Справа № 640/10010/17
Суддя: Ніколаєнко І. В.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ніколаєнко І.В.,

при секретарі Газіній О.С.,

розглянувши у скороченому судовому провадженні адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова про визнання дій протиправними та забов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, яким просить визнати протиправними: відмову Київського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова у здійсненні мені перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за грудень 2016 року та обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 10740 грн. в період з 01січня 2017 року по 04 січня 2017 року. Визнати протиправною відмову Київського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова у здійсненні мені перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області №03-55/103 від 22 березня 2017 року. Зобов"язати Київське об"єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відстаці у розмірі 90 %, з включенням суми матеріальної допомоги, з 01 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 33146 грн.67 коп. на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області №03-55/103 від 22 березня 2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнути з держави на мою користь понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року № 788-VIII у зв'язку з поданням заяви про відставку та відповідно до пункту 9 ч. 5 ст.126 Конституції України позивача було звільнено з посади судді Апеляційного суду Харківської області. Наказом голови Апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року № 04-03/91-ос її відраховано зі штату Апеляційного суду Харківської області у зв'язку з поданням заяви про відставку та наданням відставки на підставі зазначеної вище постанови. Позивач перебуває на обліку в Київському об*єднаному управлінні ПФУ м. Харкова як суддя у відставці. На підставі постанови Київського районного суду м. Харкова від 04 березня 2016 року їй призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % від заробітної плати в розмірі 27 284 грн.40 коп. 09 грудня 2016 року у зв*язку зі збільшенням з 01 грудня 2016 року розміру мінімальної заробітної плати, а відповідно і збільшенням розміру грошової винагороди працюючого на відповідній посаді судді, вона звернулась до УПФ України в Київському районі м.Харкова з письмовою заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді, починаючи з моменту виникнення права на перерахунок, а саме - з 01 грудня 2016 року, у розмірі 90% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, станом на 01.12.2016 року - 31680 грн. Зазначає, що до заяви нею була долучена відповідна довідка Апеляційного суду Харківської області №03-54/202 від 08.12.2016 року, яка наявна в матеріалах її пенсійної справи. Про результат розгляду заяви просила повідомити її належним чином, але жодної відповіді на свою заяву вона не отримала, після чого неодноразово зверталась усно та 12 червня 2017 року звернулася до відповідача з письмовою заявою повторно. Листом Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 4543- 47/02 від 23 червня 2017 року її вимоги були задоволені частково, а саме: у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання за грудень 2016 року позивачу було відмовлено. Причиною відмови у листі зазначено: «Згідно листа Пенсійного фонду України від 13.12.2016 р.№ 40743/02-10 , перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою». Посилання на згаданий лист позивач вважає недоречним, оскільки перерахунок призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання має бути здійснений з моменту виникнення обставин, які обумовили збільшення грошової винагороди працюючого на відповідній посаді судді, що узгоджується із положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ, відповідно до якого її було звільнено у відставку.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення, в яких просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року № 788-VIII у зв'язку з поданням заяви про відставку та відповідно до пункту 9 ч. 5 ст.126 Конституції України ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Апеляційного суду Харківської області.

Наказом голови Апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року № 04-03/91-ос позивача відраховано зі штату Апеляційного суду Харківської області у зв'язку з поданням заяви про відставку та наданням відставки на підставі зазначеної вище постанови.

Остання перебуває на обліку в Київському об*єднаному управлінні ПФУ м. Харкова як суддя у відставці. На підставі постанови Київського районного суду м. Харкова від 04 березня 2016 року їй призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % від заробітної плати в розмірі 27 284 грн.40 коп.

09 грудня 2016 року у зв*язку зі збільшенням з 01 грудня 2016 року розміру мінімальної заробітної плати, а відповідно і збільшенням розміру грошової винагороди працюючого на відповідній посаді судді, ОСОБА_1 звернулась до УПФ України в Київському районі м.Харкова з письмовою заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді, починаючи з моменту виникнення права на перерахунок, а саме - з 01 грудня 2016 року, у розмірі 90% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, станом на 01.12.2016 року - 31680 грн.

