Справа № 183/3276/17 (2-а/183/157/17)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 серпня 2017 рокусправа № 183/3276/17 (2-а/183/157/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Мельника В.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до особи без громадянства ОСОБА_2 про видворення за межі України в примусовому порядку,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулося з вищевказаним позовом до суду в якому просило видворити за межі території України у примусовому порядку особу без громадянства ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач знаходиться на території України нелегально, а саме до закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання в Україні не звернувся з питанням про продовження строку її дії та протягом семи днів не знявся з реєстраційного обліку та не виїхав за межі України, а тому підлягає примусовому видворенню.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити їх вимоги в повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідач підлягає видворенню не в країну свого походження, а до третьої країни, де йому нічого не загрожує.

В судовому засідання апеляційної інстанції відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції, представник міграційної служби не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 прибув на територію України 11 грудня 2010 року через КПП «Бориспіль» за паспортом № НОМЕР_1, виданим паспортним департаментом м. Рамалла Республіки Палестина 22 вересня 2010 року, терміном дії до 21 вересня 2015 року, по візі НОМЕР_2, і до 03 березня 2017 року перебував на території України на законних підставах.

23 березня 2017 року Новомосковським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за порушення правил перебування на території України ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 гривень, який ним добровільно сплачено 23 березня 2017 року.

23 березня 2017 року постановою Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за невжиття заходів щодо своєчасного виїзду свого чоловіка ОСОБА_2 з території України ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 205 КУпАП та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., яке виконано нею добровільно 23 березня 2017 року.

23 березня 2017 року за порушення правил перебування на території України відносно особи без громадянства ОСОБА_2 Новомосковським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення про примусове повернення з території України № 3, терміном виконання до 21 квітня 2017 року, заборона щодо подальшого в'їзду не застосовувалась. Про зазначене рішення відповідач повідомлений 23 березня 2017 року. Окрім цього, він був попереджений про необхідність залишити територію України до 21 квітня 2017 року, а також йому роз'яснено, що у разі невиконання рішення про примусове повернення його буде видворено за межі України у примусовому порядку.

Вказане рішення оскаржено відповідачем, проте у задоволенні позовних вимог відповідачу було відмовлено.

Відповідно до інформації наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України у період з 23 березня 2017 року по 21 квітня 2017 року вищевказане рішення ОСОБА_2 не виконано.

З листа від 29.03.2017 року наданого Посольством Палестина вбачається, що кордон у секторі Газа з боку республіки Єгипет дійсно є закритим, а тому громадянин ОСОБА_2 тимчасово не має можливості повернутися до Сектору Газа.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що видворення ОСОБА_2 з країни, де проживають його близькі члени родини може призвести до порушення його права на повагу до сімейного життя, яке гарантується положеннями зазначеної вище статті Конвенції, і забезпечить розгляд питання пропорційності видворення відповідача переслідуваній меті відповідно до вимог Європейської конвенції про захист прав людини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні (п.7); іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом (п.8); іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку (п.9); іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом (п.10).

Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч. 1 ст. 26 наведеного Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Частиною 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, вказаною нормою статті встановлено, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Стаття 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає право особи на повагу до приватного і сімейного життя, відповідно до положень якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вірно врахував інформацію по країні походження відповідача (Палестина) яка свідчить про можливе переслідування або утисків особисто відповідача в країні його походження за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

Крім того,того колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач більше шести років проживає на території України одружений та очікує на народження дитини, матеріалами справи не підтверджена будь-яка протиправна чи аморальна поведінка відповідача протягом його перебування на території України з 2010 року, притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності, окрім притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП в 2017 році. Відповідач добровільно намагається виправити ситуацію, що склалась, з приводу його правового статусу перебування в Україні, і це не потягло за собою порушення суспільного порядку, загального добробуту і не суперечить інтересам забезпечення національної безпеки України.

Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що судом першої інтонації належно встановлено обставини, що мають значення для справи, рішення суду є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 16 серпня 2017 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова