Справа № 2а-7582/10/0470
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 року м. Київ К/800/5317/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайла О.М.
СуддівБорисенко І.В.
Веденяпіна О.А.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2012 року

у справі №2а-7582/10/0470

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби про скасування рішення від 9 березня 2010 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 9361,50 грн.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 24 травня 2011 року адміністративний позов задовольнив. Скасував рішення Синельниківської об'єднаної державної податкової інспекції від 9 березня 2010 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 9361,50 грн.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 3 грудня 2012 року постанову суду першої інстанції скасував та відмовив в задоволенні позову.

Вважаючи, що постанова суду апеляційної інстанцій прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вказану постанову та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Відповідач письмових заперечень на касаційну скаргу не надав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Відповідач провів перевірку дотримання позивачем порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів, ліцензій, за результатами якої склав акт від 4 лютого 2010 року № 004224.

В акті перевірки відповідач зафіксував порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що полягало у проведення розрахункових операцій в сумі 1872,00 грн. без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі розрахункового документа. Позивач 4 лютого 2010 року реалізував під час перевірки товар - 4 автопокришки ВС-48, в тому числі масло моторне «Shell» 10 w40 4 л полу синтетичне, фільтр масляний «Ман», АКБGCT «Мега» 60 12V.

На підставі акта перевірки відповідач склав рішення від 9 березня 2010 року № про застосування до позивача відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 9361,5 грн.

Судом першої інстанції також встановлено, що позивач зареєстрований у Синельниківській об'єднаній державній податковій інспекції як платник єдиного податку (свідоцтво від 30 грудня 2009 року серії З № 533630).

Скасовуючи оспорюване позивачем рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач реалізував моторне масло «Shell» 10 W40, яке є напівсинтетичним моторним маслом і цей товар відповідно до Закону України «Про ставки акцизного збору і ввізного мита на деякі товари (продукцію)» не є підакцизним товаром. Тому, позивач мав право на підставі норми пункту 6 частини першої статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не застосовувати реєстратор розрахункових операцій та розрахункову книжку при продажу цього товару.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на позивача, який здійснив торгівлю пально-мастильних матеріалів (моторного напівсинтетичного масла), згідно з абзацом 4 пункту 7 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» не поширюється дія цього Указу, як на фізичну особу - суб'єкта підприємницької діяльності, яка здійснює торгівлю паливно-мастильними матеріалами.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з такою позицією суду апеляційної інстанції, зважаючи на таке.

Статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тисяч гривень.

Відповідно до статті 7 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» дія цього Указу не поширюється на: суб'єктів підприємницької діяльності, на яких поширюється дія Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» в частині придбання спеціального патенту; довірчі товариства, страхові компанії, банки, інші фінансово-кредитні та небанківські фінансові установи; суб'єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам - учасникам та засновникам даних суб'єктів, які не є суб'єктами малого підприємництва, перевищують 25 відсотків; фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи і здійснюють торгівлю лікеро-горілчаними та тютюновими виробами, пально-мастильними матеріалами; спільну діяльність, визначену пунктом 7.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Таким чином, при здійсненні торгівлі паливно-мастильними матеріалами фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності не може застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності i бути платником єдиного податку.

У такому разі пункти 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зобов'язують суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, та видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

При цьому норма пункту 6 частини першої статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яка дозволяє фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), при продажу товарів (наданні послуг) не застосовувати реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки (крім торгівлі підакцизними товарами (крім пива на розлив)), не поширюється на фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, на яких, у свою чергу, не поширюються положення Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва».

Враховуючи наведене, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Мотивація, наведена в касаційній скарзі, не дає суду касаційної інстанції підстав для висновків, які б спростовували правову позицію суду апеляційної інстанції.

Зважаючи на викладене, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2012 року - без змін.

2. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддяНечитайло О.М.
СуддіБорисенко І.В.
Веденяпін О.А.