Справа № 820/3086/17
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"15" серпня 2017 р. № 820/3086/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Шляхова О.М.

за участю секретаря судового засідання Молчанової О.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Ремінного В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області
про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. викладену у листі від 23.06.2017 № У-18764/0/6-15953/0/21-17;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області для подальшої передачі у власність.

В обґрунтування позову зазначено, що в червні 2017 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області для подальшої передачі у власність. Однак, листом від 23.06.2017 р. № У-18764/0/6-15953/0/21-17 відповідачем було фактично відмовлено ОСОБА_4, який є учасником бойових дій на сході України, у наданні такого дозволу. У якості підстави відповідач посилався на постанову КМ України від 07.06.2017 р. № 413, якою затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження.

Позивач із зазначеною відмовою не погоджується та вважає дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області незаконними та такими, що суперечать чинному законодавству України. Вважає відмову відповідача, викладену у листі № У-18764/0/6-15953/0/21-17 від 23.06.2017 р., такою, що грубо порушує законне право позивача на отримання земельної ділянки у власність, гарантоване Конституцією України, а також іншими Законами України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. В наданих письмових запереченнях та у судовому засіданні представник відповідача зазначив, що Головним управлінням розглянута подана позивачем заява, за результатами розгляду якої ОСОБА_3 листом від 23.06.2017 №У-18764/0/6- 15953/0/21-17 надана обґрунтована письмова відповідь, в якій заявнику повідомлено, що з 17 червня 2017 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року №413, якою затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження. Вказана постанова направлена на вирішення нагальної проблеми ефективного використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, запобігання зловживанням, недопущення соціальної напруги в земельній сфері. Даною відповіддю Позивачу повідомлялося, що система організації процесу виконання Стратегії передбачає першочергову реалізацію прав учасників антитерористичної операції на землю сільськогосподарського призначення державної власності шляхом надання відповідних дозволів на розробку документації із землеустрою. Зазначив також, що зміст зазначеної письмової відповіді Головного управління "Про розгляд заяви" від 23.06.2017 №У-18764/0/6-15953/0/21-17 є листом, про що в самому листі і було зазначено. Більш того, в самій відповіді від 23.06.2017 №У-18764/0/6-15953/0/21-17 взагалі жодним чином не йдеться про відмову позивачу в задоволенні його вищезазначеної заяви. Позивач в позовних вимогах безпідставно наголошує, що вищезазначена відповідь є відмовою у наданні зазначеного дозволу, що є його суб'єктивним припущенням, отже у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач у червні 2017 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою, яка була відправлена ним засобами поштового зв'язку 07.06.2017р. та вручена адресату 09.06.2017р., про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області для подальшої передачі у власність.

Судом з'ясовано, що позивач, між іншим, брав участь в антитерористичній операції на сході України і являється учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 та довідками (а.с. 12 -14).

Суд зазначає, що відповідно до положень пункту 14 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками", як учасник антитерористичної операції, я маю переважне право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки площею не більше 2,00 га для ведення особистого селянського господарства.

За матеріалами справи судом встановлено, що на свою заяву позивач отримав відповідь ГУ Держземагенства у Харківській області, яка викладена у листі "Про розгляд заяви" від 23.06.2017 №У-18764/0/6-15953/0/21-17, в якому, між іншим, зазначено, що з 17 червня 2017 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року №413, якою затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження. Вказана постанова направлена на вирішення нагальної на сьогодні проблеми ефективного використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, запобігання зловживанням, недопущення соціальної напруги в земельній сфері.

Відповідач наголошує, що даною відповіддю позивача повідомлено про те, що система організації процесу виконання Стратегії передбачає першочергову реалізацію прав учасників антитерористичної операції на землю сільськогосподарського призначення державної власності шляхом надання відповідних дозволів на розробку документації із землеустрою.

Цим листом відповідач повідомляє про те, що площа земельних ділянок, які пропонується надати учасникам антитерористичної операції в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області складає 25 відсотків від площ земельних ділянок, право на яку було продано територіальним органом Держгеокадастру на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу. Відповідач зазначає, що такі засоби обмеження не дають змоги одночасно надати дозвіл на розробку землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки всім учасникам антитерористичної операції, які на даний час звернулись до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Із змісту листа, якою надана відповідь позивачу, ГУ Держгеокадастру у Харківській області, посилаючись на безумовне дотримання вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», норм чинного земельного законодавства України, одночасно усвідомлюючи велику кількість воїнів антитерористичної операції - учасників бойових дій в Харківській області, які ще не реалізували своє першочергове права на землю, та з метою уникнення зростання соціальної напруги, Головне управління просило звернутись до Харківської обласної громадської організації «Спілка ветеранів АТО» для подальшого включення позивача в перелік учасників антитерористичної операції та членів сімей загиблих воїнів, які потребують реалізації першочергових прав на землю.

Отже, на думку відповідача, ОСОБА_3 письмовою мотивованою відповіддю Головного управління «Про розгляд заяви» від 23.06.2017 №У-18764/0/6-15953/0/21-17 позивачу було роз'яснено (а не відмовлено), в його заяві про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 2,0 га, яка розташована на території Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірної відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вказаний лист, який позивач вважає відмовою, слугував підставою виникнення спірних правовідносин, оскільки позивач вважає, що відповідачем було порушене його право щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

По суті позовних вимог при вирішенні даного спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ст.79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Статтею 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст.117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно положень п. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно визначених статтею 122 ЗК України повноважень органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Вказана норма кореспондується з пунктом «є-1» частини 1 статті 15-1 ЗК України, якою передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених ЗК України.

Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03.-02.2015 №14, Головне управління є територіальним органом Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане, яке відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених ЗК України (підпункт 12 пункту 4 Положення).

Суд, аналізуючи вище зазначений лист 23.06.2017 р. № У-18764/0/6-15953/0/21-17, яким надана відповідь позивачу, приходить до висновку, що він не є рішенням суб'єкта владних повноважень, оскільки за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 122 ЗК України, а тому суд приходить до висновку, що відповідачем фактично не було розглянуто заяву позивача від 07.06.2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Вказана встановлена судом обставина не спростована відповідачем по справі.

Враховуючи вище викладене суд вважає за необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути заяву ОСОБА_3 від 07.07.2017 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області для подальшої передачі у власність та за результатом його розгляду прийняти рішення.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у формі листа-відповіді за № У-18764/0/6-15953/0/21-17 від 23.06.2017 "Про розгляд заяви" ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області для подальшої передачі у власність та за результатом його розгляду прийняти рішення, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню як такі, що заявлені передчасно, оскільки як було встановлено судом вище, відповідачем жодного рішення на вище зазначену заяву позивача не приймалось, а отже право позивача щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ще не порушене.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, через що правові підстави присудження позивачу з відповідача витрат по оплаті судового збору - відсутні.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 07.07.2017 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області для подальшої передачі у власність та за результатом його розгляду прийняти рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова у повному обсязі виготовлена 18 серпня 2017 року.

Суддя Шляхова О.М.