Справа № 161/178/17,2-а/161/376/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/3855/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Ніколіна В.В., Рибачука А.І.

за участі секретаря судових засідань: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними,

встановив:

04.01.2017 ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, в якій просив визнати відмову Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області у задоволенні заяви від 09.12.2016 щодо перерахунку пенсії протиправною та зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку здійснити перерахунок пенсії та виплату пенсії з 13.10.2015 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 763 « Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів від 31.05.2012» на підставі довідки військової прокуратури Західного регіону України від 23.11.2016 № 18/2- 214вих-16 та Закону України «Про прокуратуру» № 1789- XII від 05.11.1991, тобто, 90% від розміру грошового забезпечення визначеного у довідках. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку здійснити перерахунок пенсії та виплату пенсії з 03.08.2016 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.2016 № 488 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів від 09.12. 2015 року № 1013» на підставі довідки військової прокуратури Західного регіону від 25.12.2016 № 18/2-219вих-16 та Закону України «Про прокуратуру» № 1789 - XII від 05.11.1991 року, 90 % від розміру грошового забезпечення визначеного у довідках.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів від 31.05.2012» та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.2016 № 488 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів від 09.12. 2015 № 1013» прокурорсько-слідчим працівникам прокуратури були підвищені посадові оклади. У звязку з цим, позивачем 09.12.2016 була подана заява до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про перерахунок пенсії виходячи із грошового забезпечення визначеного у довідках військової прокуратури Західного регіону від 23.11.2016 та від 25.11.2016 та у відповідності до діючого на час призначення пенсії Закону України «Про прокуратуру» № 1789- XII від 05.11.1991.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.02.2017 в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить постанову скасувати та прийняти нову якою позов задовольнити.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії те, що Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Отже, відмова відповідача у проведенні йому перерахунку пенсії за вислугу років, у звязку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі довідки військової прокуратури Західного регіону від 25.12.2016 № 18/2-219вих-16, є протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Позивач у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представник відповідача подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у відсутності відповідача.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевірив матеріали справи, обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з травня 2010 року позивач перебуває на обліку в Луцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від середньомісячного заробітку, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

09.12.2016 ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідок військової прокуратури Західного регіону України № 18/ 214 від 23.11.2016 та № 18/2-219 від 25.11.2016, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013.

Листом від 28.12.2016 № 438/П-01, Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України, відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються, зокрема відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки, відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у зв'язку із змінами законодавства, яке регулює спірні правовідносини, тому у позові необхідно відмовити повністю за безпідставністю.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) було передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

З 1 січня 2015 року статтю 50-1 Закону № 1789-XII викладено у новій редакції, частиною 21 якої встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, однак відповідної постанови Уряду так і не було прийнято.

Водночас, вищезазначені законодавчі приписи пов'язують виникнення права на перерахунок пенсії у особи, з певною подією, зокрема, кожного разу, коли відбувається підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Постановою КМУ № 1013, яка застосовується з 1 грудня 2015 року, підвищено посадові оклади (тарифні ставки, ставки заробітної плати) працівників 1 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 (Офіційний вісник України, 2002 року, № 36, стаття 1699).

Також, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - ОСОБА_3 № 213-VIIІ) передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

ОСОБА_3 № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 1789-XII, в тому числі і стаття 50-1 цього Закону.

Таким чином, на 1 грудня 2015 року (дати підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників) стаття 50-1 Закону № 1789-XII, яка передбачала право на перерахунок пенсії, скасована.

Одночасно, Закон № 1789-XII, зокрема, і частина 21 статті 50-1 цього Закону, втратив свою чинність з 15 липня 2015 року - дня набрання чинності Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - ОСОБА_3 № 1697-VII).

Крім цього, за приписами частини 1 статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Вказаній правовій нормі Основного Закону України дано офіційне тлумачення згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99.

У абзаці 2 пункту 2 мотивувальної частини зазначеного Рішення вказано, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню стаття 50-1 Закону № 1789-XII, яка станом на 1 грудня 2015 року (дати підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників), а також на момент звернення позивача до УПФУ з заявою про здійснення спірного перерахунку пенсії, вже не діяла.

З системного аналізу правових норм та встановлених обставин справи, у позивача не виникло право на спірний перерахунок пенсії.

На час звернення позивача до управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

При цьому, оскільки чинним законодавством України (Законом України від 28.12.2014 № 76-VІІІ) скасовано право на перерахунок призначених пенсій прокурорів у зв'язку з підвищенням окладів з 01.01.2015, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду та проведення перерахунку призначеної пенсії, не вбачається.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії не було правових підстав для такого перерахунку на підставі поданої ним довідки.

При цьому, відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії працівника прокуратури, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розв'язанні спірних правовідносин суд апеляційної інстанції посилається на правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014, в якій Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

З огляду на те, що ОСОБА_3 України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII (яким скасовано саме право на перерахунок пенсій) є чинним і підлягає до виконання, Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним такий не визнавався, беручи до уваги позицію Конституційного Суду України викладену у рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011 та рішенні від 09 лютого 1999 №1-рп/99, позиції Європейського суду з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та в ухвалі «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, посилання позивача на звуження його прав та соціальних гарантій з посиланням на положення ст. 22 Конституції України, є помилковим.

Таким чином, у спірних правовідносинах пенсійний орган здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законами України, так як у останнього відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням того, що Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» скасовано норми, відповідно до яких позивач просить здійснити перерахунок.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2017 року у справі № 161/178/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Ухвала в повному обсязі складена та підписана 23.08.2017.