Справа № 127/8787/17
Суддя: Бойко В. М.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/8787/17
Провадження №2-а/127/501/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2017 р. м. Вінниця

в складі : судді Бойка В.М.

за участю секретаря Ревтюх О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дії неправомірними, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці з вимогами Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 24.10.2016р. та скасувати відповідне рішення. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці здійснити призначення та забезпечити виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 на підставі заяви, поданої 29 вересня 2016 року. Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

В заяві від 05.07.2017р. позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати неправомірними дії управління пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови в призначенні (перерахунку) пенсії ОСОБА_1, оформлене повідомлення про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії від 24.10.2016р. та скасувати відповідне рішення. Зобов'язати управління пенсійного фонду України в м. Вінниці здійснити призначення та забезпечити виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 на підставі заяви, поданої 29липня 2016р.

Позов мотивований тим, що 29 липня 2016 року подала до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці заяву про призначення пенсії за віком як держслужбовцю з 20- річним стажем та з інвалідністю. Впродовж наступного часу позивач подала усі необхідні документи, які вимагали інспектори Пенсійного фонду. Листом від 22.02.2017р. відповідач повідомив про відмову в призначенні пенсії, як особі, що має не менше 20 років роботи на посадах віднесених до категорій державної служби. Вважає, що такими діями відповідач вимоги статті 37 Закону України «Про державну службу», ст. 26 та п. Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне сійне страхування».

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права, з тих підстав, що вік 57 років і шість місяців- ОСОБА_1 виповнилось ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а отже відповідно до закону з цього моменту позивач отримала право на одержання пенсії державного службовця. Заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 подала до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці 29 липня 2016 року і таким чином скористалася своїм правом на отримання державного пенсійного забезпечення. Діями відповідача ОСОБА_1, неправомірно позбавлена права на отримання державного пенсійного забезпечення, передбаченого Конституцією та законами України.

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти визнання позову заперечував в повному обсязі, виходячи з того, що підстав для обчислення пенсії згідно Закону №889 з урахуванням вказаного листа немає. У зв'язку з чим управлінням Пенсійного фонду України в місті Вінниці 24.10.2016р. правомірно прийнято рішення про відмову у переведенні на пенсію державного службовця у зв'язку з тим, що лист Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації від 28.07.2016 року носить інформативний характер та не відповідає формам, визначеним постановою Правління Пенсійного фонду України. А також у зв'язку з тим, що в листі Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації зазначені виплати, встановлені за посадою начальника відділу обласного управління, в той час, як згідно трудової книжки займана позивачем посада державного службовця значилася «начальник відділу районного центру зайнятості».

Ухвалою суду від 16.05.2017р. дану справу призначено до розгляду у судовому засіданні за загальними правилами Кодексу адміністративного судочинства України

Суд, вивчивши надані докази по справі, дійшов наступних висновків.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Судом встановлено, що 29 липня року позивач надала до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці заяву про призначення пенсії за віком як держслужбовцю з 20- річним стажем та з інвалідністю. (а.с. 32-33)

Листом від 22.02.2017р. відповідач повідомив про відмову в призначенні пенсії, позивачу як особі, що має не менше 20 років роботи на посадах віднесених до категорій державної служби. В даному листі вказав, що Пунктом 6 постанови правління Пенсійног офонду України від 14.02.2011р. №5-1 та від 04.09.2013р. №15-1, передбачено, що у разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в раз його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка про заробітну плату видається в порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням Нацдержслужбою. На даний час відсутній нормативний документ, який визначає порядок видачі вказаних довідок у разі ліквідації державного органу або відсутності відповідних посад державної служби. До заяви про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця було надано лист Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації від 28.07.2016 за №27-О-1409-1 про розмір заробітної плати начальника відділу у складі самостійного управління, де зазначено суми посадового окладу (4308грн) доплати за ранг (500грн.), сума надбавки за вислугу років не вказані. Відповідач зазначив, що враховуючи вищевказані обставини відсутні підстави для обчислення пенсії відповідно до Закону 889. Зазначено, що в листі Департаменту вказані виплати, встановлені за посадою начальника відділу обласного управління, в той час як згідно трудової книжки остання займана посада позивача, як державного службовця була начальник відділу районного центру зайнятості. ( а.с. 8)

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.18 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідно до ст. ст. 69, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободі в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право жінки, які досягай пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

Статтею 90 ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889 передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пунктами 10 та 12 Прикінцевих положень Закону залишено право на призначення пенсій за нормами статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723 особам, які до 01.05.2016 року набули певну кількість стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723. Зокрема, таким правом користуються державні службовці, які станом на 01.05.2016 року не займають посади державної службові, але набули не менше 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців та особи, які набули не менше 10 років такого стажу та станом на 01.05.2016 року займають посади державних службовців.

Відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 року, заробітна плата для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889 визначається довідками про заробітну плату, форми яких затверджені постановами правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 року №5-1 та від 04.09.2013р. №15-1 і які видаються особі установою за останнім місцем роботи. Пунктом 6 вказаної постанови передбачено, що у разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі, відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається в порядку встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Суд критично оцінює доводи відповідача та вважає, що відсутність на даний час нормативного документа, який визначає порядок видачі довідок про заробітну плату в разі ліквідації державного органу або відсутності відповідної посади державною служби не є підставою для відмови позивачу в призначенні ( перерахунку) пенсії.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, обґрунтовані, повністю підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи встановлені судом факти, суд вбачає неправомірні дії з боку управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, яке діяло в порушення вимог чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 19 Конституції України, в якій зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи положення ст.94 КАС України суд вважає судовий збір компенсувати за рахунок державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 46, Конституції України ст. 37, 90 Закону «Про державну службу» від 10.12.2015, п. 5 постанови Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 року, ст.ст.71,94, 99, 160-163,167,183-2, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови в призначенні (перерахунку) пенсії ОСОБА_1, оформлене повідомлення про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії від 24.10.2016р. та скасувати відповідне рішення.

Зобов'язати управління пенсійного фонду України в м. Вінниці здійснити призначення та забезпечити виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 на підставі заяви, поданої 29липня 2016р.

Судовий збір компенсувати за рахунок державного бюджету.

Постанову суду допустити до негайного виконання в межах виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її отримання через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя: