Справа № 806/2053/15
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про поновлення провадження)

17 серпня 2017 року Житомир Справа № 806/2053/15

Категорія 9

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Романченко Є.Ю., розглянувши клопотання представника позивача про поновлення провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року представник позивача звернувся до суду з вказаним клопотанням, у якому просив поновити провадження у даній справі. Клопотання мотивовано тим, що станом на 25 липня 2017 року подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частин першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України судом конституційної юрисдикції не розглянуте. На думку представника позивача, Конституційний Суд України значно перевищив установлений законом строк розгляду конституційного подання Верховного Суду України, відтак подальше зупинення провадження у справі призводить до незаконного та необґрунтованого затягування розгляду цієї справи. З урахуванням указаного просив поновити провадження в справі.

Судом з'ясовано, що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 р. на підставі п. 3 ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії зупинено до набрання законної сили рішенням у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частин першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України.

При цьому суд відмічає, що зупинення провадження по справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається, зокрема, в порядку конституційного судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в цій справі.

Вищевказана норма передбачає обов'язок суду зупинити провадження у справі у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої справи у взаємопов'язаному спорі, що розглядається іншим судом. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються іншим судом, впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, тобто мають преюдиціальне значення для даної справи та не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно у даній справі. Тобто йдеться про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Зі змісту ухвали суду від 16.09.2015 видно, що зупинення провадження в даній справі зумовлено необхідністю підтвердження конституційності Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", застосованого у спірних правовідносинах.

Одночасно суд ураховує, що частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до положень статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку, що до правовідносин у даній справі підлягають застосуванню положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у редакції, чинній на момент їх виникнення.

Таким чином, прийняття рішення Конституційним Судом України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо конституційності положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на спірні правовідносини не вплине, висновки Конституційного Суду України не будуть мати преюдиційного значення для вирішення даної справи.

За наведених обставин, суд вважає, що зупинення провадження у даній справі призведе до невиправданих зволікань щодо розгляду справи та вплине на право позивача на розгляд його справи в розумні строки.

У відповідності до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу приписів ч. 2 цієї ж статті КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі "Гінчо проти Португалії" передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що обставини, які були підставою для зупинення провадження у справі не перешкоджають здійсненню її розгляду по суті.

Частиною 5 статті 156 КАС України встановлено, що провадження у справі поновлюється за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду, якщо відпадуть обставини, які були підставою для зупинення провадження. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується зі стадії, на якій воно було зупинено.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що провадження у справі необхідно поновити, а клопотання представника позивача - задовольнити.

Керуючись статтями 156, 160, 165, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії поновити.

Призначити судове засідання в даній справі на 11:00 06 вересня 2017 року .

Копію ухвали невідкладно направити сторонам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.Ю. Романченко