Справа № 823/785/17
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року справа № 823/785/17

14 год. 56 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі:

головуючого судді - Тимошенко В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання - Потенко А.О.,

представників позивача: Мальцевої Н.І., Драченко В.С. (за довіреністю),

представника відповідача - Павленко М.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області, Головного управління ДФС України в Черкаській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2017 року до суду з позовною заявою звернулось дочірнє підприємство "Черкаський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - позивач), в якій просить:

скасувати податкові повідомлення-рішення Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - відповідач 1) від 13.12.2016 № та від 13.12.2016 №;

скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - відповідач 2) від 03.05.2017 №.

Позов мотивовано тим, що податок на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) сплачувався позивачем вчасно та у повному обсязі, що підтверджується даними платіжних доручень в матеріалах справи. Тому відсутні підстави для донарахування йому ПДФО і застосування штрафних санкцій, а отже позов підлягає задоволенню.

Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що оскаржувані ППР прийняті за наслідками виявленого податковою перевіркою неперерахування до бюджету ПДФО, що стало наслідком його донарахування та застосування штрафних санкцій і нарахування пені. Тому просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Позивач створений як юридична особа з 05.09.2000 ().

Суд встановив, що на підставі направлень від 31.10.2016 №240, та №241 службові особи відповідача 1 провели документальну планову виїзну перевірку філії «Смілянська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Черкаський облавтодор» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 до 30.06.2016.

За наслідками перевірки складений акт від 02.12.2016 №2944/23-04-14-008/33683933 (далі - акт перевірки).

В акті зафіксовано, зокрема, допущення порушення вимог підп.168.1.2. п.168.1. ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 (далі - ПК України), в результаті чого:

занижено ПДФО на суму 54173,45 грн, на який нараховується штрафна санкція в розмірі 25% суми неутриманого податку на суму 13543,36грн;

несвоєчасне перерахування до бюджету ПДФО за період з 01.11.2013 до 30.06.2013, в результаті чого нарахована пеня в сумі 2450,52 грн;

подання звітності 1-ДФ не у повному обсязі, з недостовірними відомостями, що тягне накладення штрафу в сумі 510,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідач 1 прийняв оскаржувані ППР від 13.12.2016:

№, яким збільшив суму грошового зобов'язання з ПДФО на 70167,33 грн (у т.ч. 54173,45 грн - основний платіж, 13543,36 грн - штрафна (фінансова) санкція та 2450,52 - пеня);

№, яким збільшив суму грошового зобов'язання з ПДФО на 510,00грн.

За наслідками адміністративного оскарження цих ППР на підставі рішення ДФС України від 19.04.2017 №8240/6/99-99-11-02-01-15 відповідач 2 прийняв ППР від 03.05.2017 №, яким додатково нарахував штрафну санкцію за несплату ПДФО в сумі 7706,31 грн.

Надаючи оцінку оскаржуваним ППР, суд керувався положеннями Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

Так, відповідно до вимог ст.162 ПК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) платниками податку на доходи фізичних осіб є:

фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;

фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні;

податковий агент.

Об'єктом оподаткування резидента згідно з п.163.1 ст.163 ПК України є:

загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до вимог ст.164 ПК України базою оподаткування ПДФО є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

При визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах. Під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів.

Під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

Ставки ПДФО встановлені ст.167 ПК України. Зокрема, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.4 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу у державну та недержавну грошову лотерею, виграшу гравця (учасника), отриманого від організатора азартної гри.

У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому цього пункту.

На підставі підп. 168.1.1.-168.1.2. п.168.1. ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з підп. 168.4.1.-168.4.3. п.168.1. ст.168 ПК України податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним кодексом України.

Такий порядок застосовується всіма юридичними особами, у тому числі такими, що мають філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що розташовані на території іншої територіальної громади, ніж така юридична особа, а також відокремленими підрозділами, яким в установленому порядку надано повноваження щодо нарахування, утримання і сплати (перерахування) до бюджету податку (далі - відокремлений підрозділ).

У разі прийняття рішення про створення відокремленого підрозділу юридична особа повідомляє про це контролюючі органи за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням таких новостворених підрозділів у встановленому порядку;

Суми податку на доходи, нараховані відокремленим підрозділом на користь фізичних осіб, за звітний період перераховуються до відповідного бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу.

