Справа № 637/344/17
Суддя: Тордія Е. Н.
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

637/344/17 21.08.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 серпня 2017 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого Тордія Е.Н.

за участю секретаря Поступного С.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т.Шевченкове Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації в Харківській області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання неправомірними дій ОСОБА_4 соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації щодо скасування довідки про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач , звернулась до суду Шевченківського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги та прохали задовольнити. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що з 19 січня 2015 року, перебувала на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб в ОСОБА_4 соціального захисту населення Шевченківської райдержадміністрації Харківської області, 24 березня 2017 року нею було отримано копію рішення про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яке винесене ОСОБА_4 соціального захисту населення Шевченківської РДА Харківської області, ( далі по тексту ОСОБА_4 ) та внесено відповідні дані до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно скасував довідку та зняв її з обліку як внутрішньо переміщену особу, оскільки діяв в супереч з нормами чинного законодавства. Так, з 15 червня 2014 року вона перемістилася з тимчасово окупованої території, де була зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 мікрорайон «Тополь», 2 кв.40, на даний час мешкає за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 Заяву до відповідача про відмову від довідки про взяття на облік ОСОБА_1 як внутрішньо переміщену особу позивач не подавала, дій, за які така довідка підлягає скасуванню, не вчиняла, до покинутого місця постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 мікрорайон «Тополь», 2 кв.40 не поверталася. За кордон виїжджала короткочасно ( з лютого місяця 2017 року по 11 березня 2017 року знаходилася у сина ОСОБА_6, який мешкає в м.Буда-Кошельва Гомельської області Республіки Білорусь), посвідку не отримувала, її єдине громадянство - України. В с. Борівське Шевченківського району Харківської області, постійно мешкає з 15 червня 2014 року, а не з 2010 року, як стверджує представник відповідача ОСОБА_4 соціального захисту населення Шевченківскьої РДА Харківської області тому, не може бути підставою для скасування дії довідки. Також зазначила ,що мешкала в с. Борівське раніше , вийшла заміж за ОСОБА_5, народила сина , шлюб видався невдалим і вони розійшлись. В 1981 році вони переїхала до Луганської області де мешкала до червня 2015 року . Так сталось що після 20 років окремого життя , що вони стали спілкуватися. Вона дійсно приїжджала до колишнього чоловіка на деякий час , допомагала йому але постійно мешкала в Луганської області. Тільки в 2015 році після того , як Луганська область стала окупованою територією вона виїхала і оселилась у чоловіка. Подала відповідні документи та отримала довідку, була внесена до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. З яких підстав довідка була анульована їй не повідомили про рішення дізналась тільки 11 березня 2017 року. Звернувшись до відповідача ,отримала відповідь в усній формі ,що дійсно був складений акт Борівської сільською радою в якому зазначено ,що вона мешкає в с. Борівському з 2008 року,що не відповідає дійсності. Відповідач достовірно не зясував обставин та безпідставно позбавив позивача статусу внутрішньо переміщеної особи. Просить суд визнати рішення відповідача від 22 березня 2017 року неправомірним , скасувати його, зобовязати відповідача взяти її на облік як внутрішньо переміщену особу , та внести відповідні до відомості Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволення позовних вимог.

Представник ОСОБА_4 соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації в Харківській області проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала в обгрунування позовних вимог зазначила ,що відповідно до довідки з 19 січня 2015 року ОСОБА_1 перебувала на обліку в ОСОБА_4 як внутрішньо переміщена особа. На підставі п.1 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання / перебування , було встановлено ,що ОСОБА_1 зареєстрована в Луганській область Брянківському районі мікрорайон «Тополь», 2 кв.40, фактично мешкає в АДРЕСА_2 з2010 року . З метою уточнення інформації було зроблений запит до сільської ради Борівського району ,згідно з якої встановлено ,що ОСОБА_1 фактично мешкає в с. Борівському з 2010 року . Виходячи з зазначеної інформації 22 березня 2017 року ОСОБА_4 було винесення рішення про скасування довідки про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи, та припинено соціальні виплати. Враховуючи викладене вважає,що управління діяло в межах своєї компетенції ,тому позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення, учасників судового процесу допитавши, свідків , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.2 КАС України завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, та не сопорюється сторонами той факт ,що ОСОБА_1 з 19 січня 2015 року ,перебувала на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_4 соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації в Харківській області, що підтверджується відповідною довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19 січня 2015 року (а.с.6).

