Справа № 677/814/17
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 677/814/17

Головуючий у 1-й інстанції: Федишин І.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

16 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області на ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Управління соціального захисту населення Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області до ОСОБА_2 про повернення коштів надміру виплаченої державної допомоги сім`ям з дітьми та соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2017 року позивач - Управління соціального захисту населення Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області звернулось до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 про повернення коштів надміру виплаченої державної допомоги сім`ям з дітьми та соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 16.06.2017 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції яка перешкоджає подальшому провадженні у справі, та направити справу для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами адміністративної справи. Разом з тим, поруч з вимогами апеляційної скарги, позивачем заявлено клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що з 01.07.2016 року ОСОБА_2 призначена та виплачена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям у розмірі 2155,48 грн. на місяць.

У ході проведеної Управлінням соціального захисту населення Красилівської райдержадміністрації перевірки виявлено, що ОСОБА_2 за період з 01.07.2016 року по 31.10.2016 року надмірно виплачені бюджетні кошти соціальної допомоги в розмірі 8620,92 грн., у зв'язку з чим виникли підстави, що давали Управлінню право пред'явити вимоги до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених їй коштів.

08.11.2016 року Управління, скориставшись правом на пред'явлення передбачених законом вимог, надіслало ОСОБА_2 повідомлення з пропозицією добровільно повернути надміру виплачені кошти в строк до 20.03.2017 року.

В зв'язку з неповерненням зазначеної суми Управління соціального захисту населення 14.06.2017 року подало до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що звернувшись до суду з відповідним позовом 14.06.2017 року позивач пропустив строк звернення до суду визначений ст. 99 КАС України і підстав для поновлення строку суд не вбачає, оскільки він пропущений без поважних причин.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з вказаним рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Частиною 2 ст. 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову за умови, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів критично оцінює твердження суду першої інстанції, що шестимісячний строк позовної давності розпочинається саме з 08.11.2016 року (дня пред'явлення письмової вимоги до ОСОБА_2 про добровільне повернення надміру виплачених коштів), зазначаючи наступне.

Як зазначено вище, 08.11.2016 року позивачем було направлено відповідачу повідомлення про відшкодування коштів по надміру виплаченій державній соціальній допомозі малозабезпеченим та запропоновано добровільно їх повернути у відповідності з чинним законодавством до 20.03.2017 року.

Однак ОСОБА_2 до вказаного терміну не добровільно не повернула кошти і не зверталась до управління з письмовою заявою про відмову такого повернення.

Після спливу наданого строку, тобто 20.03.2017 року у позивача виникли підстави для пред'явлення адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що шестимісячний строк позовної давності розпочинається саме з 20.03.2017 року, що помилково не було враховано судом першої інстанції.

Враховуючи, що позивачем подано позовну заяву 14.06.2017 року, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позовну заяву подано у визначений законодавством строк, а висновок суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду, є передчасним і не ґрунтується на правових засадах та фактичних обставинах справи.

Разом з тим, залишаючи без розгляду адміністративний позов Управління соціального захисту населення Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір є публічно-правовим і підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 21 КАС, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Оскільки законом встановлений інший порядок вирішення спорів з майновими вимогами до особи щодо надміру виплачених коштів, компетенція адміністративних судів не поширюється на такі спори. Даний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Така позиція суду апеляційної інстанції узгоджується із правовою позицією Верхового Суду України, яка викладена в постанові від 22.09.2015 року (справа № П/811/3781/14).

Судом першої інстанції дані обставини не взято до уваги, а тому, колегія суддів вважає за необхідне, зобов'язати суд першої інстанції вирішити питання, щодо можливості розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 199 та пунктом 4 частини 1 статті 204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції має право скасувати її і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду, а відтак ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області задовольнити.

Ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Управління соціального захисту населення Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області до ОСОБА_2 про повернення коштів надміру виплаченої державної допомоги сім`ям з дітьми та соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям скасувати.

Справу направити до Красилівського районного суду Хмельницької області для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Сапальова Т.В.