Справа № 813/2345/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2017 року справа № 813/2345/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Кухар Н.А. за участю секретаря судового засідання Шавель М.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовомБариляка ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним і скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач ОСОБА_1В.) звернувся до суду з позовом доДепартаменту патрульної поліції, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції №942 від 06.06.2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивачзазначив, що наказ №942 від 06.06.2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, прийнято без зясування усіх обставин під час службового розслідування, затвердженого 06.06.2017 року.

Вказує, що твердження відповідача щодо порушення строку розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову у справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованим, оскільки розгляд скарги та прийняття рішення здійснюється керівником органу, посадова особа якої винесла постанову, тобто начальником Управління, а не керівником відділу адміністративної практики Управління. Стверджує, що ним підготовлено проект відповіді у строк, передбачений ст. 292 КУпАП.

Крім цього зазначив, що порядок розгляду скарги на постанову у справі про адміністративне правопорушення регулюється Главою 24 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, а не Положенням про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації, їх особистого прийому в системі МВС України, а тому складання мотивованого висновку за результатами розгляду скарги на постанову про адміністративне правопорушення не передбачено.

Також позивач звернув увагу на той факт, що з посадовою інструкцією він ознайомлений лише 11 травня 2017 року. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечив адміністративний позов з мотивів, викладених у письмовому запереченні, в якому вказано, що в ході службового розслідування було встановлено, що позивач будучи виконавцем звернення гр. ОСОБА_3, яке зареєстровано в Управлінні 18.11.2016 року №Г-270, порушуючи норми законодавства з порушенням встановленого строку надав відповідь за результатами розгляду 02.12.2016 року №Г-270/41/12/2016.

В обґрунтування правової позиції покликався на вимоги ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», п.4.3. розділу 4 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі МВС України, затвердженого наказом МВС України від 10.10.2004 року №1177 та ст. 292 КУпАП.

Відтак, вважає Наказ №942 від 06.06.2017 року законним, а позовні вимоги необґрунтованими, і просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

03.07.2017 року відповідач надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Суд заслухав пояснення сторін, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходить службу на посаді заступника начальника відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції.

Пунктом 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 06.06.2017 №942 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні п.п. 1,2 ч. 1 ст.18 Закону України «Про національну поліцію», ст. 292 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 1 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», п. 4.3. Розділу 4 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі МВС України, затвердженого наказом МВС України від 10.10.2004 року №1177, на підставі п.2 ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України заступнику начальника відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції майору поліції ОСОБА_1 оголошено зауваження.

Спірний наказ прийнято на підставі висновків службового розслідування, яке проведено з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції, що виразилося у неналежному опрацюванні звернення гр. ОСОБА_3

В ході службового розслідування встановлено, що заступник начальника відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції майор поліції ОСОБА_1, будучи виконавцем звернення гр. ОСОБА_3, що зареєстроване в Управлінні патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції від 18.11.2016 року №Г-270, внаслідок недбалого ставлення до виконання службових обовязків, нехтуючи вимогами чинного законодавства України, з порушенням встановленого строку за результатом розгляду вказаного звернення надав відповідь від 02.11.2016 року №Г-270/41/12/2016.

Не погоджуючись із наказом від 06.06.2017 №942 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», позивач звернувся до суду.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відносини публічної служби з приводу прийняття громадян на службу в органи внутрішніх справ, її проходження та звільнення з неї урегульовані спеціальним законодавством, до якого належать: Закон України «Про Національну поліцію» Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів, та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ під проступком розуміється невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового i начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів i наказів начальників.

Відповідно до вимог статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно зі статтею 14 Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Отже, підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 Дисциплінарного статуту.

Службовим розслідуванням було встановлено, що гр. ОСОБА_3 звернувся до Управління патрульної поліції із скаргою на постанову в справі про адміністративне правопорушення АР№541181. Дана скарга зареєстрована 18.11.2016 року №Г-270.

