Справа № 520/9342/17
Суддя: Васильків О. В.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

________________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/9342/17
Провадження № 2-а/520/680/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2017 року суддя Київського районного суду м. Одеси Васильків О.В. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

08.08.2017 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якому просить визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси від 12.10.2016 року № 6278 «Про відмову в призначенні пенсії»; зобов'язати Центральне об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та виплатити їй пенсію за віком з 05 жовтня 2016 року; звернути постанову до негайного виконання.

При цьому позивач посилається на те, що 05 жовтня 2016 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком надавши всі необхідні документи. 12 жовтня 2016 року рішенням від 12.10.2016 року № 6278 «Про відмову в призначенні пенсії» відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на п. 2.22 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" так, як особа, яка звертається за призначенням пенсії повинна пред'явити паспорт, або довідку відповідних органів з місця проживання (реєстрації). Також зазначено, що при зверненні за призначенням пенсії ОСОБА_1 не надала паспорт громадянина України або посвідку на постійне місце проживання в Україні і для вирішення питання призначення пенсії їй необхідно надати документ, що підтверджує громадянство України та постійне місце проживання на території України.

Ухвалою судді від 09.08.2017 року у даній справі відповідно до ст. 183-2 КАС України відкрито скорочене провадження.

23.08.2017 року до суду надійшли заперечення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, з яких вбачається, що відповідач просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. При цьому Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі посилається на те, що їх дії є правомірними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Позивач 05.10.2016 року звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси із заявою про призначення (перерахунок) пенсії, надавши до управління всі необхідні документи.

Рішенням від 12.10.2016 року № 6278 Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси відмовлено позивачу у призначенні пенсії так як ОСОБА_1 не надала паспорт громадянина України або посвідку на постійне місце проживання в Україні і для вирішення питання призначення пенсії їй необхідно надати документ, що підтверджує громадянство України та постійне місце проживання на території України.

Судом досліджено надані позивачем письмові докази, а саме: копію паспорту громадянина України серії НОМЕР_2, з якого вбачається, що паспорт є власністю України,копію диплому, копію трудової книжки, копію індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 за формою ОК-5.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 23.09.1976 року по 10.03.2003 року працювала в Україні в ОПМ ШО ім. Воровського, яке було перейменоване в Комунальне виробничо-торгове підприємство «ВІРА» і її загальний трудовий стаж склав 26 років 5 місяців і 17 днів.

А з копії паспорту серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 з 16.09.2003 року була прийнята на консульський облік Генеральним консульством України у Франкфурті-на-Майні для постійного проживання у ФРН.

Відповідно до положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Частиною третьою статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Частиною першою статті 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

У той же час, статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

У пункті 7 Порядку встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про місце проживання (реєстрації) заявника.

Згідно з пунктом 16 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсі), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу), місце її проживання (реєстрації) та вік.

За приписами пункту 29 Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Позивач, у розумінні Закону України «Про громадянство України» є громадянкою України і у відповідності до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за наявності відповідного страхового стажу набула право на отримання пенсії за віком.

Як визначено частиною 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.

Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про громадянство України» якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Зважаючи на вищу юридичну силу Конституції України поряд із Законом України «Про пенсійне забезпечення» і більш пізнє прийняття Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до положень якого позивач має право на призначення пенсії на підставі положень статті 26 цього Закону не залежно від місця проживання.

Правова позиція щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах вже була висловлена Верховним судом України від 09 червня 2015 року (справа № 2-а/0603/609/2012).

Частиною 1 статті 244-2 КАС України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх судів України.

А, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене доводи відповідача є необґрунтованими та такими, що порушують конституційне право ОСОБА_1 на отримання пенсії за віком.

Отже, з огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси від 12.10.2016 року № 6278 «Про відмову в призначенні пенсії»; зобов'язання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 05 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, якщо стороною у страві виступала його посадова чи службова особа.

Стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 71, 159-163 КАС України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»-

П О С Т А Н О В И Л А:

Адміністративний позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 12.10.2016 року № 6278 «Про відмову в призначенні пенсії».

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 05 жовтня 2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.)

Звернути постанову до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя Васильків О. В.