Справа № 361/4938/17
Суддя: Петришин Н. М.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/4938/17
провадження № 2-а/361/524/17
УХВАЛА

22 серпня 2017 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. розглянувши позовну заяву Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Броварської міської ради Київської області до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про зобовязання знесення самочинного будівництва,

в с т а н о в и в :

До Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов вищевказаний адміністративний позов Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Броварської міської ради Київської області.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України визначено, справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 17 КАС, компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 50 КАС, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб'єкта владних повноважень, в яких одночасно можуть бути відповідачами фізичні особи, в чітко визначених законами України випадках.

Так, згідно з частиною першою статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI, у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Разом з цим, у положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), поняття самочинного будівництва визначається через сукупність його основних ознак, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визнаний самочинним, зокрема якщо такий об'єкт: 1) збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) збудований без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано всі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

При цьому, за змістом статті 177 ЦК України об'єкти самочинного будівництва належать до об'єктів цивільних прав.

З урахуванням норм частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, частини першої статті 15 ЦК правом звернення до суду за захистом наділені: особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів; органи і особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що спір за позовом відділу державного архітектурно-будівельного контролю про зобов'язання знесення самочинного будівництва підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов'язаний з вирішенням питання щодо речового права.

Ураховуючи зазначене, приходжу до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 09.11.2016 (справа №6-1403цс16), яка прийнята колегією суддів Судової палати у цивільних справах та в постанові від 15.11.2016 (справа №21-1959а16), яка прийнята колегією суддів Судової палати в адміністративних справах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 109 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Броварської міської ради Київської області до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про зобовязання знесення самочинного будівництва .

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.М.Петришин