02.12.2016 року за результатом вказаної скарги, гр. ОСОБА_3 надано відповідь №Г-270/41/12/2016, у якій вказано, що постанову у справі про адміністративне правопорушення АР№541181 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

В ході службового розслідування позивач повідомив, що дану скаргу отримав на виконання 22.11.2016 року. Під час розгляду даної скарги керувався вимогами ст. ст. 288-293 КУпАП та інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції,затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, які не передбачають вимоги щодо складання висновку перевірки.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Зі змісту звернення гр. ОСОБА_3 слідує, що він звернувся із вимогою щодо скасування рішення державного органу, а самепостанови в справі про адміністративне правопорушення АР№541181.

З метою забезпечення реалізації громадянами конституційного права на звернення, покращання, удосконалення організації їх особистого прийому в апараті Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органах внутрішніх справ України, а також у вищих навчальних закладах, на підприємствах, в установах і організаціях, що належать до сфери його управління, та на виконання ст. 40 Конституції України, Законів України «Про звернення громадян», «Про міліцію», «Про статус народного депутата України», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про інформацію» наказом МВС України від 10.10.2004 року №1177 було затверджено Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі МВС України, п.4.3. розділу 4 якого передбачено, що за результатами перевірки звернення складається мотивований висновок про результати розгляду звернення громадян, який має містити в собі об'єктивний аналіз усіх зібраних матеріалів і повинен відповідати порядку його складання (додаток 9).

В той же час, в матеріалах розгляду звернення гр. ОСОБА_3 такий висновок відсутній.

Відповідно до вимог ст. 292 КУпАП, скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення розглядається правомочними органами (посадовими особами) в десятиденний строк з дня її надходження, якщо інше не встановлено законами України.

Тому, суд приходить до переконання, що відповідь №Г-270/41/12/2016 на скаргу від 18.11.2016 року №Г-270 надана позивачем без урахування усіх обставин та несвоєчасно.

Таким чином, позивачем порушено вимоги статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ в частині не забезпечення обєктивного розгляду скарги гр. ОСОБА_3 та несвоєчасного надання відповіді, що підтверджується відповідними матеріалами службового розслідування та наявними в матеріалах справи доказами.

Відтак, суд вважає правильними висновки службового розслідування щодо оголошення позивачу зауваження у зв'язку з тим, що останнім внаслідок недбалого ставлення до виконання службових обовязків, нехтуючи вимогами чинного законодавства України, за результатом розгляду звернення гр. ОСОБА_3 надано відповідь від 02.11.2016 року №Г-270/41/12/2016 з порушенням встановленого строку, а також проігноровано вимогу щодо складання висновку про результати розгляду звернення громадянина.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ передбачено, у разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

З огляду на наведені обставини, враховуючи характер порушення, обставини, за яких воно було вчинене та наслідки, до яких воно призвело, суд не погоджується з твердженнями позивача щодо неправомірності прийняття п.1 наказу від 06.06.2017 року №942 та застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як оголошення зауваження, оскільки таке дисциплінарне стягнення є співрозмірним із тяжкістю вчиненого позивачем проступку та не допущено порушень вимог Дисциплінарного статуту щодо порядку накладення дисциплінарних стягнень, які би давали підстави вважати наказ незаконним, а тому судом не враховуються і покази свідкаКлиж О.В., допитаного в судовому засіданні.

Також суд звертає увагу, що п. 2 спірного наказу не стосується позивача, відтак підстави для його скасування у суду відсутні.

Крім цього, суд не враховує твердження позивача, що з посадовою інструкцією він ознайомлений лише 11 травня 2017 року, оскільки даний факт не позбавляє обовязку позивача дотримуватись вимог п.п. 1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про національну поліцію».

Відповідно до вимог статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу діяв на підставі, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Аргументи позивача не спростовують наявності законних підстав для прийняття відповідачем спірного наказу. Натомість відповідач довів правомірність свого рішення, надавши для цього усі необхідні та достатні докази, копії яких долучені до матеріалів справи.

З огляду на встановлені обставини справи та норми законодавства суд вважає, що позовні вимогиБариляка О.В. є безпідставними, тому у задоволенні позову слід відмовити.

З урахуванням положень ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати відповідно до частини задоволених вимог на користь позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 35, 71, 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 23.08.2017 року.

Суддя Кухар Н.А.