Справа № 191/1774/17
Суддя: Прижигалінська Т. В.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/1774/17
Провадження № 2-а/191/121/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прижигалінської Т.В.,

за участю секретаря - Каліневич Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру»,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з19 березня 2015 року він перебуває на обліку у Дніпровському приміському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ч. 1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХП від 05.11.1991 р. (зі змінами), у розмірі 60% від суми середньої заробітної плати, що підтверджується листом Відповідача від 14.04.2017 року за №Т-1/03/09 та копією постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року у справі №191/2041/15а.

30 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України видано постанову №763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505», якою затверджено структуру й умови оплати та нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів» визначено у п. 3, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій з 01.12.2015 року підвищуються на 25 відсотків посадової оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Пунктом 6 Постанови КМУ №1013 від 09.12.2015 року встановлено, що постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 грудня 2015 року.

Таким чином, на підставі зазначених постанов Кабінету Міністрів України у нього, як у пенсіонера органів прокуратури, виникло законне право на перерахунок пенсії з 01.01.2016 року.

04.04.2017 року він звернувся до Відповідача з заявою про перерахунок пенсії з 04.04.2017 року відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та надав довідку прокуратури Дніпропетровської області від 30.03.2017 року за №18-7вих17 про підвищення заробітної плати на посаді начальника відділу відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 р. та №1013 від 09.12.2015 р.

Відповідачем відмовлено йому у здійсненні перерахунку пенсії згідно з відповіддю від 14.04.2017р. №Т-1/03/09, у якій зазначено, що здійснити перерахунок його пенсії не має законних підстав. Свою відмову Відповідач мотивую тим, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та деяких інших законів. Тому, як зазначив Відповідач, з 01 червня 2015 року пенсії, призначені у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» не перераховуються. Отже з листа Відповідача вбачається, що йому відмовлено у перерахунку пенсії лише на підставі того, що на дату його звернення до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Він з таким висновком не погоджується, адже неприйняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акта, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови у такому перерахунку.

У зв'язку з цим, позивач просить визнати протиправними дії Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови йому у перерахунку пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зобов'язати Дніпровське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити йому перерахунок призначеної пенсії з 04 квітня 2017 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до Постанов КМУ №505 від 31.05.2012 р., №763 від 30.09.2015р. та 1013 від 09.12.2015р. згідно з вимогами ст.50-1Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 30.03.2017р.№18-7вих 17 в розмірі 60% місячного заробітку без обмежень граничного розміру пенсії та здійснювати відповідні виплати, а також виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Позивач до початку судового розгляду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

До початку судового розгляду представник відповідача надала письмові заперечення, згідно яких з позовними вимогами не згодна та просила в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач з 19 березня 2015 року перебуває на обліку у Дніпровському приміському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ч. 1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХП від 05.11.1991 р. (зі змінами), у розмірі 60% від суми середньої заробітної плати, що підтверджується листом Дніпровського приміського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 14.04.2017 року за №Т-1/03/09 та копією постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року у справі №191/2041/15а.

04.04.2017 року позивач звернувся до Дніпровського приміського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою про перерахунок пенсії з 04.04.2017 року відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Листом Дніпровського приміського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 14.04.2017р. №Т-1/03/09 ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії посилаючись на те, що здійснити перерахунок його пенсії не має законних підстав. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та деяких інших законів. Тому, як зазначив Відповідач, з 01 червня 2015 року пенсії, призначені у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» не перераховуються.

30 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України видано постанову №763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505», якою затверджено структуру й умови оплати та нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів» визначено у п. 3, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій з 01.12.2015 року підвищуються на 25 відсотків посадової оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року .№505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Пунктом 6 Постанови КМУ №1013 від 09.12.2015 року встановлено, що постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 грудня 2015 року.

Таким чином, на підставі зазначених постанов Кабінету Міністрів України у ОСОБА_1, як у пенсіонера органів прокуратури, виникло законне право на перерахунок пенсії з 01.01.2016 року.

Згідно з ч. 13 ст.50-1 Закону №1789-ХП обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. А отже право на перерахунок пенсії мені надано з моменту її призначення і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів.

Неприйняття нормативно-правового акта Кабінетом Міністрів України є підставою застосування законодавства в правовідносинах перерахунку пенсії працівникам прокуратури, яке діяло на час призначення пенсії, адже закони не мають зворотної дії у часі згідно ст.58 Конституції України.

Подібна бездіяльність з боку Уряду України у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68685/10 та 71378/10) від 26 вересня 2014 року з питання відмови в перерахунку пенсії через не встановлення певного порядку Урядом була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 51-56).

Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Будченко проти України» (заява №38677/06 від 24.07.2014р.).

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали підстави, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина 18 статті 50-1 Закону №1789-ХП).

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (закон набрав чинності з 1 жовтня 2011 року) передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Посилання Відповідача на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, як на підставу неможливості проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1, є безпідставними.

Так, у пункті 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р.№213, визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до деяких законів у тому числі до Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ст. 8 Конституції України в країні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та має пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У частині першій статті 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Так, держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Відповідно до ч. 1 ст.58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України і його територіальні підрозділі здійснюють керівництво та управління солідарною системою, проводять збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначають пенсії, підготовляють документи для їх виплат та виконують інші управлінські функції. Вони по суті є органами державної виконавчої влади і суб'єктами владних повноважень, а тому, керуючись вимогами ст.19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Передбачена дефініція у п.5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213 VIII щодо скасування з 01 червня 2015 року норм пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до спеціальних законів, у тому числі «Про прокуратуру», свідчить про те, що з 01 червня 2015 року не здійснюється призначення пенсії відповідно до спеціального законодавства, але пенсія ОСОБА_1 була призначена 19 березня 2015 року, тобто до 01 червня 2015 року.

Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, викладені положення п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», стосується порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсії за спеціальним законом з 01 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру».

Питання про застосування цього закону у часі регулюється згідно зі ст.ст.21 та 22 Конституції України, які гарантують людині, що її права і свободи, будучи невідчужуваними та непорушними, не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, ці закони, зміни до законів, не розповсюджуються на вже існуючі права і свободи людини, якщо вони звужують зміст та обсяг цих прав і свобод. Тому, зазначена норма не може застосовуватися на раніше призначені пенсії під час їх перерахунку.

З урахуванням викладеного суд вважає, що при перерахунку пенсії ОСОБА_1, як працівнику прокуратури, має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках та порядок її перерахування, яка діяла на момент призначення пенсії.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь - яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

При цьому слід мати на увазі, що згідно ст. 22 Конституції України закріплені в ній права і свободи людини й громадянина не є вичерпними. Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь - якого закону чи іншого нормативно - правового акту з точки зору його відповідності Конституції України і усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Конституційний суд України неодноразове розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №5-рп/2002 щодо пільг, компенсації і гарантій та від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У даних рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення №5-рп/2002 р.).

22 травня 2005 року Конституційний Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься у ч. 3 статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005, згідно з яким «Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (ч.2) при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ч.3). скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняттями змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними загальними». При цьому Конституційний Суд України підкреслив, що загальновизначеним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушено.

Виключно визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасування або обмеження цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Враховуючи вищезазначене, необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії.

Відсутності зворотної сили законів та інших нормативно - правових актів в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, узгоджується з постановою Верховного Суду України від 06.10.2015р. в адміністративній справі № 21-2432/15, в якій судовою колегією викладено, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, а також механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років, яка діяла на момент призначення пенсії (ст.50-1 Закону №1789-ХІІ).

Аналогічні рішення були прийняті у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 р. №21-348а13 від 17.12.2013, від 01.07.2014 року (справа №21-244а14), які згідно з статтею 244-2 КАС України, є обов'язковою для судів з необхідністю приведення судової практики у відповідність до його рішень.

Таким чином правова позиція суддів Верховного Суду України та Конституційного суду України полягає у тому, що обмеження (у будь - якій формі) прав чи свобод людини є недопустимими.

Також не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії та обставина, що набув чинності Закон України «Про прокуратуру» в новій редакції від 14.10.2014 р. за №1697 - VII з втратою дії окремих положень Закону України «Про прокуратуру» 1991 року щодо права призначення та перерахунку пенсій, а з 01.01.2015 року умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

У даному випадку нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини 13 та 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України, що діяли станом на час призначення позивачу пенсії - березень 2015 ріку, оскільки інших не існує.

Проте Кабінетом Міністрів України з 01.01.2015 р. по теперішній час не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, чим звужено та обмежено конституційне право позивача на пенсійне забезпечення. За вказаних обставин, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України будь - якого порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури є фактично бездіяльністю, що порушує гарантоване Конституцією та Законом право на її перерахунок.

Подібна бездіяльність з боку Уряду України (Кабінету Міністрів України) у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68685/10 та 71378/10) від 26 вересня 2014 року з питання відмови в перерахунку пенсії через не встановлення певного порядку Урядом була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 51-56).

Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Будченко проти України» (заява №38677/06 від 24.07.2014р.). Суть цієї справи Європейського суду з прав людини полягала у тому, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги, у тому числі на які мав право заявник.

Проте такий механізм був запроваджений лише через декілька років після набрання Законом чинності. Наведений стан був визнаний Європейським судом з прав людини таким, що порушив майновий інтерес заявника, тривале не запровадження відповідного механізму було втручання у право заявника мирно володіти своїм майном, передбачене статтею 1 Першого Протокол до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграф 39 у справі «Будченко проти України»).

Стаття 1 Першого Протоколу Конвенції визначає «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах , передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Подібні проблемні питання були предметом обговорення на Пленумі Вищого адміністративного суду України №3 від 05 лютого 2016 року щодо результатів вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів» у спорах щодо визначення розміру заробітної плати працівникам апарату судів.

У своїй довідці та висновках Пленум Вищого адміністративного суду України сформував позицію, що протягом періоду відсутності постанови Кабінету Міністрів України застосуванню підлягають положення попередніх Законів України.

Аналогічну позицію викладено в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 22.07.2011 р. №1091/11/13-11.

Таку ж думку висловлював Верховний Суд України у постанові від 25 листопада 2014 року (ЄДРСР - №42010782).

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, Вищий Адміністративний суд України відмітив, що враховуючи європейське направлення розвитку України та цілі прийняття Закону України від 18 березня 2004 року №1629-1V «Про загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу», а також початку дії Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, правові позиції, сформульовані в рішеннях Європейського Суду справедливості, можуть враховуватися адміністративними судами як аргументація відносно гармонійного тлумачення національного законодавства України згідно з загальноприйнятими стандартами правової системи ЄС щодо регулювання відносин стосовно яких вини спір.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції (пункт 1) Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

За таких обставин суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії на підставі його заяви від 04.04.2017 року, документів пенсійної справи, довідки прокуратури Дніпропетровської області про заробітну плату від 30.03.2017р. №18-7вих17 та статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла станом на момент призначення пенсії, з розрахунку 60% від суми місячного заробітку з 04.04.2017 року без обмеження граничного розміру пенсії слід визнати протиправними.

На захист порушеного права позивача, на відповідача має бути покладений обов'язок здійснити ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії з 04 квітня 2017 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до Постанов КМУ №505 від 31.05.2012р., №763 від 30.09.2015р. та 1013 від 09.12.2015р. згідно з вимогами ст. 50-1Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 30.03.2017р. №18-7вих17 в розмірі 60% місячного заробітку без обмежень граничного розміру пенсії та здійснювати відповідні виплати, а також виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 22, 46, 58, 64 Конституції України, ст.10, 11, 70, 159-163 КАС України, ч.1, ч.13, ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789 - XII, Законом України від 02.03.2015 р.№213-УШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов'язати Дніпровське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії з 04 квітня 2017 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до Постанов КМУ №505 від 31.05.2012 р., №763 від 30.09.2015р. та 1013 від 09.12.2015р. згідно з вимогами ст.50-1Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 30.03.2017р.№18-7вих 17 в розмірі 60% місячного заробітку без обмежень граничного розміру пенсії та здійснювати відповідні виплати, а також виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні в судовому засідання, протягом 10 днів з моменту отримання.

Суддя: Т. В. Прижигалінська