Справа № 569/5983/17
Суддя: Першко О.О.
Дата ухвалення: 2017-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/5983/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області:

в складі головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в мiстi Рiвному спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_4, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №122167 від 04 квітня 2017 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що 04 квітня 2017 року відповідачем було винесено оскаржувану постанову, відповідно до змісту якої в м.Рівне, по вулиці Міцкевича, 56 водій здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка стоянка заборонена», а також при собі не мав та не предявив поліс належного страхування наземних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9, п.2.1 ґ Правил дорожнього руху України (далі ПДР України). Разом з тим, позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки вона винесена з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) так як не містить посилань на будь-які докази, які підтверджують порушення ним вимог ПДР України, у ній зазначений опис обставин, установлених при розгляді справи, який не відповідає формулюванню вимог Правил дорожнього руху, в постанові відсутні реквізити порядку сплати штрафу.

Представник позивача в судовому зсіданні позовні вимоги підтримала повністю, суду пояснила, що оскаржувана постанова винесена з недотриманням вимог КУпАП, оскільки в постанові відповідач зазначає, що позивач не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 "Зупинка стоянка заборонена", в той час, коли в ПДР України зазначається назва дорожнього знаку 3.34 "Зупинка заборонена" та 3.35 "Стоянка заборонена". Інспектор зазначив, що позивач не мав при собі та не пред'явив поліс належного страхування, в той час, коли в ПДР України зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, у оскаржуваній постанові відповідач зазначає, що позивач порушив п. 15.9 ПДР України, яким визначено 11 випадків, коли зупинка заборонена, проте не вказує, який із 11 випадків він допустив. Також не визначено місце вчинення правопорушення, оскільки будинку № 56 по вулиці Міцкевича в м.Рівне не існує. Також зазначила, що порушення вимог дорожніх знаків та порушення правил зупинки є двома різними правопорушеннями, які мають індивідуальний склад, а отже однією дією позивач не міг вчинити два правопорушення як зазначає інспектор у постанові. Крім того, в порушення вимог п.п. 5,6 ч. 3 ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова не містить обов'язкових реквізитів: порядку сплати штрафу; правових наслідків невиконання адміністративного стягнення та порядку його оскарження.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, оскільки відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства та склав постанову, яка відповідає вимогам КУпАП.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Згідно п.1 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження, зокрема, рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 04 квітня 2017 року Інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 була винесена постанова серії АР №122167 у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_3

Як зазначено у вказаній постанові, 04 квітня 2017 року о 11 год. 00 хв. в м.Рівне, по вулиці Міцкевича, 56 водій здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка стоянка заборонена», а також при собі не мав та не предявив поліс належного страхування наземних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9, п.2.1 ґ Правил дорожнього руху України.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій транспортного засобу скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст.1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, постановив, відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що постанова серії АР №122167 від 04 квітня 2017 рокуне відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки у ній зазначений опис обставин, установлених при розгляді справи, який не відповідає формулюванню вимог ПДР України, а саме: в постанові відповідачем зазначено, що позивач не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 "Зупинка стоянка заборонена" назва якого не передбачена в ПДР України, оскільки дорожній знак 3.34 це - "Зупинка заборонена", а дорожній знак 3.35 - "Стоянка заборонена". Також в постанові зазначено, що позивач не мав при собі та не пред'явив поліс належного страхування, однак відповідно до п. 2.1 ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. А згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються водії, які керують транспортними засобами не маючи при собі поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»). Ні ПДР України, ні КУпАП не містять альтернатив щодо виду полісу страхування, а тому інспектор зазначив в постанові вид страхування, який не передбачений законом.

Крім того, у оскаржуваній постанові відповідач зазначав, що позивач порушив п. 15.9 ПДР України, яким визначено, що зупинка забороняється:

а) на залізничних переїздах;

б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил);

в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях;

г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі;

ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м;

е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;

є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють;

ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз'їзд або об'їзд транспортного засобу, що зупинився;

з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки;

и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

В постанові відповідач не зазначив який саме підпункт пункту 15.9 ПДР України порушив позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, серед іншого, передбачено відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків, правил зупинки та стоянки. Тобто порушення вимог дорожніх знаків та порушення правил зупинки є двома різними правопорушеннями, які мають індивідуальний склад, про що в оскаржуваній постанові відповідачем не зазначено, а тому обставини викладені в ній не відповідають фактичним обставинам справи.

З урахуванням приписів ч. 4 ст. 258 та ч. 6 ст. 276 КУпАП, місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, є місце вчинення даного правопорушення. Однак як слідує із змісту оскаржуваної постанови місцем розгляду справи є адреса - м. Рівне, вул. Міцкевича, 56. Відповідно до розташованих по вул. Міцкевича в м. Рівне, сталих орієнтирів будівель та споруд, яким присвоєно адресу, об'єкт з адресою м. Рівне, вул. Міцкевича, 56, відсутній, так само як і відсутня будівля чи споруда, якій присвоєно адресу м. Рівне, вул. Міцкевича, 56, що також підтверджується листом Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради №26-16 від 02 червня 2017 року. А відтак до офіційного документу, яким є постанова у справі про адміністративне правопорушення АР №122167 від 04 квітня 2017 року внесено недостовірні відомості щодо місця вчинення адміністративного правопорушення.

Частина 1 ст. 71 КАС України вказує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису події з нагрудної відеокамери інспектора встановлено, що доводи позивача та його представника щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам КУпАП та відсутності посилань на будь-які докази, які підтверджують наявність складу адміністративного правопорушення - не спростовуються.

При розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідач доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не надав.

Враховуючи викладені обставини у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії АР №122167 від 04 квітня 2017 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 171-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 до Інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №122167 від 04 квітня 2017 року, винесену Інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне ДПП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КУпАП та ч.1 ст. 126 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 23 серпня 2017 року.

Суддя О.О. Першко