Справа № 461/4259/17
Суддя: Городецька Л. М.
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/4259/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2017 Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Городецької Л.М.,

при секретарі Думичі Р.М.,

за участю представників

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Грабівського М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил №1902/20900/17 від 12 червня 2017 року, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил №1902/20900/17 від 12 червня 2017 року.

В обгрунтовання заявлених вимог позивач покликається на те, що Львівською митницею Державної фіскальної служби України притягнуто його до адміністративної відповідальності по справі№1902/20900/17 про порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України. Постановою Львівською митницею Державної фіскальної служби України на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу п'ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,0 грн. Вважає, що вказана постанова є необґрунтованою та прийнятою з порушенням процесуального законодавства України, оскільки жодного умислу на порушення митного законодавства України позивач не мав, оскільки не доставив транспортний засіб до органів Державної фіскальної служби України з причин, що не залежали від його волі. Посилається на те, що 23.12.2016 року він звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме щодо крадіжки номерного знаку із автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN - код НОМЕР_2, даний факт підтверджується довідкою виданою Франківським відділом поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Позивач та його представник в судовому засіданні кожний окремо позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять позов задоволити.

Представник відповідача подав письмові заперечення, які підтримав в судовому засіданні, в яких просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 124 Конституції України, яка є нормою прямої дії, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) зазначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що відповідно до постанови в справі про порушення митних правил №1902/20900/17 від 12.06.2017 року, 17.05.2017р. на м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС прибув ОСОБА_3 згідно листа Львівської митниці ДФС від 28.04.2017р. №1003/10/13-70-71/51 з метою вирішення питання щодо складання протоколу про порушення митних правил.

В ході усного опитування громадянина України ОСОБА_3 га, аналізуючи інформацію єдиної автоматизованої інформаційної системи (САІС), ЛСМО «Інспектор», з'ясовано, що гр. України ОСОБА_3 22.12.2016 року о 03:20 через пункт пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN-код № НОМЕР_2, без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст.95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Одночасно було встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та САІС ДФС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля станом на 17.05.2017 року.

Відповідно до вказаної постанови на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу п'ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,0 грн.

Частиною 1 ст. 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

При цьому, згідно з гл. 55 p. XII МК України поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України.

Відповідно до статті 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з частиною третьою статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормами частини другої статті 95 МК України передбачено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 МК України. Разом з тим нормами частини першої статті 192 МК України визначено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Нормами частини 1 статті 192 Митного кодексу України визначено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

З матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 надав довідку Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про те, що останній звертався 23.12.2016 року з заявою з приводу крадіжки номерних знаків транспортного засобу. Крім того, ОСОБА_3 повідомив найближчий орган доходів і зборів про обставини зазначеної події.

Проте суд не бере до уваги, надану довідку Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, оскільки у вказаній довідці не вказано дати видачі такої, вихідного номера. Крім того, ОСОБА_3 на день розгляду справи не надано належних доказів які б підтверджували дані обставини, щодо нього вчиненні протиправні дії третіми особами.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_3 з грудня 2016 року по день розгляду справи не вчинено жодних дій, спрямованих на завершення митного режиму транзиту, в який ним було поміщено автомобіль марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN-код № НОМЕР_2. Натомість, листом Львівської митниці ДФС від 05.01.2017 № 280/10/13-70-18-02/40 гр. ОСОБА_3 наголошено на необхідності вжиття вичерпних заходів щодо відновлення номерних знаків та доставки ввезеного ним автомобіля у пункт пропуску через державний кордон.

Відповідно до частини 1 Митного кодексу України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31 травня 2012 року № 657 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 року за № 1669/21981), аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Як встановлено пунктом 3 розділу VІІІ вищевказаного Порядку, залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Крім того, не підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_3 про закриття провадження у адміністративній справі. Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що при задоволенні адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Пунктом 3 ч.1 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що постанову іншого органу по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Стаття ж 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення вказує, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд зазначає, що у даному спорі суд перевіряє лише дотримання процедури та законності прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності митним органом, а питання про закриття провадження у справі за адміністративними матеріалами про вчинення адміністративного правопорушення належить до дискреційних повноважень суб'єкта владних повноважень в рамках розгляду цієї справи.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладені обставини, суд констатує, що відповідачем доведено правомірність його дій та законність прийнятого ним рішення. Водночас, позивач не надав суду доказів, які б спростовували висновки Львівської митниці ДФС, а відтак суд вважає оскаржену постанову відповідача №1902/20900/17 від 12 червня 2017 року про порушення митних правил законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 17, 159,160,161,162,163, 167,254 КАС України,

постановив:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил №1902/20900/17 від 12 червня 2017 року - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.М.Городецька