Справа № 804/7882/15
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" серпня 2017 р.Справа № 804/7882/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

за участю: секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

за участі представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року у справі №804/7882/15 за позовом Управління поліції охорони в Дніпропетровській області до Офісу великих платників податків ДФС про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 20.04.2010 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС (Офісу великих платників податків ДФС), в якому просив визнати не чинним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 14.04.2010 року №/0 про визначення суми податкового зобовязання за платежем з податку на прибуток: за основним платежем 588144,86 грн., за штрафними санкціями 294072,43 грн..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники позивача вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Управління поліції охорони в Дніпропетровській області є юридичною особою (), перебуває на обліку в органах державної податкової служби з 30.08.1993 року, на теперішній час перебуває на обліку в СДПІ по роботі з ВПП у м.Дніпропетровську, є платником ПДВ.

Відповідач - Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС є субєктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому податковим законодавством України повноваження.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у період з 10.02.2010 року по 24.03.2010 року СДПІ по роботі з ВПП у м.Дніпропетровську проведена планова виїзна перевірка Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Дніпропетровській області з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2006 року по 31.12.2009 року, за результатами якої податковим органом 31.03.2010 року складено акт №663/08-03/3-08596854 (а.с.17-112 т.1).

Згідно висновків акту перевірки позивачем порушені положення, зокрема пп.5.2.2, пп.5.2.5 п.5.2, пп.5.4.10 п.5.4, п.5.9 ст.5 Закону України від 28.12.1994 року №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємства», в результаті чого занижено податок на прибуток в період 2007 - 2009 роки на загальну суму 588144,86 грн..

Вказаний висновок обґрунтований безпідставним віднесенням в повному обсязі до валових витрат придбання паливо-мастильних матеріалів для автотранспортних засобів (автомобілів), задіяних для здійснення охорони громадського порядку, майна фізичних та юридичних осіб різних форм власності.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом 14.04.2010 року прийняте податкове повідомлення-рішення №/0, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток за основним платежем 588144,86 грн., за штрафними санкціями 294072,43 грн. (а.с.10 т.1).

Не погодившись з таким рішення контролюючого органу, позивач оскаржив його до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

У період, що перевірявся (2006-2009 роки) правовідносини субєктів господарювання щодо сплати податків були врегульовані, зокрема, Законом України від 28.12.1994 року №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємства» (далі по тексту - Закон №334).

Згідно з п.1.32. Закону №334 господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Відповідно до ст.3 вказаного Закону обєктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на:

- суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону;

- суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Пунктом 5.1 ст.5 Закону №334 визначено, що валовими витратами виробництва та обігу є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону №334 до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 5.7 цієї статті.

Відповідно до пп.5.4.10 п.5.4 ст.5 Закону №334 до валових витрат платника податку відносяться витрати на утримання, експлуатацію та забезпечення основної діяльності (крім тих, що підлягають амортизації) легкових автомобілів, побутових літальних апаратів, моторних човнів, катерів і яхт, призначених для відпочинку, що належать платникам податку, основною діяльністю яких є надання платних послуг з транспортного чи туристичного обслуговування сторонніх громадян або організацій, а також якщо ці засоби належать спортивним організаціям і використовуються як спортивне знаряддя.

Відповідно до абзацу пятого пп.5.4.10 п.5.4 ст.5 Закону №334 (в редакції чинній на час спірних правовідносин) не включаються до складу валових витрат витрати платника податку (крім витрат на оплату праці) на утримання і експлуатацію приміщень житлового фонду (крім житлового фонду, визначеного у підпункті 5.4.9 цієї статті), побутових літальних апаратів, моторних човнів, катерів і яхт, призначених для відпочинку, що використовуються з іншими цілями, ніж зазначені у цьому підпункті, або іншими платниками податку, ніж зазначені у цьому підпункті; витрати, повязані з стоянкою та паркуванням легкових автомобілів, а також 50 відсотків витрат на придбання пально-мастильних матеріалів для легкових автомобілів та оперативну оренду легкових автомобілів. При цьому платник податку звільняється від обовязків доведення звязку таких витрат з його господарською діяльністю.

В акті перевірки зазначено, що згідно пп.5.4.10 п.5.4 ст.5 Закону №334 позивач має право на відображення в податковому обліку витрат, повязаних з придбанням пального, використаного для вантажних автомобілів (10 штук - «Тип ТЗ» «Мікроавтобус-Д») в повному обсязі, а витрат щодо палива, використаного для легкових автомобілів (118 штук - «Тип ТЗ» «Легковий»), лише в розмірі 50% через те, що легкові автомобілі використовуються підприємством в господарській діяльності, яка визначена як охорона та забезпечення громадського порядку, а тому не підпадає під дію абзацу четвертого пп.5.4.9 п.5.4 ст.5 Закону №334, яким визначено, що до валових витрат платника податку відносяться витрати на утримання, експлуатацію та забезпечення основної діяльності (крім тих, що підлягають амортизації): легкових автомобілів, побутових літальних апаратів, моторних човнів, катерів і яхт, призначених для відпочинку, що належать платникам податку, основною діяльністю яких є надання платних послуг з транспортного чи туристичного обслуговування сторонніх громадян або організацій, а також якщо ці засоби належать спортивним організаціям і використовуються як спортивне знаряддя.

Колегія суддів звертає увагу, що підпункт 5.4.10 пункту 5.4. статті 5 Закону №334 не містить зазначень про те, що та частина пально-мастильних матеріалів для легкового автомобіля, яка не була включена до складу валових витрат, не використовується в господарській діяльності або вважається такою, що була використана не у господарській діяльності. Зазначеною нормою законодавець лише встановив обмеження щодо включення понесених витрат по придбанню пально-мастильних матеріалів до складу валових витрат в певному розмірі.

Проте, Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, в порушення зазначеної норми в податковому обліку з податку на прибуток віднесло до складу валових витрат витрати по придбанню пально-мастильних матеріалів у розмірі, що перевищує 50%.

Представники позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснили, що всі автомобілі (118 штук - «Тип ТЗ» «Легковий»), згідно технічних паспортів є легковими автомобілями.

В апеляційній скарзі позивач посилається на ту обставину, що вказані легкові автомобілі використовуються підприємством в господарській діяльності, яка визначена як охорона та забезпечення громадського порядку, а тому такі автомобілі є спеціальними, у звязку з чим понесені витрати щодо придбання палива, використаного для ціх легкових автомобілів, повинно бути включено до складу валових витрат в податковому обліку з податку на прибуток в повному розмірі, тобто 100%.

Колегія суддів таке посилання до уваги не приймає, оскільки законодавець чітко визначив саме в ст.5 Закону №334 поняття валових витрат, зазначив перелік витрат (сум, коштів та т.і.) що відносяться до валових витрат, а також встановив витрати, що не включаються до складу валових витрат.

Будь-яких винятків щодо легкових автомобілів (в залежності від їх типу, обладнання чи оснащення) вказана норма абзацу пятого пп.5.4.10 п.5.4 ст.5 Закону №334 не містить.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення №/0 від 14.04.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток за основним платежем 588144,86 грн., за штрафними санкціями 294072,43 грн..

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року у справі №804/7882/15 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року у справі №804/7882/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 22 серпня 2017 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко