Справа № 210/5584/16-а
Суддя: Чайкіна О. В.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5584/16-а
Провадження № 2-а/210/45/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

"15" серпня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чайкіної О.В.,

за участі секретаря судового засідання Куксенко О.В.,

особи, які беруть участь у справі: позивач - ОСОБА_2, представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Криворізької міської ради- Сердюк О.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Криворізької міської ради, Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, третя особа: Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровської області про поновлення скасованих пільг,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом, в якому просив суд зобов'язати Управління праці соціального захисту населення Виконавчого комітету Криворізької місцевої ради вчинити дії, щодо відновлення ОСОБА_2 пільг, за надані пільги по виплаті житло-комунальних послуг пенсіонеру МВС України, та внесення даних ОСОБА_2 до реєстру, що дають право на використання вказаними пільгами по сплаті комунальних послуг. В обґрунтування позову зазначив, що він працював в органах внутрішніх справ і кримінально-виконавчій системі, а саме в Державному департаменті України з питань виконання покарань в Дніпропетровській області. Відповідно Закону України «Про міліцію», позивач має право на пільги, щодо комунальних послуг та такі, що діють довічно. Разом вони становлять 50- процентну знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. З 28.11.2004 року позивач перебував на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, за категорією міліціонер на пенсії, який звільнений зі служби за віком та згідно ст. 22 Закона України « Про міліцію» користувався 50% знижкою на житло-комунальні послуги ( квартирну плату, газ, електроенергію, холодну воду, водовідведення, опалення, вивіз сміття) у межах середніх норм споживання. Верховною Радою України був прийнятий новий Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 та з 07.11.2015 втратив чинність Закон України « Про міліцію». Але, посилаючись на п. 15 прикінцевих положень Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 яким передбачено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом, Міністерство соціальної політики прийняло неконституційне рішення, про позбавлення колишніх працівників міліції на 50% знижку на оплату комунальних послуг. Так як при виході на пенсію позивачу державою було гарантовано на 50% знижку по с комунальних послуг довіку. Позивачем, окремо, було складено та відправлено запит до Управління праці та соціального захисту населення. У його запиті просив відновити скасовані пільги. В отриманій ним інформації було відмовлено в його проханні. Позивач вважає, що відповідач безпідставно та незаконно відмовив йому у відновленні його права на пільгу, оскільки всі необхідні документи на підтвердження наявності у ОСОБА_2 пільгового трудового стажу були видані, в трудовій книжці містяться дані для прийняття такого рішення. Також, зазначив, що даними пільгами він вже користувався, що були передбачені діючим на той час законом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 1- 16/99 в праві за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про міліцію» та ч. 7 ст. 22 ЗУ «Про пожежну безпеку», в мотивувальній частині якого зазначено, що Україна як соціальна держава взяла на себе зобов'язання щодо соціального захисту громадянина, забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, тощо. Позбавлення членів сім'ї працівника міліції чи особового складу державної пожежної охорони права на житлово комунальні пільги, якими вони користувались протягом усього періоду перебування останнього на службі в міліції чи державній пожежній охороні, у разі його звільнення за віком, через хворобу чи за вислугою років означало б не лише суттєве обмеження прав особи, звуження їх змісту та обсягу, а й дискримінацію непрацездатних, приниження людини, зневаження її честі й гідності, повагу до яких закріплено на конституційному рівню.

Позивач в судовому засіданні був присутній, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні була присутня, просила відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі з підстав, викладених в запереченнях. Вважає позов не обґрунтованим, зазначила, що проаналізувавши Закон України «Про національну поліцію», як останній у часі вбачається, що даний нормативно правовий акт не містить норм, які б передбачали пільги, компенсації і гарантії не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після набрання чинності цим законом.

Від відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради надано заперечення, згідно яких співвідповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачу в грудні 2015 року повідомлено про виключення його з Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, а з травня 2016 року позивач користується субсидією. Крім того, законом України "Про Національну поліцію" на позивача не поширюються пільги, про які йдеться в позові, а отже вимоги є необгрунтованими

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені сторонами спору обставини, у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовниїх вимог.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 28.11.2004 року він перебував на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, за категорією міліціонер на пенсії, який звільнений зі служби за віком згідно з ст. 22 Закону України «Про міліцію», користувався 50% знижкою плати за житлово-комунальні послуги (квартирну плату, газ, електроенергію, холодну воду, водовідведення, опалення, вивіз сміття) у межах середніх норм споживання.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 грудня 2016 року відповідач повідомив його про те, що в зв'язку з втратою чинності Закону України «Про міліцію», з 07.11.2015 року він втратив право на пільги, що стало підставою для звернення до суду (а.с.3).

Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 27.01.2016 до п. 2 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 № 389 було внесено зміни та слова «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні), виключено.

Так, правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення було врегульовано Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 року N 565-XII (далі по тексту -Закон № 565-XII).

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону № 565-XII, в редакції, чинній на час призначення позивачу спірної пільги, працівникам міліції та членам їх сімей надавалась 50-відсоткова знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Згідно із ч. 6 ст. 22 Закону № 565-XII за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

Пунктом 12 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року в ст. 22 Закону № 565-XII частини 6 та 7 викладено у новій редакції, а саме: «За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Згодом, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII (далі по тексту -Закон №76-VIII) внесені зміни в Закон № 565-XII і ч. 7 ст. 22 викладена у новій редакції, згідно якої пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вказаного Закону №76-VIII Кабінетом Міністрів України 04.06.2015 прийнято постанову № 389, яка набрала чинності 01.07.2015 та якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Вказаним Порядком визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі по тексту - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Пунктом 2 цього Порядку дія останнього поширювалась на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом № 565-XII.

Таким чином, у період з часу призначення позивачу пільг та до 01.07.2015 чинним законодавством встановлювалось право певного кола осіб, відповідно до Закону № 565-XII, на отримання 50% знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. Механізм реалізації вказаного права підзаконними нормативно-правовими актами не встановлювався.

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначеної норми закону затверджено механізм реалізації права на отримання зазначеного виду пільг, яким врегульовано в тому числі види доходів, які враховуються до складу сукупного доходу сім'ї пільговика.

Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 27.01.2016 до п. 2 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї було внесено зміни та слова «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні), виключено.

Прийняття зазначеної постанови і стало підставою для звернення позивача відповідним позовом, оскільки на його думку відповідач має відновити пільги, передбачені Законом України «Про міліцію» без врахування обмеження доходу на одного члена сім'ї у розмірі податкової соціальної пільги.

З 07 листопада 2015 року у зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про Національну поліцію» втратив чинність Закон № 565-XII, відповідно до ст. 22 якого позивач мав право на 50% знижку по сплаті за користування житлом, комунальними послугами та паливо. Також, станом на 27.01.2016 року не передбачено надання пільг і Порядком надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Згідно із абз. 2 та 3 п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

У зв'язку з втратою чинності Закону № 565-XII за дорученням Міністерства соціальної політики України державним підприємством «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України» доопрацьовано програмне забезпечення ЄДАРП, який діє відповідно до Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117.

Також, Закон України «Про Національну поліцію» не містить норм, які б передбачали пільги, а саме 50% знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу.

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є Закон України «Про Національну поліцію» то пріоритетними в даному випадку є положення саме цього Закону.

Крім того, в рішенні Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначено, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 25.01.2012 року № 3рп/2012 прийшов до висновку, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Такий принцип закладений, зокрема, в Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистих прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль та міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (стаття 22). Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права 1966 року встановлює загальний обов'язок держав забезпечити здійснення прав, що передбачені цим пактом, у максимальних межах наявних ресурсів (пункт 1 статті 2).

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

З набранням чинності Закону №76-VIII внесено зміни до Закону № 565-XII, за змістом яких право на отримання працівниками міліції та членами їх сімей, а також працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, 50% знижки плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо збережено, за змістом і колом осіб не звужено.

Також, законодавцем встановлено умову, за наявності якої вказана пільга призначається, а саме: якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Зіідно з п. 3 Порядку, пільги, зазначені у пункті і надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

У відповідності до гі.п.169.4.1 п.169.4 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень (стаття 7 Закону).

Отже, з урахуванням вказаних вище норм, з 1 липня 2015 року податкова соціальна пільга (у спірних правовідносинам 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо) застосовується виключно за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує суму 1710 гривень.

Але, позивачем не підтверджено показника середньомісячного сукупного доходу його сім'ї (не більше 1710 грн.), необхідного для визначення права на отримання спірної податкової соціальної пільги, а тому з 1 липня 2015 року йому було припинено нарахування 50-ти відсоткової знижки плати за комунальні послуги.

Крім того, відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію», з 7 листопада 2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію», внаслідок чого особи, які мали право на пільги згідно із Законом України «Про міліцію» з 7 листопада 2015 року втратили право на пільги.

Разом з тим, п.15 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Національну поліцію», визначено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. В той же час, саме пільги на оплату житлово-комунальних послуг в Законі України «Про національну поліцію» не передбачені.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про відновлення пільг, через відсутність у відповідача правових підстав для надання позивачу пільг на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки вказані пільги не передбачені чинним законодавством, зокрема Законом України «Про Національну поліцію».

В частині вимог щодо включення даних ОСОБА_2 до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, за категорією "міліціонер на пенсії" , суд приходить до висновку про їх задоволення, виходячи з наступного.

Постановою КМУ від 29.01.2003 року № 117 затверджено Положення "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" (надалі - Положення).

Згідно з пунктом 1 вказаного Положення (тут і надалі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України (далі - пільговики).

До Реєстру включається така інформація: загальні відомості про пільговика (прізвище, ім'я та по батькові, число, місяць, рік народження, ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, адреса зареєстрованого місця проживання (або за рішенням комісій, утворених місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідно до пункту 4 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. N 848 , адреса фактичного місця проживання), склад сім'ї, характеристика житла), реквізити паспорта та документа, що підтверджує право на пільги, а також категорія пільговика, перелік пільг, на які він має право, інформація про те, якими пільгами він реально користується.

Відповідно до пункту 3 Положення Управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної у пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги;

ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1-пільга", в якій використовується індивідуальний ідентифікаційний номер пільговика у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів;

вносять до Реєстру відповідні уточнення у разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги.

Таким чином, вказаним Положенням на момент виникнення спірних правовідносин не передбачено виключення з Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, а предбачено внесення уточнень щодо прав осіб на пільги у разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги.

Крім того, внесення до такого реєстру не є підставою для автоматичного призначення пільг, оскільки Положенням чітко передбачено, що в нього вносяться відомості, яку саме пільгу слід застосовувати.

Враховуючи приписи вищевказаного положення, суд приходить до висновку про те, Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради не повинно було виключати дані ОСОБА_2 з Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, а внести відповідні уточнення, а саме зазначити підстави, у зв"язку з якими застосування пільг припинилось.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що правління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради зобов"зано включити дані ОСОБА_2 в Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, та внести відповідні уточнення з урахуванням пункту 3 Положення, а саме: внести уточнення щодо підстав припинення пільг - визнання таким, що втратив чинність законодавчий акт, на підставі яких пільговик отримував пільги.

Враховуючи те, що ухвалою від 29 грудня 2016 року позивачу відстрочено сплату судового збору до винесення судового рішення, спір, що розглядається є немайновим та у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 94 КАС України судовий збір у розмірі 551,20грн., підлягає компенсуванню за рахунок коштів Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 8-11, 69-72, 86, 99, 100, 158-163, 167, 186, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Криворізької міської ради, Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, третя особа: Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровської області про поновлення скасованих пільг,- задовольнити частково.

Зобов"язати Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради внести дані ОСОБА_2 до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, за категорією "міліціонер на пенсії" .

В задоволені позовних вимог в частині відновлення пільг по виплаті житлово-комунальних послуг пенсіонеру - відмовити.

Судовий збір у розмірі 551,20коп. компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2017 року.

Суддя: О. В. Чайкіна