Справа № 804/3702/17
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 р. Справа № 804/3702/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
при секретаріТрошиній А.С.
представника позивача представника позивача представника позивача представника відповідача Дзюби М.О. Прядко Ж.М. Гавеля Д.В. Немченко К.І.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили суд задовольнити позов.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки позивачем порушено вимоги податкового законодавства, а саме відбулось заниження суми авансового внеску при виплаті дивідендів, нарахованої за результатами останнього (звітного) періоду, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток на 58 903 706 грн.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
В період з 10.02.2017 року по 10.03.2017 року на підставі та у порядку ст. 76, п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток за 2016 рік ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», за результатами якої складено акт перевірки № 137/28-10-46-13-1430978 від 10.03.2017 року.
За результатами перевірки було встановлено наступні порушення:
- п.п. 57.1-1.2 п. 57.1-1 ст. 57 Податкового кодексу України в декларації з податку на прибуток за 2016 рік неправомірно занижено суму авансового внеску при виплаті дивідендів, нарахованої за результатами останнього (звітного) податкового періоду, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток в сумі 8 035 617 грн. по акту камеральної перевірки від 04.08.2016 року № 61/28-01-51-03/14309787) на 58 903 706 грн.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.
З матеріалів справи вбачається, що 07.02.2017 року ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за звітний 2016 рік.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 14.1.49 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дивіденди - платіж, що здійснюється юридичною особою, у тому числі емітентом корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів чи інших цінних паперів на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у зв'язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.
Для цілей оподаткування до дивідендів прирівнюється також платіж у грошовій формі, що здійснюється юридичною особою на користь її засновника та/або учасника (учасників) у зв'язку з розподілом чистого прибутку (його частини).
Відповідно до пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.
Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Порядок сплати податкового зобов'язання з податку на прибуток при виплаті дивідендів визначений у пункті 57.1-1 статті 57 Податкового кодексу України.
Так, згідно приписів означеної статті, у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів платник податку на прибуток - емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 137 цього Кодексу.
Крім випадків, передбачених підпунктом 57.1-1.3 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку на прибуток.
Авансовий внесок розраховується з суми перевищення дивідендів, що підлягають виплаті, над значенням об'єкта оподаткування за відповідний податковий (звітний) рік, за результатами якого виплачуються дивіденди, грошове зобов'язання щодо якого погашене. У разі наявності непогашеного грошового зобов'язання авансовий внесок розраховується зі всієї суми дивідендів, що підлягають виплаті. Авансовий внесок обчислюється за ставкою, встановленою пунктом 136.1 статті 136 цього Кодексу. Сума дивідендів, що підлягає виплаті, не зменшується на суму авансового внеску.
При цьому у разі якщо дивіденди виплачуються за неповний календарний рік, то для обрахунку суми зазначеного перевищення використовується значення об'єкту оподаткування, обчислене пропорційно кількості місяців, за які сплачуються дивіденди. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.
Сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів підлягає зарахуванню у зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток, задекларованого у податковій декларації за звітний (податковий) рік.
Сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів не підлягає поверненню платнику податків або зарахуванню в рахунок погашення грошових зобов'язань з інших податків і зборів (обов'язкових платежів).
У разі виплати дивідендів у формі, відмінній від грошової (крім випадків, передбачених підпунктом 57.1-1.3 цього пункту), базою для нарахування авансового внеску згідно з абзацами першим та другим цього підпункту є вартість такої виплати, визначена у рішенні про виплату дивідендів, або вартість такої виплати, розрахована за звичайними цінами в операціях, визнаних відповідно до статті 39 цього Кодексу контрольованими. Обов'язок з нарахування та сплати авансового внеску з податку за визначеною пунктом 136.1 статті 136 цього Кодексу ставкою покладається на будь-якого емітента корпоративних прав, що є резидентом, незалежно від того, чи користується такий емітент пільгами із сплати податку, передбаченими цим Кодексом, чи у вигляді застосування ставки податку іншої, ніж встановлена пунктом 136.1 статті 136 цього Кодексу.
Це положення поширюється також на державні некорпоратизовані, казенні або комунальні підприємства, які зараховують суми дивідендів у розмірі, встановленому органом виконавчої влади, до сфери управління якого належать такі підприємства, відповідно до державного або місцевого бюджету. При цьому якщо платіж особою називається дивідендом, такий платіж оподатковується під час виплати згідно з нормами, визначеними згідно з положеннями цього пункту, незалежно від того, чи є особа платником податку.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2017 року №120 "Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2016 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави", встановлено термін сплати дивідендів до 01 липня 2017 року, тобто після спливу граничного строку сплати (до 19.02.2017 р.) податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств за 2016 рік.
Позивача на відміну від дивідендів, на виконання Закону України "Про управління об'єктами державної власності" зобов'язано спрямовувати частину чистого прибутку (доходу) до Державного бюджету України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 року №138 затверджено Порядок відрахування до державного бюджету частин прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями. Пунктом 2 даної постанови передбачено, що частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств. Тобто базовим податковим (звітним) періодом для нарахування та сплати цього платежу є календарний квартал.
Таким чином, позивачем не було порушено порядку заповнення додатка АВ декларації з податку на прибуток, оскільки граничні строки декларування та сплати як податку на прибуток, так і частини чистого прибутку, з урахуванням вимог чинного законодавства, фактично збігаються.
Авансовий внесок з податку на прибуток, сплачений у зв'язку з нарахуванням/сплатою дивідендів, є невід'ємною частиною податку на прибуток та не може розцінюватися як податок, який справляється під час репатріації дивідендів (їх сплаті на користь нерезидентів) відповідно до пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу або міжнародних договорів України (п.57.1-1.5 ст. 57 Податкового кодексу України).
Так, згідно з рядком 4 податкової декларації з податку на прибуток, об'єкт оподаткування складає 616 923 222 грн., в якому вже враховані авансові внески та які є невід'ємною частиною податку.
Згідно статті 137 Податкового кодексу України податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду, крім: виробників сільськогосподарської продукції, визначеної статтею 209 цього Кодексу, які можуть обрати річний податковий (звітний) період, який починається з 1 липня минулого звітного року і закінчується 30 червня поточного звітного року.
Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України). Таким чином, граничним днем подання з податку на прибуток за 2016 рік є 09.02.2017 р., а граничним днем сплати - 19.02.2017 р.
Позивач платіжним дорученням від 17.02.2017 року №2811 в граничні строки сплатив суму узгодженого податкового зобов'язання з податку на прибуток, а тому висновок відповідача про наявність у підприємства непогашеного грошового зобов'язання є хибним.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем було дотримано вимоги п. 48.1 ст. 48, п.п. 57.1-1.2 п. 57.1-1 ст. 57 Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 20.01.2015 року № 897 щодо порядку заповнення податкової звітності з податку на прибуток за 2016 рік.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1 325 333,39 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 9454 від 08.06.2017 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1 325 333,39 грн. підлягає стягненню з Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 18 липня 2017 року.

Суддя Н.В. Боженко