Справа № 727/4435/17
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/4435/17

Головуючий у 1-й інстанції: Слободян Г.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

16 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Сапальової Т.В. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Гіюк Д.М.,

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання незаконними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2017 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання незаконними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.06.2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Позивач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що згідно постанови Верховної ради України про звільнення суддів від 08.09.2016 року ОСОБА_3 звільнено з посади судді.

На підставі наказу голови Апеляційного суду Чернівецької області від 26.09.2016 року ОСОБА_3 відраховано зі штату суддів апеляційного суду Чернівецької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

27.03.2016 року позивач звернувся з письмовою заявою встановленого зразку про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27.09.2016 року № 05-23/5/2016 стаж роботи ОСОБА_3, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 30 років 1 місяць, в тому числі на посаді судді - 13 років 2 місяці.

Відповідно до розрахунку стажу судді що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3 визначено стаж останнього за період його трудової діяльності. Усього стаж роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання станом на 26.09.2016 року становить 30 років 1 місяць та 23 дні. Позивачем надано копію трудової книжки, що підтверджує його трудовий стаж.

03.01.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання розрахунку розміру грошового утримання судді яке йому виплачувалося з вересня 2016 року помісячно з зазначенням відсотку від грошового заробітку діючого судді.

16.01.2017 року ОСОБА_3 було отримано відповідь за № 2/Б-11. Повторне звернення позивача до Головного управління ПФУ в Чернівецькій області мало місце 26.03.2017 року в якому ОСОБА_3 просив, починаючи з 27.09.2016 року провести перерахунок розміру призначеного йому довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90% заробітку діючого судді та виплатити різницю недоотриманої ним суми.

У відповідь на звернення позивача, Головним управлінням ПФУ в Чернівецькій області 11.04.2016 року за № 191/Б-11 було надано відмову.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв не на підставі, не в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Згідно із ч. 1 ст. 109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI (Закон №2453) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Частиною 1 ст. 131 № 2453 визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Так, п. 11 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом, статтями 43 Закону України "Про статус суддів" (Закон втратив чинність 30.07.2010 року; стаття 43 Закону України "Про статус суддів" втратила чинність 01.01.2011 року) та постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів". При цьому, будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Згідно із ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" передбачено, що суддя у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" (в редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів" від 24.02.1994 року №4015-XII, чинної до 31.07.2010 року) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Тобто, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та періоду проходження строкової служби.

Згідно з п. 3.1 постанови № 865 Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", що діяла на час набуття позивачем права на довічне грошове утримання, (втратила чинність 01.12.2010 року) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу 2 розділу 11 "Прикінцеві та перехідні положення", Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої, Конституцією України та законами України відокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, в тому числі і Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається.

Аналізуючи вищезазначені норми, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що до стажу роботи на посаді судді що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3 підлягає зарахуванню календарний період проходження строкової військової служби та навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Дзержинського та роботи в органах прокуратури (в тому числі стажу роботи на посаді судді 13 років 2 місяці), що в загальному розмірі складає 34 роки 22 дні, і дає позивачу право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді.

Враховуючи наведене, висновки суду про наявність підстав для задоволення позову узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги їх висновків не спростовують, а тому апеляційна скарга є необґрунтованою.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 червня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 22 серпня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5