Справа № 804/1746/17
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 р. Справа № 804/1746/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріГончаровій В.Г.
представника позивача представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом позивача 1 ОСОБА_5, позивача 2 ОСОБА_6, позивача 3 ОСОБА_7 до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Меншикової Кристини Олександрівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальн про скасування рішень,-
ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Меньшикової Кристини Олександрівни, треті особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Переробка Дніпро», ОСОБА_11, у якому позивач просив суд скасувати реєстраційні дії (cкасувати перехід права власності) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Проте, у серпні 2017 року позивачу стало відомо, що вказане нерухоме майно було протиправно зареєстровано за іншими особами, а саме, на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська № 202/4065/16-ц від 08.07.2017 року було здійснено державну реєстрацію переходу права власності до громадянина ОСОБА_13 та в той самий день 01.08.2016 року зареєстровано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-переробка Дніпро», шляхом внесення спірного майна до статутного капіталу підприємства.
Крім того, 02.08.2016 р. спірне майно було передано в іпотеку ОСОБА_14, у зв'язку з чим було внесено запис про заборону на нерухоме майно (номер запису 15683640) від 02.08.2016 р.
Вказані реєстраційні дії були здійснені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Меньшиковою Кристиною Олександрівною.
З огляду на те, що заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська № 202/4065/16-ц від 08.07.2017 року було скасовано ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області, позивачі вважають дії відповідача незаконними, у зв'язку з чим просить їх скасувати, як такі, що порушують права позивачів як законних власників нерухомого майна.
У судовому засіданні представник ОСОБА_7 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не з'явились, надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.
Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_11 у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином в порядку статті 38 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим суд, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив проводити розгляд справи без їх участі. Поряд із цим, відповідач правом на подання письмових заперечень на позов або пояснень не скористався.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ПЕРЕРОБКА ДНІПРО» у судовому засіданні проти позову заперечила, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до реєстраційної служби із заявою про надання інформації щодо зазначеного у Державному реєстрі речових прав титульного власника на вищевказане нерухоме майно та згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно довідалась про вибуття свого права власності першочергово на підставі рішення по справі №202/4065/17 (Провадження №2/0202/2165/2016), по якій Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська 08.07.2016 року було винесено заочне рішення, на підставі якого було припинено право власності на об'єкти нерухомого майна, що належать позивачам.
Так, 01 липня 2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було винесено заочне рішення по цивільній справі №202/4065/17 (Провадження №2/0202/2165/2016), за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про переведення прав та обов'язків покупця та стягнення боргу, яким було припинено право власності на нерухоме майно, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та було постановлено:
Перевести на ОСОБА_15 права та обов'язки покупців - ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, за договором купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 22 січня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатьковською Ю.І., реєстровий номер 81.
01.08.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Меньшиковою Кристиною Олександрівною на підставі зазначеного вище рішення суду було здійснено державну реєстрацію переходу права власності до громадянина ОСОБА_13, шляхом припинення права власності позивачів та третьої особи-2.
В той самий день 01.08.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Меньшиковою Кристиною Олександрівною було зареєстровано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-ПЕРЕРОБКА ДНІПРО» на підставі акта приймання-передачі майна до статутного капіталу від 01.08.2016 року.
Крім того, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Меньшиковою Кристиною Олександрівною щодо спірного майна були вчинені наступні реєстраційні дії: 02.08.2016 року спірне майно було передано в іпотеку ОСОБА_14, у зв'язку з чим було внесено запис про заборону на нерухоме майно (номер запису 15683640) від 02.08.2016 року.
Проте, 17.08.2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було скасовано заочне рішення у справі № 202/4065/17 від 08.07.2016 року.
09.03.2017 року апеляційним судом Дніпропетровської області було розглянуто апеляційну скаргу на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про відкриття провадження у справі № 202/4065/17, за результатами розгляду якої було скасовано ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про відкриття провадження у справі № 202/4065/17, у зв'язку з порушенням виключної підсудності спору.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Нормативно-правовим актом, що регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV, у редакції від 01.01.2016 року (далі Закон №1952-IV).