У разі якщо відокремлений підрозділ не уповноважений нараховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб за такий відокремлений підрозділ, усі обов'язки податкового агента виконує юридична особа. Податок на доходи, нарахований працівникам відокремленого підрозділу, перераховується до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу.

З аналізу викладених норм вбачається обов'язок податкового агента нараховувати та сплачувати ПДФО за встановленою ставкою. При цьому, такий податок сплачується до бюджету за місцезнаходженням юридичної особи або її відокремленого підрозділу, в якому працюють особи, із заробітної плати яких утримується відповідний податок.

Згідно з даними акту перевірки філією позивача «Смілянська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Черкаський облавтодор» нараховано ПДФО на загальну суму 746674,47 грн, натомість сплачено до бюджету суму 692501,02 грн.

В адміністративному позові та у судових засіданнях представник позивача стверджував, що під час перевірки ревізорами не були враховані платіжні доручення, якими перераховано до бюджету ПДФО на загальну суму 60594,69 грн, а саме: від 10.03.2015 №381 на суму 1854 грн, від 20.03.2015 №526 на суму 1854 грн, від 07.04.2015 №679 на суму 712 грн, від 19.05.2015 №67 на суму 4171 грн, від 09.07.2015 №767 на суму 3401,74 грн, від 21.07.2015 №132 на суму 2327 грн, від 18.08.2015 №278 на суму 3099 грн, від 21.09.2015 №907 на суму 2327,36 грн, від 07.10.2015 №533 на суму 1161 грн, від 09.10.2015 №952 на суму 3276,44 грн, від 26.10.2015 №983 на суму 265,36 грн, від 12.1.2015 №794 на уму 161 грн, від 02.11.2015 №999 на суму 160,40 грн, від 11.12.2015 №77 на суму 2034 грн, від 18.12.2015 №965 на суму 2047 грн, від 18.12.2015 №1070 на суму 500 грн, від 31.12.2015 №1093 на суму 265,36 грн, від 22.01.2016 №5 на суму 595,57 грн, від 03.02.2016 №70 на суму 843 грн, від 01.03.2016 №7 на суму 281,39 грн, від 11.04.2016 №47 на суму 3552,41 грн, від 11.04.2016 №45 на суму 3914,22 грн, від 21.04.2016 №12 на суму 99,18 грн, від 28.04.2016 №100 на суму 1902,41 грн, від 28.04.2016 №94 на суму 1498,01 грн, від 10.05.2016 №1628 на суму 3235 грн, від 20.05.2016 №18 на суму 76,90 грн, від 17.06.2016 №19 на суму 111,62 грн, від 30.06.2016 №185 на суму 9,32 грн, від 30.06.2016 №2048 на суму 14859 грн.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, суд дослідив надані ним копії перелічених платіжних доручень, з яких вбачається, що ПДФО за філію позивача «Смілянська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Черкаський облавтодор» сплачено до місцевого бюджету м.Городище.

Отже, вказаний податок сплачений позивачем до місцевого бюджету м.Городище, а не до місцевого бюджету за місцезнаходженням філії позивача «Смілянська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Черкаський облавтодор», як того вимагає підп. 168.4.1.-168.4.3. п.168.1. ст.168 ПК України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що філією позивача «Смілянська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Черкаський облавтодор» фактично не виконано, передбаченого ПК України, обов'язку сплати ПДФО, нарахованого власним працівникам, до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу, у зв'язку з чим, виникла недоїмка з його сплати в сумі 54173,45 грн.

Статтею 109 ПК України встановлено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.127.1 ст.127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені частиною першою цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідно до підп. 129.1.1. п.129.1. ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

На підставі п.129.4. ст.129 ПК України на суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов'язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу.

Згідно з п. 119.2. ст..119 ПК України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Оскільки виявлені податковим органом порушення знайшли своє підтвердження в суді, а розмір застосованого штрафу відповідає вимогам ПК України.

Врахувавши завдання адміністративного судочинства згідно зі ст.2 КАС України суд дійшов висновку, що при прийняті оскаржуваних ППР відповідач діяв правомірно, а позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Взявши до уваги безпідставність позовних вимог у суду відсутні підстави для повернення позивачу сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 159-163, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту її отримання. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копії постанови направити сторонам.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст постанови виготовлений 21.08.2017