Листом Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 4543- 47/02 від 23 червня 2017 року вимоги позивача були задоволені частково, а саме: у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання за грудень 2016 року їй було відмовлено. Причиною відмови у листі зазначено: «Згідно листа Пенсійного фонду України від 13.12.2016 р.№ 40743/02-10 , перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою».

Згідно зі ст.45 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, у випадку виникнення права на підвищення пенсії, проводиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву та необхідні документи подано ним після 15 числа. Враховуючи, що вперше я звернулася із заявою про перерахунок щомісячного довічного утримання 09 грудня 2016 року, його перерахунок має бути здійснений саме з 01 грудня 2016 року. Таким чином, відмова у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці за грудень 2016 року є неправомірною, оскільки не грунтується на вимогах чинного законодавства.

Пунктом 53 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774 внесені зміни до пункту 25 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року, а саме доповнено положенням про те, що тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Однак, відповідачем не враховано, що у п.25 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року йдеться про розмір щомісячного довічного грошового утримання судді, який іде у відставку після набрання чинності цим Законом.

ОСОБА_1 звільнено у відставку ще до набрання чинності цим Законом, а щомісячне довічне грошове утримання призначено їй, відповідно до ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання» (Рішення Конституційного Суду України №4-рп від 08 червня 2016 року).

В частині третій статті 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Матеріальне та соціально-побутове забезпечення; обчислення суддівського стажу; вирішення житлових проблем; медичного обслуговування суддів та членів їх сімей; порядку соціального захисту суддів України, суддівська винагорода, щомісячне довічне грошове утримання є елементами статусу судді. Збереження наявного статусу судді, недопущення його скасування або звуження його змісту та обсягу є однією з основоположних гарантій незалежності судді.

Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

У Рішенні від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів, а важливим механізмом забезпечення цих гарантій є встановлений частиною першою статті 130 Конституції України обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

У Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України розтлумачив зміст статті 126 Конституції України та зазначив, що його треба розуміти як такий, «що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення».

Тобто гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних.

Крім того, незалежність судді забезпечується, серед іншого, належним його матеріальним та соціальним забезпеченням, що передбачено міжнародними стандартами у сфері судочинства.

Зокрема, положеннями Європейської хартії від 10 липня 1998 року про Закон «Про статус суддів» визначено, що рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (п.6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку з посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (п. 6.4).

Також у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів зазначено, що дуже важливо (особливо для новітніх демократій) передбачити конкретні нормативно-правові положення, які б гарантували захист від зменшення розміру суддівських виплат (п. 62).

Також, у наведеному вище Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України встановив, що аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Особливий статус судді, гарантії його незалежності визначаються Конституцією України і законами, що виключає в процесі його конкретизації та розвитку обмеження законодавчо встановлених гарантій статусу судді або зниження їх рівня.

Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

У ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі, крім випадків, коли вони пом*якшують або скасовують відповідальність особи, тобто Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774, на який посилається відповідач, не може поширюватись на правововідносини, які виникли до його прийняття, що також свідчить про неправомірність обмеження граничного розміру мого щомісячного довічного грошового утримання розміром 10740 грн. в період 01-04 січня 2017 року.

Відповідно до п.3.1 розділу ІІІ Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25 січня 2008 року, обов*язок підготовки подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та оформлення необхідних для цього документів, покладено на уповноважену особу суду за останнім місцем роботи судді.

Відповідно до довідки апеляційного суду Харківської області № 03-55/ 103 від 22 березня 2017 року для подання до органів ПФУ, а саме: Довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, станом на грудень 2016 року, відповідно до якої розмір заробітної плати, яка має бути врахована при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2016 року - 33146 грн.67 коп.

23 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Управління ПФУ в Київському районі м.Харкова із заявою про перерахунок раніше призначеної їй щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру заробітної плати станом на грудень 2016 року - 33146 гр.67 коп.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" врегульовані правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів (далі Закон).

Відповідно до ч. 4 ст.48 Закону незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до п.7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005р. № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016р. за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно зі ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Відповідно до ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції, що діяла на час припинення мною суддівських повноважень, розмір щомісячного довічного утримання становив 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2 %. При цьому в цій нормі Закону застосовано термін «грошове утримання судді», а не «суддівська винагорода».

Це грошове утримання, згідно ст.ст. 133-134 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», складається як із суддівської винагороди ( посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці), так і при наданні щорічної відпустки - допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначаються, крім відомостей про судову винагороду, інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів. При цьому, виплата сум грошової допомоги на оздоровлення здійснюється суддям систематично та включена в оподатковуваний дохід. Бухгалтерією суду матеріальну допомогу віднесено до фонду оплати праці, що є складовою заробітної плати, що підтверджується листом Апеляційного суду Харківської області №03-55/102 від 22 березня 2017 року.

Аналіз наведених положень дає підстави дійти висновку, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Судова система є однією із складових системи державних органів, що здійснюють державну владу, а суддя виконуючи завдання і функції держави, фактично є працівником певного органу держави. Тобто, призначення або обрання в установленому законодавством порядку особи на посаду судді свідчить про наявність між суддею та державою трудових правовідносин.

При цьому, відповідно до Рішення Ради суддів України №42 від 09.06.2016 року, судді з урахуванням певних обмежень і особливостей, притаманних їх статусу є суб*єктами трудових прав та обов*язків. Разом з певними особливостями, які обумовлені специфікою службової діяльності, судді є такими ж суб*єктами трудових правовідносин та носіями суб*єктивних трудових прав та обов*язків, як і інші працівники.

Зазначене дає підстави вважати, що робота судді є різновидом трудової діяльності, як окремий вид трудових відносин, та потрапляє під регулюючий вплив чинного законодавства, але з певною специфікою.

Частиною 1 статті 51 та частиною 5 статті 109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» закріплено, що суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та даного закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з суддів України і здійснює правосуддя на професійній основі; за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканості, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20 лютого 2012року, 14, 28 травня та 06 листопада 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13 відповідно), в яких суд зазначив, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов"язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, які в силу ст.244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Слід також зазначити, що в рішенні Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп2007 вказано, що щомісячне довічне грошове утримання як і пенсія, є особливою формою соціального забезпечення суддів, тобто, довічне грошове утримання є аналогом пенсійного забезпечення.

Таким чином, вищенаведений аналіз законодавства свідчить, що головним для включення матеріальної допомоги хоч у пенсію, хоч у довічне грошове утримання, є її наявність у складі заробітної плати відповідної категорії працівників та підтвердження відрахувань з цієї суми передбачених чинним законодавством.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

У ч. 1 ст. 8 Конституції України встановлено, що в Україні визначається і діє принцип верховенства права. У рішенні від 02.11.2004 року № 15-рп/2204 Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права це планування права в суспільстві. При прийняті рішення суди мають керуватися принципом верховенства права. Отже, право, яке встановлене і гарантоване Конституцією України, не може бути порушеним шляхом звуження змісту та обсягу визначених гарантій незалежності суддів.

Відповідно до Рішення Ради суддів України від 08.04.2016 року № 29, саме до повноважень суду належить визначення правової норми, яку необхідно застосувати до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач, відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання, з урахуванням матеріальної допомоги, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про судоустрій та статус суддів», «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Київського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України на її користь судові витрати.

Керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 71, 159, 160-163, 183-2, 186, 224-2, 254КАС України, ч. 2 ст. 19, ст.ст. 22, 58, ч. 1 ст. 126 Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова про визнання дій протиправними та забов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними: відмову Київського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за грудень 2016 року та обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 10740 грн. в період з 01січня 2017 року по 04 січня 2017 року.

Визнати протиправною відмову Київського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області №03-55/103 від 22 березня 2017 року.

Зобов"язати Київське об"єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відстаці у розмірі 90 %, з включенням суми матеріальної допомоги, з 01 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 33146 грн.67 коп. на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області №03-55/103 від 22 березня 2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних коштів з Київського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України м.Харкова на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 640 гривень.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя І.В. Ніколаєнко