Справа № 702/719/17
Суддя: Чорненька Д. С.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №702/719/17
Провадження №2-а/702/105/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді: Чорненької Д.С.

при секретарі: Шковира А.М.

позивач: ОСОБА_1 не з"явився,

відповідач: Лукашівської сільської ради - представник не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Монастирище справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лукашівської сільської ради про визнання дії довідок нечинними,

в с т а н о в и в :

Позивач 07.08.2017 року звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача про визнання дії довідок нечинними, припинення права на нерухоме майно. Підставою для звернення вважає те, що 29.04.2009 року виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області була видана за підписом сільського голови Скригонюка А.Г., довідка з вих. №129, в якій йшлося про те, що на території с.Лукашівка Монастирищенського району Черкаської області по вул.Набережній,23 «знаходиться нерухомість ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1». На звернення до виконавчого комітету Лукашівської сільської ради щодо уточнення «фактичного власника на будівлі, розташовані по АДРЕСА_1», ним отримана довідка з вих. №366 від 15.10.2015 року за підписом сільського голови Журавель Л.С., в якій йшлося про те, що «по вул.Набережній,23, зведені без дозвільних документів дві будівлі на земельній ділянці, виділені рішенням виконкому Лукашівської сільської ради від 19.10.1995 №27 для будівництва, належать ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1». Не погоджуючись із вищенаведеним «твердженням»-був змушений звернутись до суду про визнання права спільної сумісної власності і на незавершене будівництво, визнання об'єктів нерухомості (двох будівель) незавершеним будівництвом. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області в справі за №702/82/17 від 14.06.2017 року визнано його право спільної сумісної власності на конструктивні елементи, будівельні матеріали та обладнання, які були використанні в процесі будівництва будинку та гаража, які розташовані по АДРЕСА_1. У зв»язку із прийняттям вищезазначеного рішення, з'явились підстави про визнання довідки з вих. №129 від 29.04.2009 року і довідки з вих. №366 від 15.10.2015 року нечинними, з припиненням його мнимого виключного права власності на всі об'єкти незавершеного будівництва, розташованого по АДРЕСА_1. Зважаючи на те, що вищевказані довідки, видані суб'єктом владних повноважень, а саме виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, виходячи із наступного: відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ; згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції-переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Просить визнати нечинною дію довідки з вих. №129 від 29.04.2009 року, видану виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області за підписом сільського голови Скригонюка А.Г.; визнати нечинною дію довідки з вих. №366 від 15.10.2015 року, виданої виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області за підписом сільського голови Журавель Л.С.; припинити його мниме виключне право на всі об»єкти незавершеного будівництва у вигляді нерухомості і двох будівель, незаконно присвоєних органом місцевого самоврядування на основі вищевказаних документів.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 15.08.2017 року провадження в частині позовних вимог про припинення права на частину нерухомого майна, закрито.

У судові засідання позивач ОСОБА_1 не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У судові засідання представник відповідача Лукашівської сільської ради не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, матеріали справи № 702/698/16-а Монастирищенського районного суду Черкаської області, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю, виходячи із наступного.

Розгляд справи проведено без фіксації технічними засобами на підставі ч.1 ст.41 КАС України.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст.6 КАС право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту <...>.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені нимипід час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. <...> поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Позивач звертався до суду з адміністративним позовом про визнання нечинними дії довідок № 129 від 29.04.2009 року та № 366 від 15.10.2015 року, які не відповідають дійсності, так як спростовуються рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14.06.2017 року, яким визнано право спільної сумісної власності на конструктивні елементи, будівельні матеріали та обладнання, які використані в процесі будівництва будинку та гаража, які розташовані по АДРЕСА_1 Монастирищенського району Черкаської області.

Відповідно до ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У довідці № 129 від 29.04.2009 року зазначено, що на території АДРЕСА_1 знаходиться нерухомість ОСОБА_1.....(а.с.4).

У довідці № 366 від 15.10.2015 року зазначено, що по АДРЕСА_1, зведені без отримання дозвільних документів дві будівлі, на земельній ділянці, виділеній рішенням виконкому Лукашівської сільської ради від 19.10.1995 № 27 для будівництва, належать ОСОБА_1.....(а.с.5).

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14.06.2017 року визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на конструктивні елементи, будівельні матеріали, обладнання, які використані в процесі будівництва будинку та гаража, які розташовані по АДРЕСА_1 та встановлено, що земельна ділянка виділена позивачу (а.с.6-9).

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області не спростовує твердження, зазначені у довідках, щодо наявності нерухомого майна по АДРЕСА_1, та щодо прав на його складові, в тому числі ОСОБА_1.

Якщо земельна ділянка виділялась позивачу, у відповідності до ч.2 ст.375 ЦК України він має право на зведені на ній будівлі та споруди до встановлення іншого факту в судовому порядку.

З часу видання довідок, в тому числі і після вступу в законну силу рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14.06.2017 року, обставини, зазначені у довідках відповідають обставинам, зазначеним у них.

Позивач не зазначив у позовних вимогах чим саме порушуються його права чи інтереси виданням відповідачем зазначених довідок, які норми права були порушені відповідачем при їх виданні, не зазначив, які саме нормативні акти передбачають визнання нечинності дії довідок.

Крім цього, дійсність довідки № 129 від 29.04.2009 року була предметом розгляду адміністративних судів та постановою Київського апеляційного суду Черкаської області в задоволенні адміністративного позивача відмовлено повністю у зв"язку з відсутністю порушеного права позивача, яка ухвалою ВАС України від 07.03.2017 року залишена без змін.

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів порушення його прав видачею відповідачем спірних довідок, не зазначено нормативний акт, який передбачає припинення чинності дії довідки, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 10, 11, 12, 18, 21, 41, 69, 71, 86, 94, 99, 159, 160, 162, 163, 256 КАС України, Конституцією України, рішенням Конституційного суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, рішенням Конституційний Суд України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004, Законом України «Про місцеве самоврядування», суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Лукашівської сільської ради про визнання дії довідок нечинними, відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з моменту отримання копії повного тексту постанови.

Суддя: Д. С. Чорненька