Справа № 805/2075/17-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голошивець І. О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року справа №805/2075/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі Борисові А.А., за участю представника відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року у справі № 805/2075/17-а за позовом Публічного акціонерного товариства Красногорівський вогнетривкий завод до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ :

26 травня 2017 року Публічне акціонерне товариство Красногорівський вогнетривкий завод звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, в якому просило суд:

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 03 березня 2017 року № Ю-5-17 на суму 805 601,05 грн., прийняту Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що відповідачем 03 березня 2017 року виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-5-17, відповідно до якої станом на 28 лютого 2017 року за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальну суму 805 601,05 грн. Позивач вважає вимогу про сплату боргу (недоїмки) у сумі 805 601,05 грн. протиправною, та такою, що порушує права позивача, оскільки не відповідає вимогам пунктів 9-3 та 9-4 розділу VIII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, відповідно до яких платники єдиного внеску звільняються від виконання своїх обовязків, визначених статтею 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року у справі № 805/2075/17-а позов задоволено. Скасовано податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 03 березня 2017 року № Ю-5-17 по стягненню з Публічного акціонерного товариства Красногорівський вогнетривкий завод недоїмки в сумі 805 601,05 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.49-50). На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що платники єдиного внеску, які перебувають на обліку в фіскальних органах, розташованих на території, де проводилась антитерористична операція або було оголошено військовий чи надзвичайний стан, продовжують здійснювати господарську діяльність, нараховувати, обчислювати і сплачувати заробітну плату, то вони зобовязані виконувати всі функції встановлені Законом.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Представником позивача суду надана заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Публічне акціонерне товариство Красногорівський вогнетривкий завод зареєстровано в якості юридичної особи 03 березня 1994 року за № 1 000266, включене до ЄДРПОУ за номером 00191744, юридична адреса: 85630, Донецька область, Марїнський район, м. Красногорівка, вул. Ахтирського, буд. 4, та перебуває на обліку у Марїнський обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (т.1, а.с. 142-143).

З матеріалів справи встановлено, що позивачем до контролюючого органу були подані звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період: з січня 2016 року по січень 2017 року. Відповідно до яких позивачем самостійно визначені зобовязання зі сплати страхових внесків за січень 2016 року у розмірі 6 389,04 грн., лютий 2016 року 6 070,62 грн., березень 2016 року 8 322,16 грн., квітень 2016 року 6 074,82 грн., травень 2016 року 6 955,97 грн., червень 2016 року 7 495,45 грн., липень 2016 року 15 060,57 грн., серпень 2016 року 8 975,55 грн., вересень 2016 року 6 786,10 грн., жовтень 2016 року 9 396,31 грн., листопад 2016 року 4 143,15 грн., за грудень 2016 року 12 887,17 грн., січень 2017 року 13 013,91 грн., відповідно (т. 1, а.с. 62-115).

У звязку з несплатою єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області 03 березня 2017 року позивачу виставлено вимогу № Ю-5-17 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 805 601,05 грн., відповідно до якої контролюючий орган вимагає від платника податків сплатити суму недоїмки у визначеному розмірі за період з січня 2016 року по січень 2017 року (т. 1, а.с. 11).

Не погодившись з винесеною вимогою № Ю-5-17 від 03 березня 2017 року позивач звернувся зі скаргою від 05 квітня 2017 року за вих. № 131 до Державної фіскальної служби у Донецькій області (т. 1, а.с. 14-16).

За результатами розгляду скарги позивача ОСОБА_3 фіскальною службою у Донецькій області прийнято рішення від 28 квітня 2017 року № 9216/6/99-99-11-02-02-25, відповідно до якого скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржувана вимога без змін (т. 1, а.с. 17-19).

Позивач не згоден з вимогою відповідача про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 805 601,05 грн. за період з січня 2016 року по січень 2017 року, оскільки відповідно до положень Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції позивач звільнений від виконання обовязків, щодо сплати єдиного внеску, отже, саме ця обставина стала підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Позивачем сплачувався єдиний внесок за період: з січня 2016 року по січень 2017 року, зазначені обставини склалися внаслідок проведення на території Донецької області антитерористичної операції, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями № 3 від 19 лютого 2016 року, № 5 від 19 лютого 2016 року, № 20 від 31 березня 2016 року, № 24 від 20 квітня 2016 року, № 5 від 20 квітня 2016 року, № 455.4961965 від 16 червня 2016 року, № 458.4969884 від 17 червня 2016 року, № 6 від 29 липня 2016 року, № 19 від 03 серпня 2016 року, № 48 від 19 серпня 2016 року, № 100 від 20 вересня 2016 року, № 98 від 20 вересня 2016 року, № 170 від 20 жовтня 2016 року, № 169 від 20 жовтня 2016 року, № 243 від 18 листопада 2016 року, № 310 від 20 грудня 2016 року, № 380 від 20 січня 2017 року, № 379 від 20 січня 2017 року, № 437 від 20 лютого 2017 року, №436 від 20 лютого 2017 року (т.1, а.с. 42-61).

До матеріалів справи долучений сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України від 05 вересня 2014 року про форс-мажорні обставини, виданий Публічному акціонерному товариству Красногорівський вогнетривкий завод, та яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 13 липня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння податків та обовязкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (т. 1, а.с. 120-121).

22 вересня 2015 року позивач надав до Мар`їнської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області заяву за вих. № 311, відповідно до ст.9-3 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про звільнення від виконання своїх обовязків по сплаті єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції (т. 1, а.с. 122-123).

15 грудня 2015 року Публічне акціонерне товариство Красногорівський вогнетривкий завод надав повторно до Мар`їнської ОДПІ ГУ ДФС заяву за вих. № 408 про звільнення від виконання своїх обовязків по сплаті єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції (т.1, а.с. 124-125).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з проведенням адміністративної реформи від 04 липня 2013 року № 406-VII до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та Податкового кодексу України внесено зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України передано органам доходів і зборів.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 2464-VI від 8 липня 2010 року (далі за текстом Закон № 2464) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно приписів пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону, платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Тобто, позивач в розумінні зазначених норм Закону є страхувальником та на нього покладений обов'язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктами 1, 4 частини 2 статті 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 9 Закону № 2464 визначені порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Частиною 8 статті 9 Закону № 2464 передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно з п. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Спірним питанням даної справи є не виникнення податкового боргу, а прийняття та виставлення контролюючим органом позивачу, який здійснює діяльність в зоні проведення антитерористичної операції, податкової вимоги.

Спеціальним законодавством стосовно справляння податків, зборів та єдиного внеску на час проведення АТО встановлено, що позивач, який зареєстрований в зоні проведення АТО, звільнений від сплати поточних зобовязань зі сплати єдиного внеску виходячи з наступного.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ (далі по тексту Закон № 1669).

Законом України № 1669-VІІ внесено зміни до Закону України Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зокрема, розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення доповнено пунктами 9-3 та 9-4 такого змісту:

Тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку.

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Таким чином, пункт 9-4 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 є умовною нормою, оскільки звільняє платників єдиного внеску від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, крім іншого, за умови надання заяви платником єдиного внеску про звільнення від сплати єдиного внеску до контролюючого органу.

Слід зазначити, що згідно статті 28 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24 грудня 2015 року № 911-VII, підпункт 8 пункту 4 ст. 11 виключено з норм Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02 вересня 2014 року № 1669-VII,

Однак статті 9-3 та 9-4 розділу VIII Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 08 липня 2010 року № 2464-VI на час розгляду справи є чинними і підстави не застосовувати до спірних правовідносин вищезазначених норми відсутні.

Вимогою Марїнської ОДПІ ГУ ДФУ у Донецькій області від 03 березня 2017 року № Ю-5-17 на суму 805 601,05 грн., яка виникла в звязку з несплатою єдиного внеску за період з січня 2016 року по січень 2017 року.

З матеріалів справи встановлено, що сертифікатом (висновком) Торгово-промислової палати України від 05 вересня 2014 року про обставини непереборної сили, позивачеві підтверджено настання та дію обставин непереборної сили на території Донецької області з 13 липня 2014 року, дату закінчення обставин непереборної сили встановити не можливо (т. 1, а.с. 120-121).

Крім того, слід звернути увагу, що заява платника єдиного внеску щодо звільнення від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції, тому строки звернення із відповідною заявою позивачем не пропущено.

Позивач звертався до Марїнської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області з заявами від 22 вересня 2015 року за вих. № 311 та від 15 грудня 2015 року за вих. № 408, з проханням звільнити ПАТ Красногорівський вогнетривкий завод від сплати обовязкових податків та зборів на час проведення антитерористичної операції (т. 1, а.с. 122-125).

Абзацом 2 статті 1 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням від 02 грудня 2015 року № 1275-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Підпунктами 10 пункту 2 додатку до вказаного розпорядження м. Красногорівка (Марїнський район), віднесено до переліку населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство Красногорівський вогнетривкий завод було зареєстровано за адресою: 85630, Донецька область, Марїнський район, м. Красногорівка, вул. Ахтирського, буд. 4, відповідно до пп. 10 п. 2 Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р м. Красногорівка (Марїнський район) входять до зазначеного переліку.

З викладених підстав, внесені Законом України № 1669 зміни до Закону № 2464 звільняють від сплати єдиного внеску субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, оскільки на час розгляду даної справи Президентом України не приймався указ про завершення проведення антитерористичної операції, тобто період проведення АТО триває. Крім того, відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Статтею 10 цього Закону встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Тобто, наявність сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України, незалежно від напрямку його видачі є доказом настання саме обставин непереборної сили (форс-мажору) та є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань щодо сплати штрафних санкцій та пені за несплату позивачем єдиного соціального внеску.

В матеріалах справи наявні відповідні Сертифікати (висновки) Торгово-промислової палати України від 05 вересня 2016 року (т. 1, а.с. 120-121). Тобто, наявність форс-мажорних обставин позивачем підтверджено.

Слід зазначити, що позивач діяв в межах Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, яким відповідно до пунктів 9-3 та 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 позивач звільняється від виконання своїх обовязків визначених статтею 6 на період проведення антитерористичної операції.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Слід зазначити, що матеріалами справи не підтверджується правомірність винесення Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-5-17 від 03 березня 2017 року також з підстави сплати Публічним акціонерним товариством Красногорівський вогнетривкий завод недоїмки за період з січня 2016 року по січень 2017 року в сумі 805 601,05 грн., що підтверджено наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 03 березня 2017 року № Ю-5-17 щодо сплати недоїмки за період з січня 2016 року по січень 2017 року у розмірі 805 601,05 грн., є протиправною та такою, що не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішень суб'єктів владних повноважень відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року у справі № 805/2075/17-а - залишити без задоволення. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року у справі № 805/2075/17-а за позовом Публічного акціонерного товариства Красногорівський вогнетривкий завод до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування вимоги - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 23 серпня 2017 року.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

ОСОБА_4