Справа № 800/188/17
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року м. Київ справа № 800/188/17

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. - головуючого,

Бухтіярової І.О., Веденяпіна О.А., Маринчак Н.Є., Приходько І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_6 до Президента України - Порошенка Петра Олексійовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог та на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 (далі - позивач) звернувся до Вищого адміністративного суду України, як суду першої інстанції, з позовом до Президента України - Порошенка Петра Олексійовича, в якому просив:

- визнати бездіяльність Президента України Порошенка Петра Олексійовича (далі відповідач) у зв'язку з ненаданням відповіді на колективну заяву громадян про обмеження доступу до правосуддя від 10.11.2016 року протиправною;

- зобов'язати відповідача надати відповідь на колективну заяву громадян про обмеження доступу до правосуддя від 10.11.2016 року у відповідності до ст. 40 Конституції України і ст. 19 Закону України «Про звернення громадян»;

- визнати бездіяльність відповідача, як гаранта додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина, в зв'язку із неприйняттям заходів по усуненню обмежень конституційних прав позивача на доступ до правосуддя та протидії дискримінації по майновим ознакам - протиправною.

Позов обґрунтовано тим, що всупереч вимог Закону України «Про звернення громадян» колективну заяву громадян про обмеження доступу до правосуддя від 10.11.2016 року Президентом України не розглянуто особисто, натомість відповідь на заяву надано заступником керівника Приймальні Адміністрації Президента України К.Кокарєвим, крім того вказаною особою, в порушення вимог ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», безпідставно передано зазначену заяву на розгляд Секретаріату Кабінету Міністрів України. Також позивач вказує на те, що Президентом України не вжито всіх необхідних заходів з метою поновлення його порушених прав свобод та інтересів.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2017 року закінчено підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Президента України - Порошенка Петра Олексійовича про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги в повному обсязі.

У письмовому запереченні проти позову представник Президента України просить відмовити у задоволенні позову, оскільки до його повноважень не віднесено розгляд звернень громадян.

Представник відповідача у судове засідання 17 серпня 2017 року о 11:00 не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 77). з якого вбачається, що повістка про виклик вручена 20 липня 2017 року.

Частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття в судове засідання представника відповідача, що був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, судом, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивач разом з іншими особами звернувся до Президента України Порошенка Петра Олексійовича із колективною заявою про обмеження доступу до правосуддя, в якій просив негайно вжити заходи щодо поновлення порушених, на думку позивача, прав свобод і інтересів громадян, оскільки встановлені Законом України від 22.05.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» нові ставки судового збору, які значно перевищують мінімальну пенсію, мінімальну зарплату і мінімальний прожитковий мінімум, а також скасування пільг зі сплати судового збору, фактично призводить до дискримінації невизначеного кола осіб за майновою ознакою.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу направлено лист, підписаний заступником керівника Приймальні Адміністрації Президента України К.Кокарєвим, від 07.12.2016 року № 22/052912-13 в якому зазначено про те, що вищевказане звернення щодо удосконалення законодавства України з питань судового збору проаналізовано в межах компетенції у відповідних структурних підрозділах Адміністрації Президента України. Враховуючи на соціально-економічну ситуації в державі, з метою запровадження єдиного підходу до визначення ставок судового збору, що значно підвищить рівень гарантованої Конституцією України доступності правосуддя шляхом кращого забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, матеріально-технічного забезпечення судів, їх фінансової незалежності з ініціативи Кабінету Міністрів України 22.05.2015 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», а тому з огляду на вказане звернення позивача було направлено для відповідного опрацювання до Секретаріату Кабінету Міністрів України.

Встановлені судом обставини сторонами не оспорюються.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

У відповідності до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах відповідно до законів України, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 102 Конституції України визначено, що Президент України є главою держави і виступає від її імені, є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.

Повноваження Президента України визначаються виключно Конституцією України, зокрема, розділом V Конституції України. При цьому інші законодавчі акти не можуть покладати додаткових прав чи обов'язків на главу держави, крім тих, що прямо передбачені нормами Основного Закону України. Про вказане неодноразово наголошувалось у рішеннях Конституційного Суду України від 10.04.2003 року № 7-рп/2003, від 07.04.2004 року № 9-рп/2004, від 16.05.2007 року № 1-рп/2007, від 02.10.2008 року № 19-рп/2008, від 08.10.2008 року № 21-рп/2008.

Згідно частини 2 статті 106 Конституції України Президент України не може передавати свої повноваження іншим особам або органам.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації наданого громадянам Конституцією України права на звернення до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, заявами або клопотаннями щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів чи скаргою про їх порушення визначаються Законом України «Про звернення громадян».

Статтею 1 названого Закону встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Законом України «Про звернення громадян» заява (клопотання) це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 28 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України створює у межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України, для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби.

Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов'язковими до виконання на території України (частина 3 статті 106 Конституції України).

Указом Президента України від 25.02.2010 року № 265/2010 «Про першочергові заходи із забезпечення діяльності Президента України» утворено Адміністрацію Президента України, а Указом Президента України від 02.04.2010 року № 504/2010 «Про Положення про Адміністрацію Президента України» затверджено Положення про Адміністрацію Президента України.

Зазначеними актами Президента України визначені основні завдання цих органів, в тому числі, організація прийому громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян (у тому числі, політичних партій, професійних спілок), підприємств, установ, інших організацій, здійснення обліку і аналізу таких звернень.

Зокрема, підпункту 20 пункту 4 Положення про Адміністрацію Президента України визначено повноваження Адміністрації Президента України щодо організації прийому громадян, які звертаються до Президента України, та розгляду звернень громадян.

Структурним підрозділом Адміністрації Президента України, відповідальним за організацію прийому громадян, є Приймальня Президента України.

Отже в силу встановленого законодавством механізму організація розгляду звернень громадян здійснюється Адміністрацією Президента України.

Таким чином, оскільки Конституція України не містить положень щодо обов'язку Президента України особисто розглядати звернення громадян, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що саме до повноважень Адміністрації Президента України, а не Президента України, відноситься організація розгляду адресованих останньому звернень.

Як вже зазначалось вище звернення адресується органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно з частини 3 статті 7 Законом України «Про звернення громадян» у разі, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Отже, звернення громадян мають розглядати ті органи, до компетенції яких належать порушені в них питання.

Зі змісту пункту 6 Положення про Адміністрацію Президента України вбачається, що у процесі виконання покладених на неї завдань щодо розгляду звернень, які не належать до компетенції Президента України, Адміністрація Президента України взаємодіє в установленому порядку, зокрема, із правоохоронними та іншими державними органами.

Як встановлено судом, адресована Президенту України вищевказана колективна заява Адміністрацією Президента України надіслана за належністю на розгляд до Секретаріату Кабінету Міністрів України.

Враховуючи, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» було прийнято Верховною Радою України саме з ініціативи Кабінету Міністрів України, суд приходить до висновку про правомірність направлення колективного звернення про обмеження доступу до правосуддя для відповідного опрацювання до Секретаріату Кабінету Міністрів України.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Отже Секретаріат Кабінету Міністрів України зобов'язаний розглянути колективну заяву (звернення) громадян про обмеження доступу до правосуддя від 10.11.2016 року та повідомляти позивача про результати такого розгляду та прийняте рішення.

Таким чином, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Президента України - Порошенка Петра Олексійовича, яка полягає у ненаданні відповіді на колективну заяву, та зобов'язання Президента України - Порошенка Петра Олексійовича надати відповідь на заявлене клопотання, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльності Президента України - Порошенка Петра Олексійовича, яка полягає у ненаданні відповіді на колективну заяву, та зобов'язання Президента України - Порошенка Петра Олексійовича надати відповідь на колективну заяву громадян про обмеження доступу до правосуддя від 10.11.2016 року.

Не підлягає задоволенню і позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Президента України - Порошенка Петра Олексійовича, як гаранта додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина, в зв'язку із неприйняттям заходів по усуненню обмежень конституційних прав позивача на доступ до правосуддя та протидії дискримінації по майновим ознакам, оскільки обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) індивідуально виражені права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Проте позивачем не наведено та не підтверджено в чому саме полягало порушення безпосередньо його права на доступ до правосуддя.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6 до Президента України - Порошенка Петра Олексійовича про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

Керуючись статтями 18, 128, 159 - 163, 167, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 до Президента України - Порошенка Петра Олексійовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог та на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, та набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про її перегляд Верховним Судом України, якщо таку заяву не було подано.

Головуючий: І.Я. Олендер

Судді: І.О. Бухтіярова

О.А. Веденяпін

Н.Є. Маринчак

І.В. Приходько