Справа № 299/2236/16-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/6853/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Рибачука А.І.,

участю секретаря Куціль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Виноградівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03.05.2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виноградівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання протиправними дій та зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 23.08.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Виноградівському районі та просив: визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі про відмову в перерахунку розміру пенсії за період 1986-1990 років та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі перерахувати йому пенсію за період 1986-1990 років на підставі Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 року №306 з 02.02.2010 року та виплатити заборгованість, яку становить різниця між нарахованими та фактично виплаченими йому за цей час сумами пенсій.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером та одержує пенсію за віком з лютого 2010 року. При призначенні йому пенсії, відповідач безпідставно не врахував до заробітної плати, з якої обчислюється пенсія його дохід, який він отримував в радгоспі «8 Березня» за результатами роботи, строк якої перевищував календарний місяць. З приводу цього питання та з проханням перерахувати позивачу пенсію із врахуванням заробітної плати (доходу) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць на підставі Постанови КМУ №306 від 20.04.2005 року «Про реалізацію абзацу 2 пункту 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою було затверджено Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувались внески на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, він неодноразово звертався до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Виноградівського районі та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області. Кожен раз позивач отримував відмову, причини такої відмови кожен раз були різними. Вважає дії управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі про відмову в перерахунку позивачу пенсії протиправними та такими, що порушують його права, як громадянина на отримання достойної пенсії, у зв'язку він був змушений звернутись до суду за захистом свого права.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 12.04.2017 року відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Виноградівському районі замінено на належного відповідача ОСОБА_3 об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

Оскаржуваною постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03.05.2017 року позовну заяву задоволено частково.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області просить постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03.05.2017 року скасувати і постановити нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що довідка №4 від 23.09.2011 року, яка була надана позивачем для перерахунку по стажу видана без зазначення підстави для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи, як це передбачає Постанова №306, у довідках №М-326/208/01-20 від 17.06.2011 та №М-602/383/01-20 від 23.09.2011 року в окремих місяцях зазначено в графі «всього нараховано», тим самим не зазначено, який вид виплати отримував ОСОБА_1 і на основі чого проведено їх виплату. Вказані суми виплат за 1986-1990рр., включені в довідку №4 від 23.09.2011 року в окремих місяцях неоподатковані, що суперечить пункту 2 Постанови № 306.

Крім того, в архівних документах про заробітну плату, які витребувано з районного архіву, зазначено, що суми заробітної плати, які позивач претендує врахувати до заробітної плати для перерахунку у відповідності до Постанови № 306, включають нарахування премії за рік та «13-ту зарплату», тобто винагорода за підсумками роботи за рік. Апелянт з матеріалів пенсійної справи вбачає, що в період з 1986 по 1990 роки позивач не був членом підрядного колективу, а відповідно до Положення про утворення і використання фонду матеріального заохочення по радгоспу «8 Березня» отримував премії і винагороди за результатами року, як партійний працівник, то дія Постанови № 306 на нього не поширюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В січні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Виноградівському районі, у якому перебуває на обліку, як одержувач пенсії за віком, із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за результатами робіт, строк виконання яких перевищує календарний місяць. 20.01.2012 року ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Виноградівському районі надано рішення, за яким позивачу у перерахунку пенсії відмовлено, оскільки в наданій довідці не має відомостей про укладення цивільно-правових договорів, а також не надано положення про оплату праці.

Суд прийняв до уваги доводи позивача, за якими нормативно-правовим актом прийняття таких робіт та виплати по них гонорарів є положення, затверджені директором радгоспу «8 Березня» (а.с.111-125),колективними договорами радгоспу «8 Березня» (а.с.126-138), наказами по радгоспу «8 Березня» (а.с.139-153). З довідки, виданої ОСОБА_1 26.01.2016 року вбачається, що роботи виконувались ним на протязі більш ніж одного календарного місяця.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального права.

Так, відповідно до абзацу 2 пункту 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20.04.2005р. «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок), дія цього Порядку поширюється на таких осіб, що до 1 липня 1998 р. отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, зокрема тих, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно пункту 2 Порядку до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії згідно з цим Порядком зараховуються суми виплат (доходу), з яких сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Документом, що підтверджує виплату особі заробітної плати (доходу) за результатами роботи є: для працівників старательських артілей - довідка про заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії та трудова книжка; для інших осіб, зазначених у пункті 1 цього Порядку, - довідка підприємства, установи, організації про заробітну плату (дохід), оформлена згідно з додатком до Порядку, із зазначенням підстави для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи.

Відповідно до пункту 6 Порядку підставою для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи, що зазначаються у довідці, може бути: законодавчий або інший нормативно-правовий акт чи положення про оплату праці, яким на момент виплати особі заробітної плати (доходу) було передбачено проведення остаточного розрахунку за результатами певного періоду (кварталу, півріччя, року) або після закінчення роботи; цивільно-правовий договір.

Доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими, оскільки нормативно-правовим актом прийняття виконаних робіт та виплати по них гонорарів є положення, затверджені директором радгоспу «8 Березня» (а.с.111-125),колективними договорами радгоспу «8 Березня» (а.с.126-138), наказами по радгоспу «8 Березня» (а.с.139-153), що підтвердив суд першої інстанції. Невідповідність довідок №М-326/208/01-20 від 17.06.2011 та №М-602/383/01-20 від 23.09.2011 року положенням постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2005 року № 306, не може слугувати підставою для не зарахування цих сум при перерахунку пенсії, оскільки фактично вони були отримані позивачем під час праці, а відповідальність за недотримання вимог законодавчого акту, насамперед, лежить не на позивачу. Також, у довідці про дохід для обчислення пенсій, виданій 26.01.2016 року, зазначено, що у відповідності до законодавства того періоду, виплати цього доходу включались до заробітної плати для обчислення пенсії і сплачено внески на державне соціальне страхування.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі по суті. Проте при вирішенні даної справи судом першої інстанції було допущено помилкове застосування норм матеріального права.

Слід зазначити, що відповідно до ст.ст. 83, 84, 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", статей 43, 44, 45, 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначення чи перерахунок пенсії проводиться виключно на підставі звернення (заяви) особи до відповідного територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі. Пенсія призначається чи перераховується з дня звернення, крім випадків, передбачених згаданими Законами.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звернувся до 23.08.2016 року з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Виноградівському районі та просив: визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі про відмову в перерахунку розміру пенсії за період 1986-1990 років та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі перерахувати йому пенсію за період 1986-1990 років на підставі Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 року №306 з 02.02.2010 року та виплатити заборгованість, яку становить різниця між нарахованими та фактично виплаченими йому за цей час сумами пенсій, а тому йому слід перерахувати пенсія з 24.02.2017 року.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст. 202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ч 3 160 ст. 195, 196, 199, 202, 205, 206, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області - задоволити частково.

Постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03.05.2017 року у справі № 299/2236/16-а скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити частково.

Визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі про відмову в перерахунку ОСОБА_1 розміру пенсії, врахувавши для перерахунку пенсії отриману ним заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць за період 1986-1990 років.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі перерахувати ОСОБА_1. пенсію з 24.02.2016 року, врахувавши для перерахунку пенсії отриману ним заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць за період 1986-1990 років на підставі Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 року № 306 та виплатити заборгованість, яку становить різниця між нарахованими та фактично виплаченими йому за цей час сумами пенсій.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6