Справа № 816/1078/17
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1078/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лисака С.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Касумова О.О., Пахомової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправними та скасування відмов Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі - ГУ Держгеокадастру у Полтавській області), викладених у листах від 02.11.2016 вих. №9302/6-16, від 20.12.2016 вих. №11033/6-16, від 06.03.2017 вих. №2159/6-17, у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_1 сільськогосподарського призначення державної власності площею 4,7745 га для ведення селянського (фермерського) господарства за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області для передачі у власність; зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з метою одержання у власність земельної ділянки звернулася до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою. Однак, відповідач залишив її заяву без задоволення з тих підстав, що зазначена земельна ділянка перебуває у постійному користуванні С(Ф)Г "Вікторія". Тому процедурі погодження проекту землеустрою має передувати вилучення такої земельної ділянки у користувача на підставі рішення компетентного органу. У зв'язку з цим стверджувала, що відмова відповідача не відповідає вимогам статті 1861 Земельного кодексу України.

Відповідач позов не визнав. У письмових запереченнях представник відповідача посилався на відсутність у ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повноважень на вилучення земельних ділянок у користувачів, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, наполягали на відмові у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 є членом С(Ф)Г "Вікторія" /а.с. 28-29/.

09.02.2016 СФГ "Вікторія" надало згоду ОСОБА_1 на виділення земельної частки (паю) в розмірі 4,86 умовних кадастрових гектари для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у користуванні С(Ф)Г "Вікторія", за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області /а.с. 31/.

18.10.2016 ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_1 сільськогосподарського призначення державної власності площею 4,7745 га для ведення селянського (фермерського) господарства за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області та передачу вказаної земельної ділянки у власність /а.с. 61/.

Листом від 02.11.2016 вих. № 9302/6-16 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повідомило позивача про наявність у поданому проекті землеустрою низки недоліків, а також про те, що бажана земельна ділянка входить до земельного масиву, який перебуває у постійному користуванні С(Ф)Г "Вікторія". Крім того, вказано на необхідність усунення зауважень, викладених у Висновку державної експертизи землевпорядної документації від 29.03.2016 №321 /а.с. 62/.

06.12.2016 позивач повторно подала до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області на затвердження проект землеустрою із заявою про передачу земельної ділянки у власність /а.с. 63/.

Листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 20.12.2016 вих. №11033/6-16 позивача повідомлено про неповне усунення недоліків, визначених у листі від 02.11.2016 №9302/6-16 та необхідність приведення поданого на затвердження проекту землеустрою у відповідність до вимог чинного земельного законодавства /а.с. 64-65/.

20.02.2017 ОСОБА_1 втретє звернулася до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки /а.с. 66/.

Листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 06.03.2017 вих. №2159/6-17 позивача повідомлено про неповне усунення недоліків, визначених у листах від 02.11.2016 №9302/6-16 та від 20.12.2016 вих. №11033/6-16, а також вказано на необхідність приведення поданого на затвердження проекту землеустрою у відповідність до вимог чинного земельного законодавства /а.с. 67/.

З наведених підстав позивачу фактично відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_1.

Не погодившись із вищенаведеними доводами відповідача, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Питання набуття права власності чи користування на земельні ділянки державної або комунальної власності урегульовано Земельним кодексом України.

Пунктом "а" частини третьої статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про фермерське господарство" землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Крім того, частиною другою статті 13 Закону України "Про фермерське господарство" визначено, що членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Таким чином, позивач, як член фермерського господарства, має право на безоплатне одержання у приватну власність земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

За правилами частини другої статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до частини дев'ятої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною тринадцятою статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Посилаючись на виконання приписів, викладених у листах ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 02.11.2016 вих. №9302/6-16, від 20.12.2016 вих. №11033/6-16, позивач вважає, що поданий ним на затвердження проект землеустрою відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, тоді як відмови відповідача суперечать положенням Земельного кодексу України.

Відхиляючи доводи позивача, суд звертає увагу на приписи частини п'ятої статті 116 Земельного кодексу України, якою визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Судом встановлено і цього не заперечували сторони, що спірна земельна ділянка входить до земельного масиву, що перебуває у постійному користуванні С(Ф)Г "Вікторія". Суду не надано доказів припинення права користування С(Ф)Г "Вікторія" земельною ділянкою НОМЕР_1 сільськогосподарського призначення державної власності площею 4,7745 га для ведення селянського (фермерського) господарства за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області в порядку, визначеному законом.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами відповідача про те, що передача позивачу у власність спірної земельної ділянки за рахунок земель, наданих у постійне користування С(Ф)Г "Вікторія", можлива лише після припинення права користування останнього у порядку, встановленому законом.

Більше того, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_1 містить Висновок державної експертизи землевпорядної документації від 29.03.2016 №321 /а.с. 133-134/, відповідно до якого проект землеустрою позивача не в повній мірі відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам та правилам.

Доказів належного усунення визначених у Висновку державної експертизи землевпорядної документації від 29.03.2016 №321 недоліків наявний в матеріалах справи та досліджений судом проект землеустрою не містить, а відтак, підстави вважати поданий відповідачу на затвердження проект землеустрою таким, що відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів - відсутні.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 18.08.2017.

Суддя Є.Б. Супрун