Статтею 3 Закону №1952-IV визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.
Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Отже, вимоги Закону щодо заборони втручання у діяльність державних реєстраторів прав на нерухоме майно, пов'язаної з проведенням державної реєстрації прав, стосуються також і Міністерства юстиції України незалежно від того, чи перебувають державні реєстратори у трудових відносинах з останнім.
Тож, Міністерство юстиції України, як орган державної влади, в силу положень чинного законодавства не може впливати на прийняття державним реєстратором рішень щодо реєстрації прав або відмови у ній.
Статтею 15 Закону №1952-IV визначено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.
Так, відповідно до частини 1 статті 19 вказаного Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;
4) внесення записів до Державного реєстру прав;
5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;
6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №1952-IV державний реєстратор:
1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього закону;
наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.
2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.
Згідно з частиною 3 статті 17 Закону №1952-IV документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 3 статті 16 Закону №1952-IV разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.
Зміни до установчих документів юридичної особи, а також зміна прізвища та/або імені, та/або по батькові (далі - імені) або місця проживання фізичної особи - підприємця підлягають обов'язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до статті 10 Закону №1952-IV державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв'язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані рішення приймалися державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Меньшиковою Кристиною Олександрівною.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №1952-IV державній реєстрації прав підлягає право власності.
Статтею 27 Закону №1952-IV визначено підстави для реєстрації права власності. Так, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Як встановлено судом із наявних у матеріалах справи доказів та як вбачається із наданих позивачем-3 пояснень, при проведенні реєстраційниї дій, приватним нотаріусом не було здійснено сканованих копії документів, на підставі яких було проведено державну реєстрацію переходів права власності на спірне майно, а було лише здійснено сканування документів через 6 місяців після реєстраційних дій, що безпосередньо свідчить про те, що відповідачем були порушені вимоги законодавства відносно процедури здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Суд дійшов висновку, що дії приватного нотаріуса Меньшикової К.О., були направленими лише на зміну власників, а не настання реальних наслідків.
Крім того, судом встановлено, що позивачі не здійснювало ніяких дій, направлених на відчуження нерухомого майна, а від так останні безпідставно були позбавлені права власності на вищевказане нерухоме майно.
Зазначене вище підтверджується також тим, що 17 серпня 2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було скасовано заочне рішення у справі № 202/4065/17 від 08.07.2016 року та 9 березня 2017 року апеляційним судом Дніпропетровської області було скасовано ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про відкриття провадження у справі № 202/4065/17, у зв'язку з порушенням виключної підсудності спору.
Отже, зазначені вище рішення суддів підтверджують, що здійснені відповідачем реєстраційні дії щодо переходу права власності на спірне нерухоме майно від позивачів до третіх осіб є такими, що грубо порушують права позивачів, як законних власників, а тому підстави для звернення позивачів до суду з метою скасування реєстраційних дій відповідача та повернення в первинний стан, слід визнати обгрунтованними.
Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Згідно частини першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов позивача 1 ОСОБА_5, позивача 2 ОСОБА_6, позивача 3 ОСОБА_7 до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Меншикової Кристини Олександрівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-ПЕРЕРОБКА ДНІПРО», ОСОБА_11 про скасування рішень - задовольнити у повному обсязі.
- від 01.08.2016 року про припинення права власності за ОСОБА_18, ОСОБА_6, ОСОБА_17;
- від 01.08.2016 номер запису про право власності 15680121 - щодо реєстрації права власності за ОСОБА_13;
- від 01.08.2016 номер запису про право власності 15682002 - щодо реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-ПЕРЕРОБКА ДНІПРО»;
- від 02.08.2016 номер запису про іпотеку 15682938;
- від 02.08.2016 номер запису про обтяження 15683640.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 30 березня 2017 року.

Суддя В.В. Степаненко