Справа № 819/649/17
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/649/17

16 серпня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

при секретарі судового засідання Павловського Ю.Б.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі позивач, ОСОБА_4О.) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Тернопільській області), в якому з урахуванням зменшених позовних вимог просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області від 29.03.2017 р. № та від 29.03.2017 р. №.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що відповідач безпідставно дійшов висновку про виникнення у позивача податкової заборгованості з анульованого (прощеного) боргу за кредитним договором від 30 травня 2008 року №770/38-518-08, оскільки позивач ніякого додаткового блага від банківської установи не отримав. Вважає, що в результаті реалізації договірних правовідносин між ним та банком позивачем було повернуто банку суму грошей більшу, ніж була отримана в якості кредиту. Тобто у позивача фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у той чи іншій формі, а тому відсутній обєкт оподаткування.

З врахуванням вищевикладеного, представник позивача просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Зокрема, пояснила, що в четвертому кварталі 2015р., банком ПАТ "Укрсоцбанк" було анульовано фізичній особі ОСОБА_4 частину кредитної заборгованості у розмірі 105621,89 грн. (сума основного боргу) та відомості про це відповідно відображено в податковому розрахунку ф. №1-ДФ. При цьому, фізичною особою було надано банку заяву від 29.11.2015р. на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням до говору кредиту № 770/38-518-08 від 30.05.2008р. де повідомлено про те, що ОСОБА_4 належним чином повідомлена банком про суму анулювання (прощення) заборгованості та про свій обов'язок самостійно сплатити податок на доходи з фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України. ПАТ «Уксоцбанк» відобразив суму анульованого основного боргу в сумі 105621,89 грн. в "Податковому розрахунку сум доходу , нарахованого (сплаченого ) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано за рахунок резерву, а саме в звітності за 4 квартал 2015р. з ознакою доходу « 126» додаткове благо. Відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового Кодексу України ставка податку становить 15% бази оподаткування, а в разі коли база оподаткування в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (1218 грн. станом на 01.01.2015 р.) до суми такого перевищення застосовується ставка 20%. У зв'язку з тим , що фізична особа - платник податку ОСОБА_4 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015р. в Тернопільську ОДПІ не подала, податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015р. визначаються контролюючим органом самостійно. Також, відповідно до п.16 1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Кодексу встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи). У зв'язку з тим, що фізична особа - платник податку ОСОБА_4 декларацію про майновий стан та отримані доходи за 2015р. в Тернопільську ОДПІ не подала, податкові зобов'язання з військового збору за 2015 р. визначаються контролюючим органом самостійно. З врахуванням вищевикладеного, просила відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позицію представника відповідача, та пояснив, що оскільки в укладеному договорі про внесення змін №1 від 29.12.2015 року до договору кредиту позивача, було зазначено про суму прощеного боргу, та попереджено позивача про необхідність декларування суми прощеного боргу, то в свою чергу ознайомлювати позивача з даною умовою договору шляхом направлення окремого повідомлення необхідності не було.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 30 травня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк», Банк, Кредитор, Третя особа) та ОСОБА_4 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-518-08, про надання позивачу у кредит грошових коштів у сумі 14000 доларів США під 14 відсотків річних на споживчі цілі із строком повернення до 01 червня 2023 року (надалі Кредитний договір).

У жовтні 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4, була укладена Додаткова угода до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-518-08, про встановлення із 20.10.2008 року процентної ставки за користуванням кредиту на рівні 15% відсотків річних.

Оскільки станом на 24.04.2015р. утворилась заборгованість по сплаті кредиту, ПАТ «Укрсоцбанк», звернуся в Тернопільський міськрайонний суд із позовом про дострокове повернення усієї суми заборгованості по кредиту в розмірі 8858 доларів США 70 центів, що еквівалентно 199596,03 грн. по курсу НБУ станом на 24.04.2015 року, з яких: сума заборгованості за кредитом 7351,98 доларів США, що еквівалентно 165647,92 грн.; сума заборгованості за відсотками 1230,35 доларів США, що еквівалентно 27721,12 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 276,37 доларів США, що еквівалентно 6226,99 грн.

24.07.2015 року Тернопільським міськрайонним судом ухвалено заочне рішення, яким задоволено вимоги Банку в повному обсязі.

29 грудня 2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4, був укладений договір про внесення змін № 1 до Договору кредиту № 770/38-518-08. Згідно п. 2.1, 2.2 Договору, заборгованість по кредиту становила 7351,98 доларів США, заборгованість по процентах за користуванням Кредитом становила 1573,10 доларів США.

Відповідно до п. З Договору, сторони прийшли до взаємної згоди внести наступні зміни до умов кредитування:

- що погашення заборгованості за договором кредиту в сумі 4463 доларів США здійснюється позивачем не пізніше 29 грудня 2015 року.

- що у разі якщо належним чином позивач виконає вищенаведену умову, то набуде право на анулювання Банком залишку заборгованості за договором кредиту у рівнозначному розмірі в 4463 доларів США.

Згідно заяви на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням позивач просила здійснити анулювання (прощення) заборгованості за Договором кредиту в загальній сумі 4463 доларів США, з якої: основна сума заборгованості по Кредиту складає 2889,90 доларів США, заборгованість за процентами складає 1573,10 доларів США.

29.12.2015 року, позивач внесла на рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» грошову суму в валюті кредиту, в розмірі 4463 долари США, що становило 106252,79 гривні. Наведене підтверджується копією квитанції ПАТ «Укрсоцбанку» № FJB0065 від 29.12.2015 року.

Відповідно до вищенаведеного Договір кредиту № 770/38-518-08 було припинено в зв'язку із повним його виконанням, що підтверджується довідкою начальника Тернопільського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» № 09.202-86/96-23201 від 30.12.2015р.

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.2 ст.75, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС у Тернопільській області №122 від 01.02.2017 р. представником контролюючого органу проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи - платника податків ОСОБА_4О, за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р., яка оформлена актом про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору №359/19-00-13-02/НОМЕР_1 від 28.02.2017 р..

Перевіркою встановлені наступні порушення:

- абз. "д"пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп. "в" п.176.1 ст.176, ст.179 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 р. в сумі - 20515,38 грн.;

- п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військового збору за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага за 2015 р. в сумі 1584,33 грн.

Позивач не погодившись із висновками перевірки вказаного акту подала свої заперечення до ГУ ДФС у Тернопільській області, однак розглянувши дане заперечення, контролюючий орган дійшов висновку, що результати перевірки є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі акта перевірки №359/19-00-13-02/НОМЕР_1 від 28.02.2017 р. Головним управлінням ДФС у Тернопільській області прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 29.03.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 25644,23 грн., з них 20515,38 - за податковим зобов'язанням, 5128,85 - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № від 29.03.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 1980,41 грн., з них 1584,33 за податковим зобов'язанням, 396,08 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Як вбачається з матеріалів справи, проведення даної перевірки позивача зумовлено відомостями із ЦБДРФО, даними Тернопільської ОДПІ по формі 1-ДФ, відповіді ПАТ «Укрсоцбанк» №11.1-186/79-780 від 23.06.2016 року, а також не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015р.

ПАТ «Укрсоцбанк» відобразив суму анульованого основного боргу в сумі 105621,89 грн. в "Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку" (1-ДФ) за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано за рахунок резерву, а саме в звітності за 54 квартал 2015 р. з ознакою доходу "126" - додаткове благо.

Контролюючим органом надіслано лист від 07.06.2016 року №19468/19-18-13-03 на адресу ПАТ «Укрсоцбанк» про надання відомостей про отриманого додаткового блага позивачем.

На надісланий запит, контролюючим органом отримано відповідь від ПАТ «Укрсоцбанк» від 23.06.2016р. № 11.1-186/79-780. Згідно отриманої відповіді, сума доходу у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості становить 106230,89, сума доходу, що не підлягає оподаткуванню - 609,00 грн., сума нарахованого та виплаченого доходу, відображена в 1-ДФ - 105621,89

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходив з наступного.

За приписами пункту163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (п. 164.1 ст.164 ПК України).

Згідно із підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

За пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Додаткові блага у розумінні податкового законодавства відносяться до доходів загалом, зокрема, ними є матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Суд звертає увагу на те, що Законом України від 09.04.2015 року № 321-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань», який набрав чинності 07.05.2015 року, внесено зміни до ПК України, а саме пп.165.1.55п. 165.1 ст. 165 ПК України (доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу) доповнено абзацом другим такого змісту: сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності».

Суд вважає за необхідне зазначити, що до даних правовідносин суд застосовує норми ст. 165 Податкового кодексу України, яка діє в теперішній редакції, оскільки податкові повідомлення-рішення виносилися 29 березня 2017 року, тому на спірні правовідносини розповсюджуються зміни внесені до пп. 165.1.55 п. 165.1 ст.165 ПК України, які пом'якшують становище платника податку.

Із аналізу наведених вище правових норм слідує, що "додаткове благо" включає тільки основну суму боргу, а проценти та інші платежі відносяться до вигоди виключно кредитодавця ПАТ «Укрсоцбанк».

Як зазначалося вище, позивач 29.12.2015 р. сплатила банку суму по кредиту у розмірі 4463 доларів США. Прощена банком сума боргу згідно Договору про внесення змін №1 до Договору кредиту №770/38-518-08 становить 4463 доларів США та складається з основного боргу - 2889,90 доларів США, заборгованість за процентами складає - 1573,10 доларів США.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб у вигляді додаткового блага є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах. А відповідно анулювання кредитної заборгованості, що включає заборгованість за процентами не є фактичним отриманням доходу в розумінні Податкового кодексу та не може визначатись як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням.

Згідно приписів частини 2 статті 71 КАСУ, яка регулює порядок доказування в адміністративному суді, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно обов'язок щодо доказування правомірності рішення суб'єкта владних повноважень покладається на останнього і у справах про визнання його правового акта протиправним і його скасування.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, натомість позивач довів неправомірність оскаржуваних рішень.

З метою захисту порушених прав позивача, суд приходить до переконання про задоволення адміністративного позову шляхом визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області від 29.03.2017 р. № та від 29.03.2017 р. №.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України судові витрати належать до відшкодування на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Тернопільській області.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області від 29.03.2017 р. № та від 29.03.2017 р. №.

Стягнути на користь ОСОБА_4 понесені нею витрати зі сплати судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області.

Повернути ОСОБА_4 зайво сплачений судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 21 серпня 2017 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.