Справа № 2-а-571/10
Суддя: Висоцька Г. А.
Дата ухвалення: 2010-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-571/10
ПОСТАНОВА

іменем України

"17" листопада 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Висоцької Г.А.

при секретарі - Будім І.С.,

за участю позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області, Кабінету Міністрів України про захист соціальних прав,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську Миколаївської області про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання здійснити нарахування підвищення до пенсії дітям війни та забезпечити їх виплату.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що є дитиною війни, і отримує пенсію, яку відповідач в 2007 році не призначав та не проводив нарахування щомісячного підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни " у зв'язку з тим, що Законами України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" була призупинена дія ст. 6 цього Закону.

Посилаючись на те, що управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області з 09.07.2007 року у зв'язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення про визнання неконституційним положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про призупинення дії ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не призначив зазначене підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому Законом України "Про соціальний захист дітей війни", а Кабінет Міністрів України не виділив кошти на ці цілі, позивач просить позов задовольнити.

Вимогу щодо поновлення строку звернення до суду за захистом порушеного права позивач мотивував тим, що про порушення свого права з засобів масової інформації.

26.11.2008 року позивачка змінила спосіб захисту порушеного права з зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії дітям війни на стягнення недоплаченого підвищення до пенсії дітям війни і збільшили розмір цих позовних вимог до відповідачів за період з 01.01.2007 року по жовтень 2008 року.

Ухвалою суду від 04 листопада 2008 року справа була об'єднана в одне провадження з іншими аналогічними адміністративними справами за позовами фізичних осіб - дітей війни до управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську Миколаївської області, Кабінету Міністрів України про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити нарахування підвищення до пенсії дітям війни та забезпечення їх виплати.

16 грудня 2008 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області було винесено постанову по справі, яка в подальшому була скасована ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2010 р., а справа - направлена на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 17.11.2010 року вимоги позивачів - дітей війни були роз'єднані в окремі провадження.

В судове засідання позивачка не з"явилася, від неї надійшла заява про підтримання позову і клопотання про слухання справи у її відсутність.

Представник відповідача - Пенсійного Фонду України у Вознесенському районі Миколаївської області - в судове засідання не з'явився, надав суду письмове заперечення про невизнання позову, зазначивши, що після прийняття 09.07.2007 року та 22.05.2008 року рішень Конституційним Судом України по справі про соціальні пільги змін в Державний бюджет України щодо механізму встановлення розміру підвищення до пенсії дітям війни через законодавче врегулювання розміру мінімальної пенсії за віком для обчислення підвищень до пенсії особам, яким встановлено статус "дитина війни" та збільшення коштів на ці цілі з Державного Бюджету України внесено не було, що унеможливлює реалізацію права на нарахування підвищення до пенсії дітям війни. Крім того, представник відповідача вказував на пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом порушеного права.

Представник Кабінету Міністрів України в судове засідання не з"явився, надіслав на адресу суду клопотання про слухання справи у їх відсутність, зазначив, що позов не визнають.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Позивач є отримувачем пенсії та дитиною війни, якому Управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області не призначало протягом 2007-2008 років та не проводило нарахування підвищення до пенсії.

Положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. зупинено на 2007 р. з урахуванням ст. 111 названого вище Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р. № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення пункту 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено на 2007 р. дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. з урахуванням ст. 111 цього ж Закону.

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 р. "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни викладено в іншій редакції, яка зазначає виплату цього підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни (10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни.

Зазначені рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, в межах позовних вимог право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р., мають діти війни з 9 липня по 31 грудня 2007 р., з 22 травня по 31 грудня 2008 р.

Вимога позивача щодо нарахування підвищення до пенсії дітям війни за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року є обґрунтованою і суд вважає за необхідне зобовязати управління Пенсійного Фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області здійснити перерахунок та виплату розміру щомісячного підвищення до пенсії дітям війни.

В задоволенні вимог позивача до Кабінету Міністрів України належить відмовити оскільки до його компетенції не відноситься питання нарахування та виплати щомісячного підвищення до пенсії дітям війни.

Відповідно до чинної на час звернення позивача до суду редакції ч. 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов міг бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом, або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав особи встановлювався річний строк, який, якщо не встановлено інше, та обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися (а не могла дізнатися) про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з чинної на час звернення позивача до суду редакції ст. 100 ч. 1 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Зважаючи на зміст зазначеної норми, її положення про правові наслідки спливу строку позовної давності можуть застосовуватися лише в тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного адміністративного права і факт його порушення або оспорювання,

Відповідач - управління ПФУ в м. Вознесенську - наполягав на застосуванні наслідків пропущення позивачем строку на звернення з позовом до суду.

Для правильного обчислення позовної давності важливим є визначення її початкового моменту. Виходячи з вимог ст. 99 ч. 2 КАС України початок перебігу строку звернення до суду, суд пов'язує не з фактом обізнаності особи, якій належить порушене право в зв'язку з тим, що цей суб'єктивний момент є результатом недбалого ставлення особи до охорони власних прав, а з моменту, коли вона повинна була дізнатися про таке порушення. Об'єктивними даними про цей момент є актуальність положень рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року (офіційне опублікування в Офіційному Віснику України № 52 від 27.07.2007 року), які широко обговорювалися в Україні засобами масової інформації, на телебаченні на той час, а тому позивач не міг не знати про факт порушення його прав, адже з моменту публікації цього рішення в офіційному виданні вважається, що це рішення було доведене до невизначеного кола осіб, тобто до всього населення України, включаючи і позивачку.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Управління Пенсійного Фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області, Кабінету Міністрів України про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити нарахування підвищення до пенсії дітям війни за період з 01 січня 2007 року по 09 липня 2007 року з 01 січня 2008 року по 22.05.2008 року в зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області Кабінету Міністрів України про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити нарахування підвищення до пенсії дітям війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в зв'язку з пропуском строку на звернення до адміністративного суду.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області з 22.05.2008 року щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії дітям війни протиправною.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м. Вознесенську Миколаївської області здійснити нарахування та виплату з 22.05.2008 року ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії дітям війни у відповідності до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року.

В позові ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною та стягнення з Кабінету Міністрів України недоплаченого підвищення до пенсії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Одеський апеляційний адміністративний суд через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Висоцька Г.А.