Справа № 524/9932/16-а
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/9932/16-а
Провадження 2-а/524/419/17
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

14.08.2017 рокуАвтозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., за участі позивача ОСОБА_1 та його представників ОСОБА_2 і ОСОБА_3, представника відповідача - ДПП НП України - Щепілова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України - Бойкової Анни Юріївни, Управління патрульної поліції у м. Кременчуці ДПП НП України, Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України про визнання протиправними дій та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року до суду звернувся ОСОБА_1 із вказаним адміністративним позовом.

Зазначив, що 13 листопада 2016 року о 12 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, р/н НОМЕР_1 в м. Кременчуці по проспекту Лесі Українки, був зупинений відповідачем Бойковою А.Ю., котра склала відносно нього постанову, в якій було зазначено, що він (позивач) нібито рухаючись на проспекті Лесі Українки у населеному пункті, наближаючись до мікроавтобуса, що розпочав рух від позначеної зупинки, розташованого в «заїзному кармані» не зменшив швидкості та не зупинився, щоб дати можливість маршрутному транспортному засобу розпочати рух чим порушив п.17.4 ПДР України, внаслідок чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною тому, що ніяких доказів не було досліджено, права та обов'язки не були роз'ясненні. Постанову про вчинення адміністративного правопорушення не було вручено позивачеві на місці.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд визнати незаконними дії поліцейського та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 178936 від 13 листопада 2016 року.

Ухвалою суду від 28 грудня 2016 року було відкрито провадження по справі та до участі у справі було залучено позивачем - ОСОБА_1, відповідачами - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України - Байкову Анну Юріївну.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позов підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - ДПП НП України - Щепілов О.В. заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що поліцейський не порушила процедуру щодо ухвалення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяла в межах наданих їй законом повноважень, наполягали на тому, що ОСОБА_1. порушив вимогу п.17.4 ПДР України.

Відповідач - інспектор роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України - Байкова А.Ю. у судове засідання не прибула, просила розглядати справу у її відсутність.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представників, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оглянувши відеозапис проступку, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно зі ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному зв'язку з ч. 1 тієї самої статті, з якої випливають, що захист прав та інтересів юридичних осіб, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно - правових відносин.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 1 ч. 1 ст. 17 згаданого Кодексу України до компетенції адміністративних судів віднесено, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає особу, на яку покладається тягар доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Заявлені відповідачі не з'явились в судове засідання , ігнорували вимогу суду про необхідність надання матеріалів адміністративного провадження, письмових заперечень , доказів, доводів і спростувань позовних вимог не надали, тому суд вирішив спір на підставі доказів, що були надані позивачем.

Судом достовірно встановлено, що позивач 13 листопада 2016 року о 13 год. 01 хв. в м. Кременчуці по проспекту Лесі Українки, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, р/н НОМЕР_1, був зупинений відповідачем, котра склала відносно нього постанову, в якій було зазначено, що він (позивач) рухаючись по проспекту Лесі Українки у населеному пункті, наближаючись до мікроавтобуса (маршрутного транспортного засобу), що розпочав рух від позначеної зупинки, розташованого в «заїзному кармані» не зменшив швидкості та не зупинився, щоб дати можливість маршрутному ТЗ розпочати рух чим порушив п.17.4 ПДР України, внаслідок чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Копія постанови не була вручена позивачеві на місці її ухвалення під розпис, а була вручена в УПП у м. Кременчуці 14 листопада 2016 року. Права та обов'язки відповідачем не були роз'яснені позивачеві.

Крім того, суд враховує, що у постанові наявні виправлення, а саме в постанові вказано, що адміністративне правопорушення відбулося 13 листопада 2017 року о 12 год. 10 хв., а фактично проступок було вчинено 13 листопада 2017 року о 13 год. 01 хв., що постає з відеозапису проступку оглянутого у судовому засіданні.

Згідно п. 9 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 1376 від 06 листопада 2015 року постає, що бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

Дана постанова була ухвалена, за висновком суду, передчасно, з порушенням вимог ст.ст. 33 - 35, 222, 268, 276 КпАП України, та підлягає скасуванню за наступних обставин.

Вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною тому, що ніяких доказів не було досліджено, права та обов'язки не було роз'ясненні . Постанову про вчинення адміністративного правопорушення не було вручено позивачеві на місці.

Позивач вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною тому, що ніяких доказів не було досліджено, права та обов'язки не було роз'ясненні. Постанову про вчинення адміністративного правопорушення не було вручено позивачеві на місці. Також вважає постанову такою,що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Суд також враховує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення не були враховані всупереч вимогам ст. 280 КпАП України обставини щодо вчинення проступку, вини позивача чи підлягає позивач адміністративній відповідальності, не були встановлені обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, тобто фактично не були перевірені вимоги які зазначаються у ст.ст. 17 - 22, 33 - 35 КпАП України.

Таким чином, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення порушення п.17.4 ПДР України за ч. 3 ст. 122 КпАП України, за проступок який позивач не вчиняв враховуючи той час і день які вказано у постанові.

Відповідачі не подали належні і допустимі докази на спростування встановлених обставин, на підтвердження правомірності дій при ухваленні стосовно позивача постанови.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху було безпідставним, а тому вказану постанову необхідно визнати протиправною та скасувати.

Строк оскарження позивачем постанови відповідно ч. 4 ст. 99 КАС України не було пропущено.

Керуючись ст.ст. 287 - 289 КпАП України, ст.ст. 17, 19, 69, 70, 71, 158-163, 171-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серія АР № 178936 від 13 листопада 2016 року, ухваленої інспектором роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Бойковою Анною Юріївною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. на користь держави.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в іншій частині вимог.

Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного Адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Повний текст постанови виготовлено 19 серпня 2017 року.

Суддя: