Справа № 2-а-1763/2010
Суддя: Линник О. С.
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тростянецький районний суд Сумської області
справа № 2-а-1763/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2010 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючої судді Линник О.С., при секретарі Долі Н.В., з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Охтирського взводу ДПС ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адмінвідповідальності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до інспектора ДПС Охтирського взводу ДПС ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адмінвідповідальності, в якій зазначає, що відповідачем на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, з чим позивач не згоден, оскільки вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Так, 19 листопада 2010 року він, керуючи автомобілем Опель д/н 19328СА рухався за напрямком з м.Охтирки в м.Тростянець зі швидкістю в межах 55-60 км/год позаду іншого автомобіля. При вїзді в Тростянець він був зупинений працівниками ДАІ, які стояли на узбіччі дороги. На прохання позивача пояснити причину зупинення працівник ДАІ пояснив, що він перевищив встановлену швидкість, їхавши на ділянці дороги, де обмежена максимальна швидкість руху 60 км/год зі швидкістю 99 км/год, чим перевищив дозволену швидкість руху на 39 км/год. Швидкість виміряна інспектором ДПС була зроблена до знаку, що інформує про початок населеного пункту, де дозволяється їхати зі швидкістю 90 км/год, про що позивач зазначив в протоколі. Крім того, позивач рухався позаду іншого автомобіля, встановити, що швидкість заміряна приладом Беркут належить саме автомобілю позивача неможливо. Відповідач не надав йому документів на підтвердження своєчасності проходження перевірки та державної метрологічної атестації вимірювального приладу Беркут, інспектор не зазначив у протоколі свідків, які могли б підтвердити факт скоєного правопорушення позивачем. Також відповідач не мав права притягувати позивача до адмінвідповідальності на вїзді у населений пункт на відстані меншій ніж 1000 м від його початку, як то передбачено пунктом 1.4 Розпорядженням МВС №466 від 21.05.2009 р. Відповідач не надав позивачеві оглянути документи на підтвердження своєчасного проходження перевірки та державної метрологічної атестації вимірювального приладу. Позивач просить скасувати незаконну постанову та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги, пояснив, що 19 листопада 2010 року він, керуючи автомобілем Опель д/н 19328СА рухався за напрямком з м. Охтирки в м. Тростянець позаду іншого автомобіля. При вїзді в Тростянець він був зупинений працівником ДАІ, який склав протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за перевищення швидкості. Однак позивач швидкість не перевищував, і на вимогу надати докази у підтвердження, інспектор лише показав прилад Беркут, на якому було зафіксовано швидкість руху та час, сертифікат на прилад не представив. Позивач не погодився із діями інспектора, та свої пояснення написав у протоколі. Крім того, позивач вказує, що неможливо достовірно встановити, чия швидкість була заміряна приладом, чи його автомобіля, чи автомобіля, що рухався попереду, чи швидкість автомобіля до початку населеного пункту. Від дорожнього знаку про початок населеного пункту та до місця перебування інспектора була відстань у 300 м, так як її заміряв згодом позивач, а прилад Беркут фіксує швидкість автомобілів до 400 м. Хижняк просить скасувати постанову та провадження у справі закрити у звязку із відсутність у його діях складу адмінправопорушення.

Відповідач у судовому засідання позовні вимоги не визнав та показав, що він ніс патрулювання на 62 км автодороги Суми-Полтава, на відстані за 400 м від початку дії знаку початок населеного пункту м.Тростянець та о 00-32 годині 19.11.2010 р. зафіксував за допомогою приладу Беркут перевищення швидкості автомобілем під керуванням ОСОБА_1 приблизно за 10 м від початку дії знаку населеного пункту м. Тростянець. Швидкість приладом була зафіксована 99 км/год. Після зупинки транспортного засобу він пояснив водієві причину зупинки, склав протокол про притягнення до адмінвідповідальності водія, склав постанову, які вручив водієві.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм обставини.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що вони їхала разом із ОСОБА_1 на автомобілі, та біля газової заправки їх зупинив працівник ДАІ. Водій пішов із інспектором, та про що вони розмовляли свідки не чули, але коли ОСОБА_1 повернувся, то розповів, що на нього складено матеріали про перевищення швидкості. Свідки стверджували, що вони їхали позаду іншого автомобіля, якого інспектор не зупинив.

Судом встановлено, що інспектором Охтирського взводу ДПС при УДАІ ГУМВС України в Сумській області ОСОБА_2 19.11.2010 року було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВМ № 085871 за ст.122 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 про те, що 19.11.10 р. о 00 год. 32 хв. на 62 км автодороги Полтава-Суми, керуючи автомобілем Опель д/н 19328СА в м. Тростянець перевищив швидкість на 39 км/год, рухався зі швидкістю 99 км/год, швидкість вимірювалася приладом Беркут № 0601002. В протоколі мається підпис позивача про те, що він з порушенням не згоден, швидкість була виміряна інспектором до знаку Тростянець, де дозволяється їхати із такою швидкістю (а.с.4).

Одразу, після складання протоколу інспектор Кваша В.В. виніс 19.11.2010 року постанову серії ВМ1 №030696 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України, за правопорушення, скоєне ОСОБА_1 при обставинах, викладених у протоколі від 19.11.2010 року. За вказане правопорушення на водія накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. У постанові міститься запис про те, що ОСОБА_1 отримав постанову 19.11.10 р., про що мається його підпис (а.с.5).

Відповідачем були надані докази у підтвердження свого рішення план розстановки несення служби особовим складом Охтирського взводу ДПС ДАІ УМВС України від 18.11.2010 р., із якого вбачається, що відповідач проводив відпрацювання за маршрутом №5 із 23-00 год до 07-00 год на автодорозі Суми-Полтава, Харків-Охтирка (а.с.25). Також надане свідоцтво про визнання Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, видане 07.11.2005 р., відповідно до якого вимірювач швидкості радіолокаційний прилад Беркут зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером 25783-03 (а.с.27). Свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки від 14.09.2010 р. підтверджено, що дистанційний вимірювач швидкості Беркут № 0601002, власником якого є УДАІ УМВС України в Сумській області визнаний придатним до застосування до 14 вересня 2011 року (а.с. 28).

Відповідачем надане інструкція до експлуатації прилада Беркут, із якої вбачається, що максимальна дальність дії приладу на рівній дорозі не менше 400 м , диапазон вимірювання швидкості від 20 до 250 км/год, похибка вимірювання швидкості не більше +- 1 км/год (а.с.26).

Як встановлено звітом порушень швидкості, складеним інспектором Кваша за час патрулювання із 18 11.10 р. по 19.11.10 р. зафіксовано 4 порушення, зокрема о 00 год. 32 хв. зафіксована швидкість руху автомобіля порушника 99 км/год. (а.с.29).

У відповідності до ст.161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, як то пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази надаються суду особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, відповідач надав суду на виконання вимог ст. 71 КАС України всі докази, передбачені ст.251 КпАП України, щодо скоєння ОСОБА_1 адмінправопорушення. Суд вважає, що наданими відповідачем доказами повністю підтверджений факт порушення водієм п. 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. Так, суд критично відноситься до показів свідків про те, що перед вїздом у м.Тростянець вони рухалися позаду іншого автомобіля, оскільки про вказані суттєві обставини сам водій не зазначив у протоколі, інспектор заперечує наявність іншого автомобіля. Сам позивач у протоколі вказував, що швидкість його автомобіля була зафіксована ще перед початком дії знаку населеного пункту, однак доказів у підтвердження вказаної обставини суду не надав.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7, 11, 70, 71, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора ДПС Охтирського взводу ДПС ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адмінвідповідальності відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя