Справа № 548/712/17
Суддя: Миркушіна Н. С.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/548/40/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2017 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Миркушіної Н.С.,

при секретарі - Вовк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Криничанського ВП Кам'янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Суліми Олександра Сергійовича за участі третьої особи ГУ НП в Дніпропетровській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №974214 від 15.05.2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського СРПП Криничанського ВП Кам'янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Суліми Олександра Сергійовича за участі третьої особи ГУ НП в Дніпропетровській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №974214 від 15.05.2017 року, в обгрунтування якого вказав, що 15 травня 2017 року поліцейським СРПП Криничанського ВП Кам'янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Суліма О.С. було винесено постанову серії БР №974214 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом DAF XF95.430 номерний знак НОМЕР_1 15.05.2017 року 20 год. 50 хв. на 152 км автодороги М-04 «Знаменка-Луганськ-Ізваріне», порушив правила зупинки і стоянки, здійснив зупинку ТЗ на виїзді з прилеглої території АЗС «АМІК», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з"явилися, хоча вчасно та належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, але представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити.

В судове засідання відповідач поліцейський СРПП Криничанського ВП Кам'янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старший сержант поліції Суліма О.С. не з"явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, але відповідач Суліма О.С. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність . Позовні вимоги не визнав та прохав у їх задоволенні відмовити, оскільки своїй заяві позивач вимагає визнати протиправною та незаконною постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 974214, яку він виніс 15 травня 2017 року, однак не надає жодних підтверджень або доказів незаконності дій відповідача під час оформлення матеріалів адміністративної справи відносно нього та її розгляду.

З приводу обставин скоєного позивачем 15 травня 2017 року порушення вимог пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідач у своїх письмових поясненнях повідомив, проте , що 15 травня 2017 року о 20 год. 50 хв. відповідно до затвердженої дислокації несення служби, він ніс службу на стаціонарному посту «Криничанський» територія Криничанського району, який знаходиться на 152 км. автошляху Знамянка-Луганськ-Ізварино. Відповідач інформує , що на вказаній ділянці автодороги існуюча схема організації дорожнього руху має обмеження: заборонено перетинати подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки передбаченої додатку 2 пункту 1.3 розділу 34 ПДР; встановлено обмеження швидкості руху до 50 км/год. дорожнім знаком 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" додатку 1 розділу 33 ПДР, який встановлено поблизу стаціонарного посту № 4. - пішохідний перехід

Як пояснює відповідач у цей час позивач, керуючи автомобілем ДАФ, номерний знак НОМЕР_1, скоїв порушення вимог пункту 15.9 та 15.10 ПДР ( здійснюючи зупинку та стоянку при виїзді з прилеглої території АЗС) за, що передбачено відповідальність частиною 1 статті 122 КУпАП.

Після зупинки вказаного транспортного засобу, згідно Закону України "Про поліцію", відповідач підійшов до позивача та роз'яснив йому, що зупинка або стоянка при виїзді з прилеглої території АЗС заборонена. У відповідності посадовими обов'язками, він пояснив позивачу, що на нього буде складена постанова про адміністративне правопорушення за ст. 122 ч.1 КУпАП і ознайомив зі ст. 63 Конституції України, ст. 307, 308, 268 КУпАП. Жодної клопотання щодо отримання правової допомоги при розгляді справи чи про перенесення дати розгляду, або залучення свідків даного правопорушення, ані усного ані письмового, позивач не заявляв, другий примірник постанови у справі про адміністративне правопорушення вручено позивачу.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідачем розпочато та проведено відповідно до вимог статей 278 , 280 КупАП.

Як вказує відповідач, що під час розгляду справи відповідачем враховано, що відповідно до положення статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересі підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцненення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги з прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Посилання позивача на фактичну відсутність доказів скоєного на правопорушення безпідставні, так як згідно з вимогами законодавств доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути буд які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, ш мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються постановою про адміністративне правопорушенні поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Відповідач Суліма О.С. вважає, що винесена ним постанова по справі про адміністративн правопорушення відносно позивача є правомірною та законною, а її зміст не суперечить нормам законодавства.

В судове засідання представник третьої особи - ГУНП в Дніпропетровській області не з"явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позиції сторін, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 належить задовольнити частково на підставі слідуючого.

Судом встановлено,що позивач зазначає, що інкриміноване йому порушення правил дорожнього руху він не вчиняв, будь які належні та допустимі докази його провини відсутні, а тому дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

В частині 1 ст.7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст.122 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху , затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 .

Згідно п.15.9 «и» ПДР «Зупинка забороняється: … ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду».

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова винесена без належного з'ясування обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В постанові не зазначено, де саме перебував т/з позивача на автодорозі поблизу до виїзду з прилеглої території чи на прилеглій території поблизу від в'їзду до неї.

Поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови не було з'ясовано чи здійснив позивач зупинку транспортного засобу, тобто припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин (п.1.10 ПДР) чи стоянку, тобто припинення руху транспортного засобу на час більше 5 хвилин (п.1.10 ПДР).

Також в оскаржуваній потанові не вказано яким чином вимірювалася відстань від виїзду з прилеглих території до т/з позивача, а також не зазначено показань технічних приладів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням ПДР.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Посилання на жоден з цих доказів у винесеній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, немає.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол може не складатись у разі вчинення адміністративних порушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Однак, системний аналіз положень Кодексу, в тому числі ч.5 ст. 258 КУпАП дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків коли порушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі.

Такі ж вимоги містяться у Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства Внутрішніх справ № 1376 від 06 листопада 2015 року, що зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року №1496/27941.

В іншому випадку, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Така позиція ґрунтується на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Проте, як вбачається з постанови серії БР № 974214 від 15.05.2017 р., вона винесена без належного з'ясування обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вимогами статті 268 КпАП України визначено: Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Натомість відповідачем під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності не було ознайомлено позивача з його правами.

Відповідно до ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст.71 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 КАС України - адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.

У відповідності до вимоги ст. 289 КУпАП України «Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови». Вказану постанову позивачу вручено 15.05.2017 року.

Ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім цього, ч.3 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 коментованого кодексу, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач та представник третьої особи не надав доказів правомірності винесеної поліцейським СРПП Криничанського ВП Кам'янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Сулімою О.С. постанови, а саме того, що позивач порушив правила зупинки та стоянки.

Ураховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач не довів в установленому порядку правомірність винесеної постанови про накладення на позивача стягнення у виді штрафу.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони ґрунтуються на законі і підлягають частковому задоволенню .

Відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір у справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 158-163 Кодексу Адміністративного судочинства України, ст. ст. 122, 251, 258, 268 КУпАП, суд -

П ОС Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Криничанського ВП Кам'янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Суліми Олександра Сергійовича за участі третьої особи ГУ НП в Дніпропетровській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №974214 від 15.05.2017 року,- задовольнити частково.

Постанову серії БР № 974214 від 15.05.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП змінити. Скасувати накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, обмежившись усним зауваженням.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судовий збір у справі віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Хорольський районний Полтавської області суд протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Головуючий: Н.С. Миркушіна