Справа № 800/326/17
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

10 серпня 2017 року м. Київ справа № 800/326/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Веденяпін О.А., вирішуючи питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, судді Кузнецовського міського суду Рівненської області Ковтуновича Миколи Івановича, третя особа - Генеральна прокуратура України, про визнання ухвали від 14 липня 2017 року за № 1971/0/18-17 члена третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 протиправною,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Вищої ради юстиції, судді Кузнецовського міського суду Рівненської області, третя особа - Генеральна прокуратура України, в якому просить визнати ухвалу від 14 липня 2017 року за № 1971/0/18-17 члена третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 протиправною.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач фактично не погоджується з діями члена третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_2, що залишила скаргу ОСОБА_1 на дії судді без розгляду та повернула скаржнику.

Щодо позовних вимог до члена третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 та судді Кузнецовського міського суду Рівненської області Ковтуновича Миколи Івановича, якого ОСОБА_1 також вказує відповідачем, слід зазначити наступне.

Частиною четвертою статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що Вищому адміністративному суду України як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України визначені у статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої вищевказаної норми правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо:

1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України;

2) актів Вищої ради правосуддя;

3) дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя;

4) рішень, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Частиною п'ятою статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду справи може:

1) визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів незаконним повністю або в окремій його частині;

2) визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів протиправними, зобов'язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів вчинити певні дії;

3) застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 162 цього Кодексу.

До предметної підсудності Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції віднесені лише справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України і цей суд не наділено повноваженнями щодо розгляду інших категорій справ та інших позовних вимог.

Вищевказаними нормами закону визначено вичерпний перелік спорів, віднесених до повноважень Вищого адміністративного суду України, чітко визначено коло суб'єктів владних повноважень, чиї рішення, акти, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені до Вищого адміністративного суду як суду першої інстанції. З-поміж таких суб'єктів владних повноважень член Вищої ради правосуддя та суддя відсутні.

Слід також зазначити, що відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Згідно з частиною першою статті 34 Закону України «Про вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII рішення Вищої ради правосуддя ухвалюється більшістю членів Вищої ради правосуддя, які беруть участь у засіданні Вищої ради правосуддя, якщо інше не визначено цим Законом.

Отже, із наведеного нормативного регулювання можна прийти до висновку, що відповідно до інстанційної підсудності Виший адміністративний суд України як суд першої інстанції має повноваження на перегляд актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя, здійснені нею як колегіальним органом.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

За формою і змістом адміністративний позов має відповідати вимогам статей 105 та 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пунктів 1 - 4 частини першої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються: - найменування адміністративного суду, до якого подається позовна заява; - ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; - ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі; - зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно з частиною четвертою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги - це конкретні юридичні факти, з настанням яких суб'єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

Частиною другою статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Виходячи з положень, передбачених частинами першими статті 2, статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, викладених у пункті 4 Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень, в тому числі частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, він регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій. Адже відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У позовній заяві ОСОБА_1 не вказав: які саме рішення, дії (бездіяльність) Вищої ради правосуддя як колегіального органу він оскаржує; зміст позовних вимог згідно з частиною четвертою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до Вищої ради правосуддя при здійсненні нею владних управлінських функцій та наявність порушення його (позивача) законних прав, свобод чи інтересів Вищою радою правосуддя; у чому саме полягає протиправність рішень, дій (бездіяльності) Вищої ради правосуддя, не навів правового обґрунтування в цій частині, не надав докази (або не зазначив причини неможливості їх подання) на підтвердження порушеного права позивача з боку відповідача (відсутні будь-які доводи стосовно допущення суб'єктом владних повноважень порушень закону під час здійснення владних управлінських функцій щодо нього).

Крім того, частиною третьою статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до позовної заяви додаються також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно із частиною другою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VІ.

У частині першій статті 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру судовий збір справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем не додано документа про сплату судового збору або належним чином завіреного документа, який би підтверджував наявність пільг щодо його сплати.

Таким чином, позовну заяву ОСОБА_1 подано без додержання вимог, встановлених статтями 105, 106, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, позивачу необхідно привести позовні вимоги у відповідність до вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України. Слід викласти зміст позовних вимог згідно з частиною четвертою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, вказати обставини, які свідчать про порушення його (позивача) законних прав, свобод чи інтересів, допущені Вищою радою правосуддя при здійсненні нею владних управлінських функцій. На підтвердження вказаних обставин надати докази, а в разі неможливості - зазначити докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Крім того, ОСОБА_1 необхідно надати документ про сплату судового збору чи документ, який би підтверджував наявність пільг щодо сплати судового збору, або докази на підтвердження майнового стану, який не дає можливості його оплатити.

Слід звернути увагу на те, що захисту підлягає фактично порушене право особи у публічно-правових правовідносинах з відповідачем і саме при здійсненні ним чітко визначених чинним законодавством владних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку, достатнього для усунення зазначених вище недоліків.

Роз'яснити ОСОБА_1, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява буде повернута з підстав, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 18, 106, 108, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, судді Кузнецовського міського суду Рівненської області Ковтуновича Миколи Івановича, третя особа - Генеральна прокуратура України, про визнання ухвали від 14 липня 2017 року за № 1971/0/18-17 члена третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 протиправною залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 строк до 30 серпня 2017 року для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви.

Попередити ОСОБА_1, що в разі не усунення недоліків позовна заява буде повернута.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, та набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про її перегляд Верховним Судом України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя О.А.Веденяпін