Справа № 461/2054/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/7570/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Запотічного І.І., Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання Бедрій Х.П.,

представника третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2017 року про відмову у скасуванні засобів забезпечення позову у справі № 461/2054/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними та скасування державної реєстрації прав та їх обмежень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до державного реєстратора Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», в якому просив суд визнати дії відповідача про прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31671114 від 03.10.2016 03:28:17 про реєстрацію за ПАТ КБ «Приват Банк» права власності на квартиру №7, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Варшавська, будинок 46 неправомірним та скасувати вказану реєстрацію .

Разом з адміністративним позовом ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт на квартиру № 7, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Варшавська, будинок 46, яка зареєстрована на праві власності за публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк».

Клопотання про забезпечення позову обґрунтовувалось тим, що оскаржувана реєстрація права власності є незаконною, а реалізація банком житлового приміщення призведе до неможливості виконання постанови суду у разі задоволення позову.

Ухвалою суду від 23.03.2017 р. заяву ОСОБА_2 про забезпечення адміністративного позову до державного реєстратора Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_3 задоволено.

ПАТ КБ «Приватбанк» подано до суду першої інстанції клопотання про скасування заходів забезпечення адміністративного позову.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2017 року в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив ПАТ КБ «Приватбанк», який покликаючись на те, що вказана ухвала є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2017 року про відмову у скасуванні засобів забезпечення позову скасувати та прийняти нову ухвалу, якою клопотання про скасування заходів забезпечення адміністративного позову задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що судом першої інстанції, в ухвалі про забезпечення позову, не вказано причини та реальні загрози, які можуть в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов забезпечено у формі, що не передбачена законом.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Частиною 3 ст. 117 КАС подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Згідно вимог частини 4 ст. 117 КАС України адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини 2 ст. 118 КАС відповідач або інша особа, яка бере участь у справі, у будь-який час має право заявити клопотання про заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим або скасування заходів забезпечення адміністративного позову.

Згідно абзаців першого та другого пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» судам необхідно враховувати, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Виходячи із вище приведених правових норм та розяснень Вищого адміністративного суду України, суд апеляційної інстанції зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Судом першої інстанції встановлено, що даний спір виник щодо рішення прийнятого державним реєстратором Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_3 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (предмета іпотеки), а саме: квартири квартиру № 7, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Варшавська, будинок 46, яка зареєстрована на праві власності за публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», , 49094, Україна, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50. На підставі оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідач вніс запис про реєстрацію права власності на вищезазначене нерухоме майно до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач, не погоджуючись з такими діями державного реєстратора, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Таким чином, предметом спору у справі, що розглядається, є правомірність дій державного реєстратора, а не квартира чи права на неї.

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на квартиру, яка не є предметом спору, суд першої інстанції не врахував положення частин 3 та 4 ст. 117 КАС України щодо способів забезпечення позову в адміністративному процесі, а також вимоги щодо співмірності вжитих заходів забезпечення позову позовним вимогами.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову від 23.03.2017 року суд першої інстанції належним чином не обґрунтував необхідність застосування вжитих заходів забезпечення позову. Висновок суду про очевидну небезпеку примусового демонтажу рекламної конструкції, що може заподіяти шкоду правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення, взагалі не ґрунтується на матеріалах справи.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення даного адміністративного позову шляхом накладення арешту на квартиру № 7, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Варшавська, будинок 46.

Відтак, отримавши належним чином обґрунтовану заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про скасування вжитих заходів забезпечення позову, суд першої інстанції повинен був її задовольнити, однак, всупереч положенням частини 2 ст. 118 КАС, безпідставно відмовив в її задоволенні.

Враховуючи невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваній ухвалі, обставинам справи, порушення судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм процесуального права, ухвала від 13.06.2017 року підлягає скасуванню із винесенням нової ухвали про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст..ст. 117, 118, ч. 3 ст. 160, 195, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 196, п. 6 ст.199, ст.ст. 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2017 року про відмову у скасуванні засобів забезпечення позову у справі № 461/2054/17 скасувати та винести нову ухвалу.

Задовольнити заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про скасування заходів забезпечення позову.

Скасувати заходи забезпечення адміністративного позову у вигляді накладення арешту на квартиру № 7, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Варшавська, будинок 46, вжиті на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 23.03.2017 року у справі № 461/2054/17 за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та скасування державної реєстрації прав та їх обмежень.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текст складено 22.08.2017