22 березня 2017 року , відповідачем відносно позивача було прийнято рішення про зняття з обліку як внутрішньо переміщену особу та внесено відомості про це до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (а.с. 5). При цьому відповідач посилається на ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а саме на те, що позивач подала завідомо недостовірну інформацію щодо місця і часу проживання, тобто мешкала в с.Борівськом Шевченківського району Харківської області ,починаючи з 2010 року. Оскільки стаття нерозривно передбачає зняття з обліку разом з скасуванням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, то дія довідки теж скасована.

На підтвердження своїх заперечень ОСОБА_4 надані довідки за сплату комунальних послуг за адресою : АДРЕСА_3 на двох осіб , починаючи з 2010 року , а також акт сільської ради.

Допитана у якості свідка ОСОБА_7 колишній голова Борівської сільської ради зазначила ,що знає ОСОБА_1 як мешканку с. Борівського і мешкає вона постійно з 2008 року. На запитання як часто вона бачила позивача та з приводу чого спілкувались , пояснити не змогла.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні засвідчила , що ОСОБА_1 мешкає на території сільської ради з 2008 року , з 2015 року вона є внутрішньо перемішеної особою. ОСОБА_1 звернулась до сільської ради з заявою про встановлення їй відповідного статусу. Вона написала акт, депутат , свідки підписали його, після чого його підписала вона. Також пояснила , що в 2016 році розглядалась справа в суді де ОСОБА_1, виступала у якості свідка пояснювала ,що вона мешкає в Борівському з 2008 року. Щодо акту від 6 березня 2017 року, пояснила, що до сільської ради звернулось ОСОБА_4 соціального захисту населення з питанням перевірки місця проживання ОСОБА_1 Вона зробила заготовку акту , залишивши місце для необхідних даних. Зі слів співмешканця було зазначено ,що ОСОБА_1 фактично мешкає з 2010 року. Також комунальними підприємствами були надані довідки про те ,що АДРЕСА_4 нарахування за водопостачання та водовідведення проводиться на 2 осіб з 2008 року.

ОСОБА_9, яка була допитана в судовому у засіданні засвідчила , що є сусідкою ОСОБА_10 підпис в акті від 2015 року вона ставила , але подробиці його складання сказати не може. Щодо акту від 6 березня 2017 року,пояснила, що їй постукали у квартиру , була комісія, спитали знає чи вона де зараз перебуває ОСОБА_1 , вона знала ,що остання у сина в Білорусії, більше у неї нічого не запитували , сам акт їй ніхто не зачитував. Також зазначила ,що ОСОБА_1 раніше бачила але не постійно , спілкуватися вони більш близько стали з березня 2015 року , коли вона стала постійно мешкати.

ОСОБА_10 допитаний в судовому засіданні в якості свідка пояснив, що ОСОБА_1 його колишня дружина ,так сталось що після 20 років розлуки вони вирішили жити разом , цей процес тривав десь з 2010 року , дружина цей час мешкала в Луганської області , приїжджала коли могла , допомагала йому , коли його матір хворіла, після оголошення Луганської області окупованою територією в червні 2014 році,переїхала і мешкає постійно. Пояснив ,що при складанні акту він не пойняв питання ,щодо фактичного часу з якого проживає дружина , а йому ніхто не пояснював за для чого цей акт складається , запитали де ОСОБА_1 він пояснив , що у сина в Білорусії. Підтвердив факт того , що остання постійно мешкає з 2014 року.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона була депутатом сільської ради і приймала участь у складанні акту від 6 березня 2017 року , коли прийшли до ОСОБА_5 спитали де дружина , він сказав, що вона у сина в Білорусії, також спитали з якого часу він з нею живе він сказав років 7. Питання чи постійно вона мешкає чи тимчасово не задавалось.

