Справа № 805/2064/17-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2017-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2017 р. Справа №805/2064/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Кірієнка В.О.,

при секретарі Волковій О.Г.

за участю сторін

представників позивача не з'явився,

представника відповідача Самохвалової Ю.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування частково податкового повідомлення-рішення №108-15 від 24.04.2014року на суму 24862,83грн., податкового повідомлення-рішення від 27.04.2015року за №414136, частково податкового повідомлення-рішення №4032-13 від 05.05.2016року на суму 27 572,53грн.,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування частково податкових повідомлень-рішень №108-15 від 24.04.2014року на суму 24862,83грн., №4032-13 від 05.05.2016року на суму 27 572,53грн. та від 27.04.2015року за №414136.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідачем були винесені спірні податкові повідомлення-рішення про сплату податкового зобов'язання з орендної плати за землю за період з 2014року по 2016рік включно, а саме, №108-15 від 24.04.2014року на суму 35100,51грн., предметом оскарження з яких є сума в розмірі 24862,83грн., №4032-13 від 05.05.2016року на суму 62823,49грн., предметом оскарження з яких є сума в розмірі 27 572,53грн. та №414136 від 27.04.2015року на суму 43840,54грн., яке оскаржується в повному обсязі. Зазначені рішення не були отримані позивачем, а про їх існування він дізнався під час розгляду справи за позовом контролюючого органу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 грошових коштів, в тому числі за спірними податковими повідомленнями-рішеннями (справа №805/4715/16-а).

Позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення суперечать нормам чинного законодавства, посилаючись на норми Податкового кодексу України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VII), розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція» від 2 грудня 2015 року № 1275-р (надалі - Розпорядження № 1275-р).

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, надав суду клопотання від 14.07.2017року, згідно якого на позовних вимогах наполягав, просив розглянути справу без його участі.

Відповідач, в письмових запереченнях проти позовних вимог заперечує, вважає доводи позивача необґрунтованими, такими що не підлягають задоволенню з огляду на те, що платник податків самостійно не визначив суми грошового зобов'язання з земельного податку (орендної плати за землю) за період 2014, 2015, 2016роки, у зв'язку з чим йому було донараховано податкове зобов'язання з орендної плати за землю. В судовому засіданні представник відповідача просив в позовних вимогах відмовити в повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, заслухавши доводи представників сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця з 08.12.2009року за юридичною адресою: 87525, АДРЕСА_1, що не є спірним в цій справі, знаходиться на податковому обліку у Маріупольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Згідно договору оренди земельної ділянки від 05.11.2008року, який було зареєстровано 17.08.2009року за №04.09.162.01348, укладеному між Маріупольською міською радою та громадянкою ОСОБА_2, орендодавець надав в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться по АДРЕСА_2 площею 0,1025га, строком на 10 років до 30.09.2018року.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивачем не подавалась до контролюючого органу податкова звітність з плати за землю за 2014, 2015, 2016 роки.

Внаслідок чого, відповідачем були винесені спірні податкові повідомлення-рішення про сплату податкового зобов'язання з орендної плати за землю за період з 2014року по 2016рік включно, а саме, №108-15 від 24.04.2014року за 2014рік на суму 35100,51грн., предметом оскарження з яких є сума в розмірі 24862,83грн. за період з 15.04.2014року по 31.12.2014року, №4032-13 від 05.05.2016року за 2016рік на суму 62823,49грн., предметом оскарження з яких є сума в розмірі 27 572,53грн. за період з 01.01.2016року по 08.06.2016року та №414136 від 27.04.2015року за 2015рік на суму 43840,54грн., яке оскаржується платником податків в повному обсязі.

Зазначені податкові повідомлення-рішення були направлені платнику податків засобами поштового зв'язку, проте, не були отримані платником податків та повернуті відправнику у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ(надалі - Закон № 1669-VII).

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до приписів п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо:

розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку;

права на користування пільгою із сплати податку;

розміру ставки податку;

нарахованої суми податку.

Згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Нормою пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до матеріалів справи позивач здійснює свою господарську діяльність в зоні проведення антитерористичної операції (далі - АТО), а саме, у Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області.

Статтею 6 Закону № 1669-VII (в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що під час проведення АТО суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Період проведення АТО - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення АТО або військових дій на території України (абзац перший статті 1 Закону № 1669).

З аналізу зазначених норм Закону № 1669-VII та Податкового кодексу України (надалі - ПКУ) вбачається, що зазначеним Законом встановлено пільги щодо орендної плати за землю, що сплачується на відповідній території, а саме щодо податку який сплачується суб'єктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО. Зазначені норми Закону № 1669-VII не суперечать вимогам ПКУ.

Перелік земельних ділянок державної та комунальної власності, на які розповсюджуються пільги, встановлені статтею 6 Закону № 1669-VII, визначається виходячи з переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, згідно переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до вимог пункту 5 статті 11 Закону № 1669-VII.Остаточний перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, буде затверджено у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції.

Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Тобто, зазначене розпорядження Кабінету Міністрів України було чинним та не скасовувалось, дія якого лише була зупинена на відповідний час.2 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Зазначене розпорядження опубліковано 8 грудня 2015 року на єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України «Урядовий портал».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053».

Суд зазначає, що вказаними розпорядженнями затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення та на теперішній час.

Згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р та № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, до зазначених населених пунктів належить м. Маріуполь.

Судом встановлено, що позивач здійснює свою господарську діяльність на адміністративній території м. Маріуполя, тобто у населеному пункті, на території якого здійснювалась та здійснюється антитерористична операція, земельні ділянки також розташовані на цій території, період проведення антитерористичної операції триває, пільги, встановлені статтею 6 Закону № 1669-VII, поширюються на позивача як платника земельного податку, який перебував та перебуває на території проведення антитерористичної операції.

Також, в матеріалах справи міститься лист Торгово-промислової палати України від 23.01.2017 р. за №62/12.1-21-03, яким зазначено, що відповідно до приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» позивача звільнено від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності на період з 15.04.2014року по 08.06.2016року.

Преамбулою Закону № 1669 встановлено, що цей Закон прийнятий з метою забезпечення підтримки в тому числі суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність та території проведення антитерористичної операції.

Суд зазначає, що статті 6 та 7 Закону № 1669 мають пряму дію у відповідності до чого не вимагають додаткового отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин. Тобто, позивач є звільненим на період проведення АТО від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою державної та комунальної власності. Отже суд не приймає посилання відповідача на те, позивачем не надавався до податкового органу сертифікат Торгово-промислової палати України.

Аналогічної правової позиції додержується Донецький апеляційний адміністративний суд в своїй ухвалі від 09.08.2016року по справі №805/1329/16-а, якою зазначив про неприйнятність доводів податкового органу щодо необхідності наявності у ДП «Селидіввугілля» сертифікату Торгово-промислової палати України про підтвердження форс-мажорних обставин та подання такого сертифікату податковому органу для зупинення сплати зобов'язань із земельного податку, з огляду на безумовне звільнення від плати за землю, яке передбачено в силу Закону.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Європейський суд з прав людини зазначає, що важливо усвідомлювати, що принцип верховенства права охоплює не лише змістовий аспект, але й процедурний аспект, який базується на вимогах відповідності правотворчої та правозастосовної практики певним стандартам, як-от: заборона зворотної дії закону, вимога ясності та несуперечності закону.

Так, суд має визначити та забезпечити справедливу рівновагу між інтересами відповідної особи та необхідністю підтримання ефективної системи податкового контролю платників податків, тобто регулювати відповідність втручання контролюючого органу у господарську діяльність підприємства легітимній меті такого втручання.

Разом з тим, суд критично оцінює надані відповідачем пояснення від 18.08.2017року з відповідними розрахунками до спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки вони не відповідають дійсності у зв'язку з наступним.

