Справа № 202/1894/17(2-а/202/116/2017)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2017 рокусправа № 202/1894/17(2-а/202/116/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпро

на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18.05.2017 р. у справі №202/1894/17 (2-а/202/116/2017)

за позовом ОСОБА_1

до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпро

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

16 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

-зобовязати Лівобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро повернути на її користь 2363 грн. 32 коп. безпідставно стягнутих коштів з одночасною сплатою нарахованої на цю суму пені в розмірі 1140 грн. 76 коп., що визначена виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за період з 01.02.2015 р. по 15.03.2017 року та стягнути моральну шкоду у сумі 3200 грн.;

-зобовязати Лівобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро у триденний строк з дня постановлення рішення повернути на її користь 2363 грн. 32 коп. безпідставно стягнутих коштів з одночасною сплатою нарахованої на цю суму пені у розмірі 1140 грн. 76 коп., що визначена, виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за період з 01.02.2015 р. по 15.03.2017 року та моральну шкоду у сумі 3200 грн.;

-стягнути з Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро на її користь 640 грн. судового збору, сплаченого нею при поданні адміністративного позову до суду. (а.с. 2-6).

Позивач обґрунтовує заявлений позов тим, що вона одержала кошти добросовісно за скасованим рішенням, тобто на законних підставах, а отже не повинна їх повертати.

Постановою Індустріального районного суду м. дніпропетровська від 18 травня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро про визнання дій посадових осіб протиправними та зобовязання вчинити певні дії Лівобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро та стягнення безпідставно стягнутих 2363 грн. 32 коп., суми пені 1140 грн.76 коп. та моральної шкоди в сумі 3200 грн.- задоволено частково.

Зобов'язано Лівобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро здійснити виплату ОСОБА_1 суму безпідставної стягненої пенсії в розмірі 2148 грн. 47 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто із Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 640 грн. (а.с. 44-48).

24.05.2017 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська виправлено описку в резолютивній частині постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська, а саме: зазначено в резолютивній частині « 2148 грн. 47.» (а.с. 49).

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 51-53).

В обґрунтування скарги заявник вказав, що факт скасування ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2014 року у справі №202/899/14-а про поворот виконання рішення суду не скасовує постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2013 року, якою було встановлено незаконність нарахування та виплати позивачу пенсійних виплат у розмірі 2148,47 грн., що, в свою чергу, не покладає на пенсійний орган обовязок повернути позивачу зазначену грошову суму, яку незаконно було виплачено останньому в результаті перерахунку (а.с. 52).

Позивач заперечень на апеляційну скаргу до суду не направив.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Індустріального районного суду від 18.05.2017 року у справі № 202/1894/17 та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, свого представника для участі у її розгляді не направив (а.с. 63)

За таких обставин, з урахуванням думки представника відповідача, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі позивач.

У судовому засіданні, заслухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Лівобережному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Дніпрі, яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська, та отримує пенсію за віком.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 червня 2011 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, яке зобов'язано здійснити перерахунок її пенсії за період з 04 листопада 2010 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, яка враховується для обчислення пенсії за 2008 рік та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум (а.с. 28).

На підставі вказаної постанови суду відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, нарахувавши та виплативши йому грошові кошти в сумі 2148,47 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2013 року постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 червня 2011 року скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 24-25).

В січні 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська звернулося до суду з заявою про поворот виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2011 року.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 січня 2014 року дана заява була задоволена та зобовязано ОСОБА_1 повернути грошові кошти в розмірі 2148,47 грн., отримані нею за скасованим рішенням (а.с. 31).

Проте ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року дану ухвалу про поворот виконання рішення скасовано та у задоволенні заяви Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про поворот виконання рішення відмовлено (а.с. 33-34).

В той же час, у період з 01.02.2015 року по 30.09.2015 року державною виконавчою службою з пенсії позивача були стягнуті на користь Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська грошові кошти в сумі 2148,47 грн. та на користь Індустріального ВДВС у Дніпропетровській області по виконавчому провадженню №43028421 214 грн.85 коп. (а.с. 8).

13 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про повернення незаконно утриманої частини пенсії в сумі 2363,32 грн. В обґрунтування вимог заяви зазначила, що відповідачем з лютого 2015 року по вересень 2015 року, були безпідставно стягнуті грошові кошти на загальну суму 2363,32 грн.

26.09.2016 листом №761/03/21 відповідач повідомив, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015 року було відмовлено у задоволенні заяви УПФУ в Індустріальному районі м.Дніпропетровська про поворот виконання постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08.06.2011 року. В решті вимог апеляційної скарги, а саме, зобовязання відповідача повернути ОСОБА_1 незаконно стягнені 2148,47 грн., а також стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 2436 грн. відмовлено (а.с.9).

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду.

Задовольнивши позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що стягнута з позивача сума 2148,47 грн. є безпідставною, оскільки ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015 року ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2014 року про поворот виконання рішення суду скасовано. Відтак, стягнуті з ОСОБА_1 у період з лютого 2015 року по вересень 2015 року грошові кошти у сумі 2148,47 грн. є неправомірними, а отже підлягають поверненню. Стосовно пені у розмірі 1140.76 грн. суд дійшов висновку про правомірність дій посадових осіб відповідача, з огляду на наявність виконавчого провадження 43018421 по виконавчому листу за ухвалою суду про поворот виконання рішення суду. Не знайшли свого підтвердження позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 3200 грн., оскільки вони є необґрунтованими та не доведенними.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 265 КАС України передбачено порядок вирішення питань про поворот виконання судового рішення. Зокрема, відповідно до вказаної статті питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним або таким, що втратило законну силу), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі. У випадках, встановлених частиною першою цієї статті, суд, ухвалюючи нове судове рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим судовим рішенням або визначити інший спосіб і порядок здійснення повороту виконання. Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, у якому знаходиться справа.

В той же час статтею 266 КАС України визначено, що не допускається поворот виконання судових рішень за вимогами про присудження виплати пенсії чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, якщо скасована постанова не ґрунтувалась на завідомо неправдивих відомостях чи підроблених документах.

Отже, особа, яка добросовісно одержувала за скасованою чи зміненою постановою певні виплати не повинна повертати ці кошти чи надміру одержані кошти, а з набранням законної сили новим судовим рішенням вона лише втрачає право на одержання подальших виплат або зберігає це право щодо виплат у меншому розмірі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2014 року у справі №202/899/14-а (6-а/202/27/2014) про поворот виконання рішення скасовано. У задоволенні заяви Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про поворот виконання рішення відмовлено (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, обставини встановлені ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015 року у справі №202/899/14-а (6-а/202/27/2014), що набрала законної сили 26.11.2015 року, не підлягають доказуванню в цій справі, а тому неправомірність стягнення з ОСОБА_1 суми 2148,47 грн. суд апеляційної інстанції вважає встановленим.

Проте, мотивом звернення позивача із вказаним позовом стала відмова позивача повернути їй незаконно стягненні з неї кошти.

Враховуючи те, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року ухвала Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2014 року у справі №202/899/14-а (6-а/202/27/2014) про поворот виконання рішення скасована, то підстави для не повернення незаконно утриманих з пенсії ОСОБА_1 сум у розмірі 2148,47 грн. відсутні.

Колегія суддів не приймає доводи відповідача стосовного того, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015 року позовні вимоги були задоволенні частково, зокрема було відмовлено у задоволенні позовних щодо повернення позивачу незаконно сягнути коштів в сумі 2148,47 грн., а отже підстав для їх повернення у пенсійного органу не має, з огляду на наступне.

Так, суд постановляючи ухвалу від 26.11.2015 року про скасування ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2014 року про поворот виконання рішення суду зазначив, що вимоги апеляційної скарги про зобовязання відповідача повернути позивачеві незаконно стягненні кошти та щодо відшкодування моральної шкоди, по суті є позовними вимогами, які не можуть бути вирішені на стадії апеляційного розгляду питання щодо повороту виконання рішення суду яким вирішено позовні вимоги по суті. Тобто, відмовляючи у задоволенні вимог щодо незаконного стягнення коштів та щодо відшкодування моральної шкоди виходив з норм процесуального права, якими не передбачено на стадії апеляційного розгляду вирішення фактично позовних вимог, що, в свою чергу, не вказує на те, що ОСОБА_1 не має права на таке відшкодування.

Крім того, надаючи оцінку доводам, зазначеним в апеляційній скарзі стосовно того, що факт скасування ухвали про поворот виконання рішення суду не скасовує постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2013 року, якою встановлено незаконність нарахування та виплати позивачу пенсійних виплат в розмірі 2148,47 грн., та не покладає на пенсійний орган обовязку щодо повернення позивачу зазначеної грошової суми, яку незаконно було виплачено позивачу в результаті перерахунку (а.с. 52), колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, незаконність нарахування та виплати позивачу пенсійних виплат в розмірі 2148,47 грн. суд апеляційної інстанції в силу ст.72 КАС України вважає встановленими і жодною стороною не оскаржується.

Проте, ст. 266 КАС України, визначено, що особа, яка добросовісно одержувала за скасованою чи зміненою постановою певні виплати не повинна повертати ці кошти чи надміру одержані кошти, а з набранням законної сили новим судовим рішенням вона лише втрачає право на одержання подальших виплат або зберігає це право щодо виплат у меншому розмірі. Таким чином, як встановлено ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015 року з позивача фактично були незаконного утримано кошти в розмірі 2148,47 грн.

Доказів прийняття інших рішень, які б були підставою для утримання з позивача сум пенсії відповідач не надав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо зобовязання повернення безпідставно стягненої з пенсії суми в розмірі 2148,47 грн.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 160, ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в ал и в :

Апеляційну скаргу Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпро - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18.05.2017 р. у справі №202/1894/17 (2-а/202/116/2017) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу з дня складання рішення в повному обсязі.

Повней текст рішення виготовлено- 22 серпня 2017 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова