Справа № 810/1901/17
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/1901/17

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року № 810/1901/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Панченко Н.Д, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техкомплект» до Вишгородської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що контролюючий орган дійшов помилкових висновків про порушення ТОВ «Технокомплект» строків реєстрації податкових накладних, оскільки не врахував істотних обставин, що мали значення для прийняття рішення.

Відповідач позов не визнав, на обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що у ході камеральної перевірки було встановлено факт порушення позивачем вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що полягає у несвоєчасній реєстрації податкових накладних №25 від 06.07.2016; №17 від 27.10.2016; №21 від 10.11.2016. Таким чином відповідач вважає, що правомірно застосував до позивача штрафні санкції.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд за письмовим клопотанням позивача ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

13 грудня 2016 року Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку податкової звітності ТОВ «Техкомплект» з податку на додану вартість за липень-листопад 2016 року, результати якої оформлені Актом від 13.12.2016 №000046/10-14/20616482 (а.с. 10-11).

Перевіркою виявлено порушення позивачем вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що полягає у порушенні строків реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Так, контролюючим органом встановлено, що податкова накладна №25, виписана 06.07.2016, зареєстрована у ЄРПН 14.09.2016, тобто із затримкою на 70 днів; податкова накладна №17, виписана 27.10.2016, зареєстрована у ЄРПН 14.11.2016, тобто із затримкою на 18 днів; податкова накладна №21, виписана 10.11.2016, зареєстрована у ЄРПН 30.11.2016, тобто із затримкою на 20 днів.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов’язань платник податку зобов’язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов’язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов’язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Отже, за наслідками здійснення операцій, що є об’єктом оподаткування податком на додану вартість, платник податку – продавець (постачальник) у день виникнення податкових зобов’язань з ПДВ зобов’язаний скласти податкову накладну та зареєструвати її у Єдиному реєстрі податкових накладних у строк, що не перевищує 15 календарних днів, наступних за датою її складання.

Невиконання платником податку обов’язку з реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних виключає можливість віднесення продавцем вказаних у такій податковій накладній сум ПДВ до податкового кредиту та є підставою для застосування до продавця (постачальника) штрафних санкцій.

Так, відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов’язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Як вбачається з Акта перевірки, штрафні санкції позивачеві визначено у зв’язку з порушенням граничних строків реєстрації податкових накладних №25 від 06.07.2016 на суму 595’ 998,00 грн., у тому числі ПДВ 99’ 333,00 грн.; №17 від 27.10.2016 на суму 2’ 506’000,00 грн., у тому числі ПДВ 417’ 666,67 грн. та №21 від 10.11.2016 на суму 262’ 260,00 грн., у тому числі ПДВ 43’ 710,00 грн.

Суд зазначає, що з урахуванням вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, граничним строком реєстрації у ЄРПН податкової накладної №25 від 06.07.2016 є 21.07.2016; граничним строком реєстрації у ЄРПН податкової накладної №17 від 27.10.2016 є 11.11.2016; граничним строком реєстрації у ЄРПН податкової накладної №21 від 10.11.2016 є 25.11.2016.

Як вбачається з матеріалів справи, податкову накладну №25 від 06.07.2016 у ЄРПН позивач зареєстрував 14.09.2016, що підтверджується квитанцією №1 (а.с. 26), тобто із затримкою у 53 дні; податкову накладну №17 від 27.10.2016 у ЄРПН позивач зареєстрував 14.11.2016, що підтверджується квитанцією №1 (а.с. 30), тобто із затримкою у 3 дні; податкову накладну №21 від 10.11.2016 у ЄРПН позивач зареєстрував 30.11.2016, що підтверджується квитанцією №1 (а.с. 33), тобто із затримкою у 5 днів.

Таким чином доказами, наявними у матеріалах справи, підтверджується висновок контролюючого органу про порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Одночасно з цим, суд зазначає, що обраховуючи кількість днів затримки, відповідач в акті перевірки припустився помилок.

Так, з таблиці, що міститься в Акті перевірки, судом з’ясовано, що визначаючи кількість днів затримки реєстрації податкових накладних у ЄРПН, контролюючий орган помилково виходив з кількості календарних днів, що минули з дати складання податкової накладної по дату її реєстрації.

Суд зазначає, що для цілей визначення кількості днів затримки реєстрації податкових накладних перебіг строку починається наступного дня після закінчення граничного строку реєстрації податкової накладної, тобто на 16-й день дня складання податкової накладної.

Незважаючи на викладені помилки судом встановлено, що приймаючи оспорюване податкове повідомлення-рішення, контролюючий орган вірно розрахував суму штрафних санкцій, що підлягають застосуванню до позивача.

У позовній заяві позивач зауважує, що контролюючий орган зазначаючи про затримку реєстрації податкової накладної №25 від 06.07.2016 не врахував тієї обставини, що фактично таку накладу було складено 31.08.2016 у зв’язку із з виправленням помилок у податковій накладній №15 від 05.07.2016.

Суд зазначає, що фактична дата складання податкової накладної не має правового значення для цілей визначення граничної дати реєстрації податкової накладної.

Так, у пункті 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов’язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.

Водночас, згідно з приписами пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Таким чином, початок перебігу, визначеного у пункті 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, строку для реєстрації податкової накладної пов’язано з датою виникнення податкових зобов’язань, а не з датою, коли платник податків фактично створив у відповідному програмному забезпеченні податкову накладну.

Оскільки датою виникнення у позивача податкових зобов’язань за податковою накладною №25 від 06.07.2016 є 06.07.2016, граничним строком її реєстрації у ЄРПН є 21.07.2016.

Суд також критично ставиться до доводів позивача щодо некоректної роботи програмного забезпечення «M.E.Doс», позаяк жодних належних доказів на підтвердження вказаних обставин позивач не надав.

Більш того, з письмових пояснень бухгалтера підприємства слідує, що у телефонній консультації служба підтримки розробника «M.E.Doс» повідомила, що некоректна робота програмного забезпечення може бути пов’язана з перебоями мережі Інтернет або з перебоями на стороні центрального шлюзу ДФС.

З цих же пояснень слідує, що жодних дій, направлених на відновлення роботи програмного забезпечення «M.E.Doс» позивач не вчиняв.

Інші доводи позивача, суть яких зводиться до відсутності завданої державі або покупцям шкоди, не заслуговують уваги, оскільки не спростовують встановлених під час перевірки порушень.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних і достатніх доказів, які б спростували доводи відповідача, позивач не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Доказів понесення відповідачем витрат пов’язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128,159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.07.2017