Позивачем оскаржується податкове повідомлення-рішення про сплату податкового зобов'язання з орендної плати за землю за період з 2014року по 2016рік включно, а саме, №108-15 від 24.04.2014року за 2014рік на суму 35100,51грн., предметом оскарження з яких є сума в розмірі 24862,83грн. за період з 15.04.2014року по 31.12.2014року (35100,51грн./12 = 2925,0425грн.* 8міс. (травень-грудень 2014року) = 23400,34грн. + 1462,52грн. (2925,0425/30дн.*15дн.) = 24862,86грн., №4032-13 від 05.05.2016року за 2016рік на суму 62823,49грн., предметом оскарження з яких є сума в розмірі 27 572,53грн. за період з 01.01.2016року по 08.06.2016року (62823,49грн./12 =5235,29грн. * 5 міс. (січень-травень 2016року) = 26176,45грн. + 1396,08грн. (5235,29грн./30дн.*8дн.) = 27572,53грн. та №414136 від 27.04.2015року за 2015рік на суму 43840,54грн., яке оскаржується платником податків в повному обсязі.

Суд також наголошує, що Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Вєренцов проти України» від 11.04.2013року, зазначив про не відповідність національного законодавства вимогам якості закону, тобто, що втручання не було встановлено законом, він констатував порушення, не вдаючись до аналізу інших критеріїв, таких як відповідність втручання легітимній меті. Суд зазначив, що закон має бути доступним для зацікавлених осіб та сформульованим з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість регулювати свою поведінку.

Таким чином, в даному випадку має місце порушення принципу юридичної визначеності з огляду на не відповідність національного законодавства вимогам якості закону.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що станом на момент розгляду даної справи відповідач, який є суб'єктом владних повноважень при вчиненні певних дій, а саме нарахуванні податкового зобов'язання з орендної плати за землю за 2014-2016роки, діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

Стосовно строків звернення платника податків з зазначеним позовом до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1, 2, 5 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Відповідно до приписів ч. 1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Разом з тим, в рамках спірних правовідносин суд вважає за необхідне застосувати приписи Податкового кодексу України, який в цьому випадку є спеціальним законом.

Так, згідно п.56.18 ст.56 Кодексу з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу (1095 днів), платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Водночас, згідно п.58.3 ст.58 Кодексу у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Судом встановлено, що спірні податкові повідомлення-рішення були повернуті контролюючому органу 14.07.2014року, 30.07.2015року та 05.07.2016року відповідно із зазначенням причин невручення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з зазначеним позовом 16.05.2017року, про що свідчить відбиток штампу відділення поштового зв'язку, тобто в межах строку, передбаченого Податковим кодексом України.

Приймаючи до уваги приписи ч. 2 ст. 11 КАС України, за для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає необхідним вийти за межи позовних вимог, та скасувати податкові повідомлення - рішення №108-15 від 24.04.2014року за 2014рік на суму 24862,86грн. за період з 15.04.2014року по 31.12.2014року, №4032-13 від 05.05.2016року за 2016рік на суму 27 572,53грн. за період з 01.01.2016року по 08.06.2016року та №414136 від 27.04.2015року за 2015рік на суму 43840,54грн. за період з 01.01.2015року по 31.12.2015року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування частково податкового повідомлення-рішення №108-15 від 24.04.2014року на суму 24862,83грн., податкового повідомлення-рішення від 27.04.2015року за №414136, частково податкового повідомлення-рішення №4032-13 від 05.05.2016року на суму 27 572,53грн. - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області №108-15 від 24.04.2014року в частині нарахування податкового зобов'язання з орендної плати за землю за період з 15.04.2014року по 31.12.2014року на суму 24862,86грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 27.04.2015року за №414136, яким нараховано податкове зобов'язання з орендної плати за землю за період з 01.01.2015року по 31.12.2015року в розмірі 43840,54грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області №4032-13 від 05.05.2016року в частині нарахування податкового зобов'язання з орендної плати за землю за період з 01.01.2016року по 08.06.2016року на суму 27 572,53грн.

Стягнути з Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 962 грн.76коп.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 18 серпня 2017 року. Постанова у повному обсязі складена 21 серпня 2017 року.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кірієнко В.О.