ОСОБА_12 в якості свідка зазначила ,що приймала участь у складанні акту від 6 березня 2017 року , щодо ОСОБА_1,. Коли вони прийшли, вдома був чоловік . Його запитали де ОСОБА_1 , він пояснив що вона у сина в Білорусії , запитали з якого часу вони разом він відповів років 7 тому вона і записала що мешкає з 2010 року. Також зазначила ,що бачила ОСОБА_1 і в 2011 році и в 2012 році, вона проводила оплату земельного податку , привозила людям речи та збирала гроші.

Свідки ОСОБА_13 ОСОБА_14 представники комунальних служб «Водолій» та «Верба 2013 » в судовому засіданні засвідчили , що працюють в комунальному підприємстві з 2011 року , вносили відомості щодо нарахувань за адресою АДРЕСА_5 на двох осіб , зі слів представників сільської ради , будь яких документів на підтвердження цих відомостей не надавались.

З договору надання послуг з постачання холодної води і водовідведення укладеного 24 липня 2010 року , між КП «Водолій» та ОСОБА_15 вказано ,субєктами користування послуг одну особу.

Квитанції по сплати за послуги газопостачання за 2009-2012 роки вказують на те ,що нарахування проводилось виходячи з проживання однієї особи.

Згідно записів трудової книжки виданої на імя ОСОБА_16 25 жовтня 1976 року, вбачається ,що 7 липня 2009 року вона була звільнена за ст. 38 КЗУпроП з посади прибиральниці Брянківській міській станції юних техніків.

В судовому засіданні позивач зазначила ,що дійсно раніше мешкала в с. Борівському працювала в дитячому садочку, в 1981 році переїхала до Луганської області . Вона 20 років не спілкувалась з колишнім чоловіком, потім вирішили ,почати все з початку , тому періодично приїжджала на 10 днів, два тижні, допомагала йому платила за комунальні послуги, тощо . В Луганської області вона мала родину , стареньких батьків за якими доглядала , працювала ,тому не мала можливості з зазначеного часу постійно мешкати в селі, переїла в червні 2014 року , а в січні 2015 року звернулась до управління.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України . Б«Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст. 4 Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З вказаної довідки та копії паспорта позивача вбачається, що позивач перемістилась з тимчасово окупованої території, де була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, мікрорайон «Тополь», 2 кв.40, та на даний час починаючи з 15 червня 2014 року мешкає за адресою: АДРЕСА_6 у ОСОБА_5

Пунктом 1 ст. 1 Закону України від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було вилучено з переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, визначених Законом України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Пунктом 4 частини 2 розділу І Закону України від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» доповнена частина 1 статті 4 Закону України від 20 жовтня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яка наголошує, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частина 1 статті 12 Закону надає вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб і такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: подала заяву про відмову від довідки; скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; повернулася до покинутого місця постійного проживання; виїхала на постійне місце проживання за кордон; подала завідомо недостовірні відомості.

В силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободі в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За правилами ч.2 ст. 71 КАС України в справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення , дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши надані докази у їх сукупності надавши їм належну правову оцінку суд дійшов до висновку про відсутність доказів того , що ОСОБА_1 були надані недостовірні відомості щодо часу її проживання на території Борівської сільської ради.

Допитані в судому засіданні свідки достовірно не володіють інформацією щодо постійного проживання ОСОБА_1 ,саме з 2010 року на території

с. Борівського.

Додані довідки комунальних підприємств з водопостачання та водовідведення , суд не може взяти до уваги, враховуючи той факт ,що представники цих організацій , допитані у якості свідків зазначили, що мають інформацію тільки зі слів працівників сільської ради , будь яких документів на підтвердження того ,що за вказаною адресою мешкають дві особи їм не надавались.

Інших належних та допустимих доказів того ,що ОСОБА_1 мешкала на території Борівської сільської ради з 2010 року, відповідачем суду не надано.

Враховуючи зазначені факт, суд дійшов до висновку ,що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 11, 17,18, 71, 94,128, 158-160, 161, 162, 163 КАС України, Законом України від 20 жовтня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації про поновлення пропущено строку для звернення до суду , визнання неправомірними дій ОСОБА_4 соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації щодо скасування довідки про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Визнати рішення ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області від 22 березня 2017 року про скасування довідки про взяття на облік ОСОБА_1 неправомірним та скасувати його.

Зобовязати ОСОБА_4 соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації взяти ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщену особу та внести відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення в порядку .

СУДДЯ: