Справа № 802/2019/16-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2019/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

15 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Гіюк Д.М.,

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Косюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2016 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 11.05.2017 року заяву про судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України залишено без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, 17.07.2014 Європейським судом з прав людини прийнято рішення у справі № 25663/02 "Яворовенко та інші проти України", яким зобов'язано державу Україну упродовж трьох місяців виконати рішення національних органів, ухвалені на користь заявників, які підлягають виконанню, та виплатити по 2000 євро кожному із заявників (або його правонаступникам), наведених у Додатку, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових та інших витрат плюс будь-які податки, що можуть нараховуватись заявникам на вищезазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу.

Згідно з Додатком до вищезазначеного рішення Європейського суду з прав людини за заявою ОСОБА_2 підлягають виконанню:

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2006;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.11.2006.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Медведєва О.В. від 13.08.2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 44360795 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "Яворовенко та інші проти України" та зобов'язано боржника добровільно виконати таке рішення у строк, встановлений Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

На час прийняття Вінницьким окружним адміністративним судом постанови від 27.01.2017 року у справі № 802/3745/15-а залишалось невиконаним лише рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року у справі № 2-200/2004 в частині проведення з ОСОБА_2 повного розрахунку.

При цьому постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016 року у справі №802/82/16-а, яка набрала законної сили відповідно до ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016 року, встановлено, що сума заборгованості, яка підлягає виплаті ОСОБА_2 згідно з рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 01.03.2004 року та на виконання РЄСПЛ, є визначеною і становить 1900147,03 грн. Разом із тим, беручи до уваги факт виплати ОСОБА_2 коштів на загальну суму 711 209,73 грн., які входять в суму повного розрахунку при звільненні з ДАК "Укрресурси" станом на жовтень 2015 року, тобто в суму 1 900 147,03 грн., останньому необхідно виплатити заборгованість в сумі 1188937,30 грн.

За наслідками набрання постановою суду від 18.04.2016 року у справі № 802/82/16-а законної сили 24.06.2016 службовою запискою №5023/12.0.1/48-16 Урядовий уповноважений у черговий раз звернувся до Департаменту ДВС з проханням терміново вжити заходів щодо виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року у рамках рішення "Яворовенко та інші проти України".

08.07.2016 року державним виконавцем Департаменту ДВС в адрес Державної казначейської служби України надіслана вимога № 65/23 щодо виконання рішень національного суду, копія якої відома направлялась як Урядовому уповноваженому так і ОСОБА_2

01.08.2016 року державним виконавцем Департаменту ДВС в адрес Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України направлено вимогу № 65/23 щодо проведення дій спрямованих на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року у справі "Яворовенко та інші проти України" щодо перерахування на користь ОСОБА_2 1188937,30 грн. заборгованості, визначеної постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016 року у справі №802/82/16-а, про що також було проінформовано Урядового уповноваженого.

Платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 2994 від 03.08.2016 року позивачу сплачена заборгованість на загальну суму 1188937,30 грн., а іншим платіжним дорученням № 3225 від 22.08.2016 - пеня у розмірі 20,37 грн. за несвоєчасне виконання рішення Суду.

Наведені обставини слугували підставою для прийняття 29.08.2016 Вінницьким окружним адміністративним судом звіту про повне виконання постанови суду від 18.04.2016 №802/82/16-а. Як наслідок - державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС 13.09.2016 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 44360795 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 у справі "Яворовенко та інші проти України" у зв'язку з фактичним повним його виконання, правомірність якої також була підтверджена у судовому порядку.

Не погоджуючись із вказаною постановою державного виконавця від 13.09.2016 року, ОСОБА_2 оскаржив її до Вінницького окружного адміністративного суду, заявивши одночасно і вимогу щодо зобов'язання Департаменту ДВС Мін'юсту України перерахувати кошти в сумі 1441074,23 грн., як складову повного розрахунку, що не виплачена станом на 01.09.2016 року, встановлену рішеннями місцевих судів, що набули законної сили (справа №802/1462/16-а).

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.10.2016 року у справі №802/1462/16-а, яка набрала законної сили відповідно до ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 року, у задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.12.2016 року у відкритті касаційного провадження по даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 відмовлено у зв'язку з її необґрунтованістю.

Окрім того, ухвалою від 16.03.2017 року Верховний Суд України відмовив ОСОБА_2 у допуску справи за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.12.2016 року.

Також варто зазначити, що ухвалою від 21.04.2017 року Вінницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволені заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленим обставинами постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 31.10.2016 року у справі №802/1462/16-а.

Так, відповідачами було вчинено усі необхідні дії, що належать до їх компетенції, з метою забезпечення належної координації та контролю за виконанням рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року, наслідком чого стало закінчення відповідного виконавчого провадження ВП № 44360795 у зв'язку із фактичним повним виконанням рішення Суду.

Позивач, вважаючи, що закінчення виконавчого провадження не перешкоджає продовженню вжиття додаткових заходів індивідуального характеру, спрямованих на повне виконання рішення Європейського суду з прав людини, звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви про судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України суд першої інстанції виходив з того, що рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року є заходом індивідуального характеру, та виконувалось в межах виконавчого провадження ВП №44360795 та згідно матеріалів справи виконано в повному обсязі. Оскільки рішення ЄСПЛ №25663/02 від 17.07.2014 року виконано в повному обсязі, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеної заяви.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Вказані спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законами України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Закон № 3477-IV), "Про виконавче провадження" (далі - Закон №606- XIV), Конвенцією про захист прав та основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 р.), Постановою КМУ від 31.05.2006 року № 784 "Про заходи щодо реалізації Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"" (далі - Постанова № 784), Указом Президента України "Про Державну виконавчу службу України".

В розумінні статті 1 Закону № 3477-IV, рішення - це:

а) остаточне рішення Європейського суду з прав людини у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

б) остаточне рішення Європейського суду з прав людини щодо справедливої сатисфакції у справі проти України;

в) рішення Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання у справі проти України;

г) рішення Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України.

Органом представництва, згідно визначення, наведеного у цій же нормі - визначено орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень.

В свою чергу, відповідно до пункту 1 Постанови №784, на Міністерство юстиції покладено функції органу, відповідального за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання його рішень. При цьому, пунктом 3 цієї ж Постанови установлено, що представництво України в Європейському суді з прав людини у разі розгляду питань дотримання нею Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та звітування про хід виконання рішень Європейського суду з прав людини у справах проти України здійснюється в установленому порядку Міністерством юстиції України через Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 3 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" виконання Рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у рішенні.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" з метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру, якими є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції; б) інші заходи, передбачені у Рішенні.

Статтею 11 цього ж Закону визначено, що протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права порушити провадження про перегляд справи та/або про його право на відновлення провадження відповідно до чинного законодавства;

б) повідомляє органи, які є відповідальними за виконання передбачених у Рішенні додаткових заходів індивідуального характеру, про зміст, порядок і строки виконання цих заходів. До повідомлення додається переклад Рішення, автентичність якого засвідчується Органом представництва.

Контроль за виконанням додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у Рішенні, що здійснюються під наглядом Комітету міністрів Ради Європи, покладається на Орган представництва.

Орган представництва в рамках здійснення передбаченого частиною другою цієї статті контролю має право отримувати від органів, які є відповідальними за виконання додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у Рішенні, інформацію про хід і наслідки виконання таких заходів, а також вносити Прем'єр-міністрові України подання щодо забезпечення виконання додаткових заходів індивідуального характеру.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2006 № 784 "Про заходи щодо реалізації Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на Міністерство юстиції покладено функції органу, відповідального за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання його рішень.

Згідно п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2006 р. № 784 "Про заходи щодо реалізації Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" представництво України в Європейському суді з прав людини та звітування про хід виконання рішень Європейського суду з прав людини у справах, в яких Україна є стороною, здійснюється в установленому порядку Міністерством юстиції через Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 784 від 31.05.2006 (далі - Положення №784), основними завданнями Уповноваженої особи є координація роботи, пов'язаної з підготовкою матеріалів для розгляду справ у Суді та виконанням його рішень, співпраця з цією метою з іншими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно з підпунктом 7-1 пункту 5 цього ж Положення Уповноважена особа відповідно до покладених на неї завдань координує виконання рішень Суду, які є тлумаченням норм Конвенції та її невід'ємною частиною, містять норми права та підлягають застосуванню в порядку виконання міжнародних договорів.

В той же час пунктом 9 частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Відповідно до частини шостої статті 83 "Про виконавче провадження" контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби.

Згідно з пунктом 3.10 Положення про Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №1134/к від 16.04.2015, до основних функцій Департаменту, крім іншого, відноситься організація та контроль роботи державних виконавців, вжиття заходів щодо її поліпшення, здійснення керівництва та проведення перевірки діяльності структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують здійснення повноважень у сфері організації примусового виконання рішень.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.01.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Г.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №50963031, оскільки постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2016 у справі №802/3745/15-а (виконавчий лист №802/3745/15-а, виданий 12.04.2016 Вінницьким апеляційним адміністративним судом, де боржником є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України) фактично виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом під час виконання вказаного рішення Європейського суду з прав людини у виконавчому провадженні ВП №44360795.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності Урядового уповноваженого у справах Європейського суду та Департаменту ДВС Мін'юсту щодо відсутності контролю і координації дій при виконанні рішення Європейського суду з прав людини у справі "Яворовенко та інші проти України" від 17.07.2014 № 25663/02, в частині, що до цього часу є невиконана, є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо відмови у задоволенні вимог позивача в частині зобов'язання обох відповідачів виконати судове рішення, зазначаючи наступне.

Так, положеннями ч. 9 ст. 267 КАС України надано право позивачу звернутися з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. Водночас набрання рішенням суду законної сили породжує такі правові наслідки: вирішується спір між сторонами, рішення суду стає загальнообов'язковою, є незмінною та остаточною та може бути виконана примусово.

Суб'єкт владних повноважень не може бути зобов'язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання постанови суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Вірним є також висновок суду першої інстанції, щодо відмови у задоволенні вимог позивача встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Так, відповідно до частини першої статті 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем, можливо лише під час ухвалення судового рішення.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджують порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 серпня 2017 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Сапальова Т.В.