підприємстві «Металист» згідно запису у трудової книжці.

Зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі провести ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, перерахунок з 25.02.2014 року призначеної, пенсії з урахуванням, заробітної плати за період з 01.10.1989 року по 26.02.1998 року, яка нараховувалась за час роботи в в кооперативному підприємстві «Металист» згідно запису у трудової книжці та виплатити виниклу заборгованість.

Стягнути з Державного казначейства України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, Ідентифікаційний номер фізичної особи НОМЕР_1, у відшкодування витрат зі сплати судового збору у розмірі 640 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: