Справа № 346/6007/16-а
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/4973/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі ОСОБА_3) з вимогами визнати неправомірними дії відповідача щодо проведення перерахунку і виплати пенсії їй з 01.07.2016 з обмеженням максимальним розміром у 10740.00 грн, встановленим ч.1 ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону від 24.12.2015 №911-VІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» №928-VІІІ від 25.12.2015 та відмови їй здійснити перерахунок пенсії, виходячи із фактичної заробітної плати в зоні відчуження на підставі довідки № 13 від 08.06.2016, виданої регіональною комісією з визначення даних про заробітну плату при Івано-Франківській облдержадміністрації з 01.09.2013 і виплату різниці між розміром пенсії, яку мала б отримати з 01.09.2013 у 12429,03 грн по даний час в результаті перерахунку, і розміром пенсії, яку вона фактично отримувала з 01.09.2013 по даний час; зобов'язати ОСОБА_3 здійснити перерахунок її пенсії за період з 01.09.2013 по час винесення судом рішення, виходячи із фактичної заробітної плати в зоні відчуження на підставі довідки № 13 від 08.06.2016, виданої регіональною комісією з визначення даних про заробітну плату при Івано-Франківській облдержадміністрації та виплату різниці між розміром пенсії, яку вона мала б отримати з 01.09.2013 в розмірі 12429,03 грн по листопад 2016 року включно з врахуванням виплачених сум з 01.09.2013 на загальну суму 288 956,32 грн, а також по час винесення судом рішення в результаті перерахунку, з врахуванням виплачених сум з 01.12.2016 по час винесення судом рішення, з подальшою виплатою пенсії у розмірі, встановленому після її перерахунку без обмеження максимального розміру пенсії.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.03.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено з тих підстав, що позивачу пенсія була нарахована у відповідності до вимог норм чинного законодавства з часу звернення за перерахунком, а законні підстави для виплати пенсії за минулий час у нарахованому з 01.07.2016 розмірі відсутні. Рішення господарських судів не встановлюють вину відповідача у перерахунку пенсії позивача у 2013 році.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що ухвалена з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначила, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову, не перевірив жодної з обставин, перелічених ч. 2 ст. 2 КАС України. У мотивувальній частині постанови суд не зробив жодних висновків стосовно законності чи незаконності оскаржуваних рішень відповідача, їх обґрунтованості, наявності або відсутності несправедливої дискримінації пенсіонерів. Суд не дав належної правової оцінки основним положенням позовної заяви та запереченням відповідача, тому вважає оскаржувану постанову незаконною і необґрунтованою.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить з положень ч. 1 ст. 195 КАС України, згідно з яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1, інвалідом 2 групи з числа учасників ліквідації аварії на ЧАЕС.

З 22.01.1997 позивачу призначено пенсію по інвалідності, повязаної з виконанням обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсію призначено на підставі поданих заявницею документів, з врахуванням довідки про заробітну плату № 1164 від 11.08.1997 за період з 25.06.1987 по 26.07.1987, виданої державним торгівельним підприємством «Чорнобиль»

З метою перевірки достовірності даних, вказаних у довідці про заробітну плату № 1164 від 11.08.1997 відповідачем 03.07.2013 направлено запит до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спец комбінат» (далі - ДСП «ЧСК») на проведення зустрічної перевірки, на який ДСП «ЧСК» в липні 2013 року ОСОБА_3 було видано копії первинних документів, а саме: копії табелю робочого часу і довідку про заробітну плату № 17/428-13 від 24.07.2013, де застосовується коефіцієнт кратності 2, а раніше видану довідку № 1164 від 11.08.1997 ДСП «ЧСК» визнано недійсною. У звязку з тим ОСОБА_3 з 01.09.2013 проведено перерахунок пенсії позивачки у відповідності до вищевказаної довідки, який призвів до зменшення розміру її пенсії.

05.07.2016 позивач у встановленому порядку і за встановленою формою звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з більшого заробітку, представивши довідку про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 08.06.2016 № 13, видану Комісією з визначення даних про заробітну плату, одержану особою за роботу в зоні відчуження при Івано-Франківській облдержадміністрації.

Перерахунок пенсії позивачу ОСОБА_3 проведено з 01.07.2016 відповідно до ч.4 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі, розрахованому із осучасненого середньомісячного заробітку 15061,79 грн, який становить 12429,03 грн, в тому числі: основний розмір пенсії - 12049,43 грн. (15061,79 - осучаснена заробітне плата х 80 % - відсоток втрати працездатності); додаткова пенсія інваліду 2 групи внаслідок ЧК - 379,60 грн. З 01.07.2016 позивачу здійснено доплату до перерахованого розміру пенсії в загальному розмірі 10740,00 грн відповідно до Закону України «Про Державний бюджет Україні на 2016 рік» від 25.12.2015 за № 928-VІІІ.

Не погоджуючись з таким перерахунком ОСОБА_3 пенсії, позивач звернулась з позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що позивачу пенсія була нарахована у відповідності до вимог норм чинного законодавства з часу звернення за перерахунком. Законні підстави для виплати пенсії за минулий час у нарахованому з 01.07.2016р. розмірі відсутні.

Колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, звертаючи увагу на встановлені обставини у справі та норми права, що врегульовують дані правовідносини.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону країни «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до п.4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

За приписами ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії провадиться при виникненні права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.

ОСОБА_3 перераховано розмір пенсії позивача з 01.07.2016.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтв чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зокрема, пунктом 3 визначено, що у разі, коли особа пропрацювала менше календарного місяця у 1986-1990 роках, пенсія може обчислюватись за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Згідно п.5 цього Порядку, у разі коли кількість відпрацьованих днів у неповному календарному місяці роботи більш як 25,4 пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за фактично відпрацьований час.

Як встановлено судом, довідка, на підставі якої позивач просить перерахувати пенсію, видана 08.06.2016, а заява про перерахунок пенсії подана 05.07.2016, отже відсутні підстави для перерахунку пенсії з 01.09.2013, а тому ОСОБА_3 правомірно проведено перерахунок спірної пенсії з 01.07.2016 у відповідності до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Перерахований відповідачем розмір пенсії позивача становить 12429,03 грн.

Щодо розміру перерахованої спірної пенсії необхідно врахувати, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», від 25.12.2015 №928-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2016, внесено зміни у ч. 3 ст. 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058- IV, згідно яких Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Вказані зміни до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» неконституційними не визнавались, а тому підлягають застосуванню. З тих підстав колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що в ОСОБА_3 були відсутні правові підстави для застосування виплати пенсії з обмеженням максимального розміру у сумі 10740,00 грн.

Також не є слушними доводи апелянта щодо зобовязання ОСОБА_3 здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки № 13 від 08.06.2016 не з урахуванням дати звернення за таким перерахунком (05.07.2016), а з 01.09.2013, що суперечить ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та п.4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Необхідно зазначити, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_2, звертаючись 08.06.2016 до відповідача про перерахунок пенсії із заявою встановленого зразка, вказувала щодо його проведення з 01.09.2013. При огляді пенсійної справи судом першої інстанції було встановлено, що заява з такими вимогами відсутня.

Суд не приймає до уваги й посилання на статтю 46 Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки пенсія за минулий час виплачується лише та, що була нарахована.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч.1 ст.2 цього ж Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Із наведених положень убачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Таким чином, підставами для визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеної законом компетенції органу. Крім того, обов'язковою умовою визнання дій неправомірними є порушення прав та законних інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

В звязку з наведеним колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 діяло в спірних правовідносинах діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанова суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 року у справі № 346/6007/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текст виготовлено 22.08.2017р.