Справа № 210/1276/17
Суддя: Скотар Р. Є.
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1276/17
Провадження № 2-а/210/73/17
У Х В А Л А

іменем України

"17" серпня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Скотар Р.Є.,

секретаря Ширинова К.,

особи, які беруть участь у справі: представники позивача - ОСОБА_2,

представник міського голови м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вілкула Юрія Григоровича- Скляр Н.М., представник виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області, Криворізької міської ради Дніпропетровської області- Чабарай К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг адміністративний позов ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Міського голови м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Вілкула Юрія Григоровича, виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області, Криворізької міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправними дії суб'єкта владних повноважень, зобов'язання в установленому порядку скликати та забезпечити правомочність проведення щорічних загальних зборів жителів(представників) територіальної громади міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, зобов'язання подати до суду звіт про виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває на розгляді вищевказана адміністративна справа.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні заявив відвід головуючому судді Скотар Р.Є., в обгрунтування зазначив, що головуючим було винесено ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, яка була скасована судом апеляційної інстанції, у зв'язку з чим у представника позивача виникають сумніви в упередженості головуючого судді.

Представники відповідачів, кожен окремо, заперечували проти задоволення відводу.

Суд, вислухавши думку учасників процесу щодо заявленого ОСОБА_6 відводу, приходить до наступного висновку.

Стаття 27 Кодексу адміністративного судочинства України містить перелік підстав, за яких суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться: 1) якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу

Суддя відводиться також за наявності обставин, встановлених статтею 28 цього Кодексу, а саме суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї ж справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередньої постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі; суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї ж справи в судах першої і касаційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції; суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї ж справи в судах першої і апеляційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції; суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи Верховним Судом України, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України визначено виключний перелік підстав, коли суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу).

Здійснення, згідно з законом, процесуальної діяльності судді у ході розгляду будь - якої справи, при відсутності обставин, вказаних у ст.27, 28 Кодексу адміністративного судочинства України, не можна вважати мотивами неупередженості та необ'єктивності.

Можливі особисті мотиви і уподобання сторін в даному випадку жодним чином не можуть впливати на прийняття рішень судом, і відтак враховуватися під час прийняття рішення по заявленому відводу.

Підстав для задоволення заяви про відвід судді немає, оскільки наведені мотиви про відвід головуючого у справі є безпідставними, надуманими та такими, що не заслуговують на увагу, отже, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід.

Як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі «Фельдман проти України», заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97 ). Застосовуючи об'єктивний критерій, слід з'ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об'єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Iталії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

Таким чином, при вирішенні питання про самовідвід або відвід суд бере до уваги його мотиви, оскільки судді зобов'язані викликати довіру у учасників судового розгляду, і тому будь який суддя, стосовно якого в учасників судового розгляду є підстави для підозри у недостатній неупередженості повинен заявити самовідвід

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 27 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Отже, враховуючи, ставлення представника позивача до головуючого судді, їх сумніви в об'єктивності та неупередженості судді, положення ст. 6 Конвенції, заяву про самовідвід судді Скотар Р.Є., підлягає задоволенню з підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 27 КАС України з метою недопущення сумнів в об'єктивності та неупередженості судді та забезпечення права ОСОБА_2 на розгляд справи за його позовом суддею, який би не викликав у представника позивача жодних сумнівів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 32 КАС України, у разі задоволення самовідводу судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.27-28 КАС України, ст.ст. 126, 129 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про відвід судді Скотар Р.Є.- відмовити.

Заяву судді Скотар Романа Євгеновича про самовідвід - задовольнити.

Справу 210/1276/17 пр. № 2-а/210/73/17 передати до канцелірії Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області - для здійснення повторного авторозподілу відповідно та визначення іншого судді, який визначається в порядку, встановленому частиною третьою статті 15-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя: Р. Є. Скотар