Справа № 802/547/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 серпня 2017 р. Справа № 802/547/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Макарової К.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: Яхно О. М. Грусевич Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Управління економіки Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача СТОВ "Довіра", ТОВ "Ситковецьке"

про: скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_4 з адміністративним позов до Управління економіки Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача СТОВ "Довіра", ТОВ "Ситковецьке" про скасування рішення.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що у 2016 році отримала від свого чоловіка у спадщину земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 4,5371 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана земельна ділянка, перебувала на праві оренди у СТОВ "Довіра", відповідно до умов договору, що укладений 29.12.05 року, що зареєстрований у Вінницькій регіональній філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" від 26.11.2007 року. Строк дії вказаного правочину становив 10 років.

Проте, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, позивачу стало відомо, що рішенням державного реєстратора реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції Вінницької області №21506004 від 22.05.2015 року проведено державну реєстрацію права оренди даної земельної ділянки за ТОВ "Ситковецьке".

Рішення державного реєстратора позивач вважає протиправним, оскільки на момент проведення реєстраційних дій договір оренди на земельну ділянку вже був зареєстрований в установленому порядку за користувачем СТОВ "Довіра". Відтак, позивач звернулась до суду та просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора №21506004 від 22.05.2015.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити адміністративний позов, посилаючись на те, що договір оренди який було укладено із СТОВ "Довіра" згідно положень законодавства зареєстрований та на момент здійснення державної реєстрації права оренди за ТОВ "Ситковецьке" був чинним. Окрім того, договірні відносини між ТОВ "Ситковецьке" та орендодавцем не виникали, а тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Представники відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечували, обґрунтовуючи, тим, що оскаржуване рішення було прийнято згідно наданих документів заявником та у відповідності до положень чинного законодавства.

Треті особи на розгляд справи не прибули, будучи належним чином повідомлені, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши надані докази сторонами, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1,загальною площею 4,5371 га належала ОСОБА_5. В подальшому, після смерті останнього вказана земельна ділянка перейшла у спадщину ОСОБА_4, яка була дружиною спадкодавця.

Як свідчать матеріали справи, 29 грудня 2005 року між ОСОБА_5 та СТОВ "Довіра" було укладено договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, загальною площею 4,5371 га. Термін дії договору складав 10 років. (а.с. 14-15)

Вказаний договір було зареєстровано у Вінницькій регіональній філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.11.2007 року за №70.

Проте, рішенням №21506004 від 25.05.15р. державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції Вінницької області зареєстровано право оренди на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, загальною площею 4,5371 га, за ТОВ "Ситковецьке".

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час прийняття відповідачем оскарженого рішенння регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

Відповідно до частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно положень ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного Кодексу України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно положень ст. 17 Закону України "Про оренду землі" об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції Закону, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

В силу положень ст. 4 вказаного вище Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтями 4-1, 4-2 цього Закону (ч.2 ст. 4 Закону).

В силу вимог приписів ч.1 ст 15 вказаного вище Закону, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Судом установлено, що станом на 25.05.15р., тобто на момент прийняття рішення щодо державної реєстрації договору оренди, укладеного 10.10.2012 між ОСОБА_5 та ТОВ "Ситковецьке" щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 існувала державна реєстрація договору оренди на вказану земельну ділянку від 29 грудня 2005 року.

Як зазначено вище, власником земельної ділянки ОСОБА_5 29 грудня 2005 року укладено договір оренди даної земельної ділянки із СТОВ "Довіра", термін дії якого складав 10 років (а.с. 14-15). Вказаний договір було в установленому порядку зареєстровано у Вінницькій регіональній філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.11.2007 року за №70.

Крім того, відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 11.08.2017 за №0-2-0.30-249/112-17 повідомлено суд, що відомості про реєстрацію розірвання вказаного договору оренди від 29 грудня 2005 у Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею по Немирівському районі відсутні.

Особливості державної реєстрації похідних речових прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, право власності на які виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року регулюються положеннями ст. 4-2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Так, статтею 4-2 Закону, державна реєстрація похідного речового права на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, право власності на яку виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поданої власником чи набувачем відповідного похідного права, або уповноваженою ними особою, з урахуванням положень статті 16 цього Закону.

Державна реєстрація права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, у разі подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень набувачем похідного речового права на таку земельну ділянку, може здійснюватися без подання заявником документа, на підставі якого виникло право власності, в порядку, встановленому пунктом 8-1 частини другої статті 9 цього Закону, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку у Державному земельному кадастрі та до моменту автоматизованого перенесення до Державного реєстру прав записів (відомостей) про речові права та обтяження на земельні ділянки з Державного реєстру земель.

За приписами ч. 2 ст. 9 Закону, державний реєстратор 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

В силу положень ч. 8-1 ст. 9 Закону, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Також, як роз'яснила Державна реєстраційна служба України у своєму листі № 2951/05-15-13 від 06.08.2013 року "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами", з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Із аналізу вищенаведеного слідує, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Аналогічну правову позиції висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 29.09.2015 року.

Згідно матеріалів реєстраційної справи судом установлено, що заява про державну реєстрацію договору оренди від 10.10.2012 була подана до державного реєстратора 22.05.2015 о 13:54:32 за реєстраційним номером 11516078. В цей же день 22.05.2015 державним реєстратором прийнято оскаржуване рішення №21506004.

Відтак, державний реєстратор без проведення перевірки відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства провів реєстраційні дії щодо договору оренди від 10.10.12, що призвело до подвійної реєстрації оренди однієї і тієї ж земельної ділянки за різними орендарями.

Крім того, судом установлено наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 №868 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яким визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна

Згідно п. 4 Положення визначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об'єкти нерухомого майна, а саме на земельну ділянку, підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, квартиру, житлове та нежитлове приміщення.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки проводиться після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, що є похідними від права власності, проводиться після державної реєстрації права власності на таке майно відповідно до вимог цього Порядку, крім випадків, коли державна реєстрація речового права, що є похідним від права власності, проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності, а також коли державна реєстрація права власності проведена до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. (п. 4 Положення)

Згідно п. 8 для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 11 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення, якої встановлює Мін'юст.

У разі проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 11 цього Порядку, заяву про державну реєстрацію права власності на таке майно та заяву про державну реєстрацію речового права, що є похідним від права власності.

Пунктом 9 Порядку визначено, що орган державної реєстрації прав, нотаріус, особа, зазначена у пункті 11 цього Порядку, приймає заяви в порядку черговості їх надходження шляхом реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу реєстрації. Моментом прийняття заяви вважається дата та час її реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів. Орган державної реєстрації прав, особа, зазначена у пункті 11 цього Порядку, у разі подання заяви особисто заявником видає йому картку прийому заяви, форму та вимоги до оформлення якої встановлює Мін'юст. Орган державної реєстрації прав у разі надсилання заяви поштою реєструє таку заяву в базі даних про реєстрацію заяв і запитів не пізніше наступного робочого дня з моменту її надходження. При цьому заявникові картка прийому заяви не видається.

В силу п. 13 Порядку визначено, що заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 11 цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору.

Також, положеннями п. 15 Порядку №868 передбачено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочинну та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочинну, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно п. 36 Порядку визначено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього.

Положення ч. 1 пункту 37 Порядку визначено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Так, державним реєстратором проведена реєстрація іншого речового права, а саме договору оренди землі від 10.10.2012. Як убачається з матеріалів реєстраційної справи, яка надана Управлінням економіки Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області, для реєстрації права оренди згідно зазначеного договору було подано уповноваженою особою ТОВ "Ситковецьке" заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.05.2015 щодо реєстрації права оренди земельної ділянки.

Відповідно до матеріалів реєстраційної справи, державним реєстратором в першу чергу 22.05.2015 проведено реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за власником ОСОБА_5 із відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об"єкт нерухомого майна.

Однак, заява про реєстрацію права власності у матеріалах реєстраційної справи відсутня, що суперечить п. 8 Положення №868 яким передбачено, що у разі проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявник подає органові державної реєстрації прав заяву про державну реєстрацію права власності на таке майно та заяву про державну реєстрацію речового права, що є похідним від права власності.

Разом з тим, судом установлено, що одночасно із заявою про проведення державної реєстрації речового права уповноваженою особою ТОВ "Ситковецьке", 22.05.2015 подано квитанцію про сплату обов"язкового збору за реєстраційні послуги від 06.05.2015, копію паспорта уповноваженої особи, довіренність ТОВ "Ситковецьке", ксерокопію договору оренди землі від 10.10.2012 із внесиними виправленнями коректуючим олівцем до паспортних даних власника земельної ділянки та ідентифікаційного коду. Крім того, згідно ксерокопії даного договору убачається підпис від імені Орендаря без зазначення прізвища, ім"я та по батькові підписанта. Не вказано відомостей (ПІБ) і про посадову особу директора ТОВ "Ситковецьке". Долучені до реєстраційної справи Акт про передачу та прийом земельної ділянки за 2012, Акт про визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за 2013 без належного оформлення та підписів Орендаря та Орендодавця.

Відповідно до приписів ст. 17 Закону встановлено вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Так, згідно ч. 1 ст. 17 вказано, що текст документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, повинен бути написаний розбірливо. Прізвище, ім'я, по батькові фізичних осіб та їх місце проживання, а також найменування юридичних осіб та їх місцезнаходження повинні бути написані повністю. Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.3 ст. 17).

А в силу, ч. 2 ст. 17 Закону, не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст.

За наведених вище обставин, суд вважає, що державним реєстратором не дотримано вимоги Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", та проведено державну іншого речового права з порушенням норм чинного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Неухильне виконання зазначеної норми Основного закону держави є гарантією дотримання принципу верховенства права та положень, закріплених в Європейській конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Як передбачає частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів адміністративного позову, оцінивши надані суду докази, враховуючи, що державним реєстратором реєстрацію здійснено без проведення перевірки відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також не перевірено суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.05.2015 року за №21506004 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 4,5371 га, яка розташована в адміністративних межах Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області за кадастровим номером НОМЕР_1.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції Вінницької області від 22.05.2015 року за №21506004 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 4,5371 га, яка розташована в адміністративних межах Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області за кадастровим номером НОМЕР_1.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя./підпис/ Дмитришена Руслана Миколаївна

Згідно з оригіналом.

Суддя:

Секретар: