Справа № 826/8612/14
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 серпня 2017 року № 826/8612/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Електростандарт» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Електростандарт» (далі - позивач, ТОВ «Електростандарт») до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №07 від 23.12.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки акта перевірки є помилковими, а відтак податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню як протиправне. Крім того, позивач зазначив, що всі податкові накладні, зазначені в акті перевірки, є в наявності у підприємства та були надані на перевірку. При цьому, дані податкові накладні були відображені в податковій звітності з податку на додану вартість за березень 2011 року - грудень 2012 року. Також, представник позивача стверджує, що підприємство подавало додаток 8 до даної звітності стосовно цих податкових накладних, в якому зазначалось про порушення порядку виписки таких податкових накладних підприємствами-продавцями.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 року, позов задоволено - визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №07 від 23.12.2013 року

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.03.2016 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.08.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Направляючи дану справу до суду першої інстанції Вищий адміністративний суд України зазначив, що платник податку має право на включення до податкового кредиту сум податку, сплачених ним за наслідками господарських операцій, дійсність та достовірність яких має підтверджуватися внесеними до Реєстру податковими накладними, або іншими документами, встановленими Податковим кодексом України, що посвідчують право на віднесення сум податку до податкового кредиту протягом 365 днів з дати їх виписки.

У разі ж порушення постачальником порядку реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі покупець товарів/послуг має право додати до податкової декларації заяву із скаргою на такого постачальника в тому звітному періоді, в якому суми податку на додану вартість на підставі відповідних податкових накладних включено до складу податкового кредиту разом із розрахунковими документами, що підтверджують сплату податку на додану вартість в ціні придбаних товарів/послуг або належним чином оформлені первинні документи, що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

При цьому, суд касаційної інстанції зазначив, що судами попередніх інстанцій не досліджено питання чи було додано позивачем до заяви зі скаргою на постачальника за спірні періоди у відповідності до вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку, у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Лише за встановлення всіх обставин по справі можливе прийняття законного та обґрунтованого висновку.

Крім того, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.03.2016 року відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснено заміну відповідача - ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві її правонаступником - Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва справу №826/8612/14 прийнято до провадження.

В ході нового розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання, суд, керуючись ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

В період з 11.11.2013 року по 22.11.2013 року на підставі направлень від 11.11.2013 року №1000/26-55-22-7, №1001/26-55-22-07, №999/26-55-22-07, №1030/26-55-22-03, №97/26-55-7-02, виданих ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, згідно пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України та відповідно до наказу ДПІ від 30.10.2013 року за №2054 проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Електронстандарт» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2010 р. по 31.12.2012 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено відповідний акт №745/26-55-22-07 від 06.12.2013 року (далі - акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення п. 201.10 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість (далі - ПДВ) всього у сумі 4 490 452 грн., в тому числі за березень 2011 року - 22 148 грн., квітень 2011 року - 219 447 грн., травень 2011 року - 150 114 грн., червень 2011 року - 174 532 грн., липень 2011 року - 120 679 грн., серпень 2011 року - 229 975 грн., вересень 2011 року - 399 381 грн., жовтень 2011 року - 197 162 грн., листопад 2011 року - 247 761 грн., грудень 2011 року - 354 171 грн., січень 2012 року - 124 753 грн., лютий 2012 року - 172 483 грн., березень 2012 року - 250 188 грн., квітень 2012 року - 225 949 грн., травень 2012 року - 149 239 грн., червень 2012 року - 133 042 грн., липень 2012 року - 296 570 грн., серпень 2012 року - 296 838 грн., вересень 2012 року - 208 532 грн., жовтень 2012 року - 256 692 грн., листопад 2012 року - 80 627 грн., грудень 2012 року - 101 069 грн.

На підставі встановлених порушень ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві 23.12.2013 року прийнято податкове повідомлення-рішення №207, яким збільшено позивачеві суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 5 492 159 грн., в тому числі основний платіж - 4 507 096 грн. та штрафні санкції - 985 063 грн.

За результатами адміністративного оскарження зазначене податкове повідомлення - рішення залишено без змін.

Незгода позивача із вказаним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Розглядаючи справу по суті, суд враховує висновки Вищого адміністративного суду України, що наведені в ухвалі від 15.03.2016 року №К/800/7442/15, про необхідність дослідження питання чи було додано позивачем до заяви зі скаргою на постачальника за спірні періоди у відповідності до вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку, у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в перевіряємому періоді позивачем задекларовано податковий кредит з ПДВ на загальну суму 10 045 596 грн.

Так, перевіркою відображених у рядку 10.1 Декларацій «Придбання з податком на додану вартість на митній території України товарів (послуг)» показників за перевіряємий період встановлено, що на формування цього показника мали вплив операції по придбанню електротоварів у постачальників, оренда приміщення, комунальні послуги та інше.

За результатами проведеної перевірки встановлено заниження податкового кредиту з ПДВ на суму 4 520 895 грн. за податковими накладними, виписаними контрагентами-постачальниками ТОВ «АБВ ЛТД» (основний постачальник за перевіряємий період), ДП «Ітон Електрик», ТОВ «Алан Електро», ТОВ «Союз Світло України», ТОВ «Воля Кабель», ПП «Енергодар», ТОВ «ТД «Одескабель», ТОВ «Метро Ке енд Кері Україна», ІП «АІС-Столиця», ТОВ «КВК-Електро», ТОВ «Інпромт», ТОВ «АБЛ Сурсум УА», ТОВ «Депс Груп», ТОВ «Оберіг Ф», ТОВ «НВЦ «Вертикаль», ТОВ «ІСК «Трансекспо», ТОВ «Ело Лтд», ТОВ «Евроседіа», ТОВ «Галант Пол електрика» та ін. з порушеннями порядку заповнення таких податкових накладних.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ТОВ «Електростандарт» подано до податкового органу додаток №8 «Заява про відмову постачальниками надати податкові накладні (порушення ними порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)» до податкових декларацій з ПДВ за період з березня 2011 року по грудень 2012 року, де підприємством заявлено про порушення продавцями порядку заповнення податкових накладних.

На виконання вимог ухвали ВАС України від 15.03.2016 року №К/800/7442/15 судом досліджено питання чи було додано позивачем до заяви зі скаргою на постачальника за спірні періоди у відповідності до вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку, у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Так, в матеріалах справи містяться копії листів ТОВ «Електростандарт» від 19.05.2011 року №20, від 20.06.2011 року №27, від 18.08.2011 року №37, від 16.09.2011 року №40, від 19.10.2011 року №47, від 21.11.2011 року №57, від 20.12.2011 року №61, від 20.01.2012 року №3, від 20.02.2012 року №5, від 16..03.2012 року №7, від 18.04.2012 року №12, від 17.05.2012 року №15, від 20.05.2012 року №29, від 17.07.2012 року №31, від 17.09.2012 року №42, від 17.10.2012 року №44, від 15.11.2012 року №49, від 19.12.2012 року №63 та від 18.01.2013 року №1, згідно яких позивач просить начальника податкової інспекції прийняти копії податкових накладних у відповідних кількостях до заяв про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) - додаток до 8 до податкової декларації з ПДВ у зв'язку з тим, що звітність подано в електронному вигляді.

За наслідками подання заяв (додаток №8) позивач отримав письмові запити ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС від 20.03.2012 року №2298/10/15-210, від 28.03.2012 року №4317/10/15-210 та від 25.04.2012 року №9509/10/15-210, у текстах яких податковий орган з посиланням на те, що до додатків 8 до податкових декларацій за лютий та березень 2012 року товариством не подано копій розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг, запропонував позивачу надати відповідне документальне підтвердження щодо включення щодо включення не зареєстрованих податкових накладних до податкової звітності за вказані звітні періоди.

Після отримання цих запитів податкової інспекції позивач додатково до своїх попередніх супровідних листів копії первинних і розрахункових документів не надав. При цьому, у відповідях (листи від 10.04.2012 року №11 та від 17.05.2012 року №16) на запити податкового органу позивач повідомив, що підтверджуючі документи, а саме податкові накладні були надано до канцелярії разом із відповідними супровідними листами.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що оскільки інші запити від відповідача більше не надходили, а тому позивач вважав, що надані податкові накладні є підтверджуючими документами при подані скарг на постачальника і питання з підтверджуючими документами є врегульованим.

Водночас, контролюючий орган в акті перевірки зазначив, що перевіркою встановлено, що ТОВ «Електростандарт» до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві не надано копії первинних документів, передбачених формою Додатку 8 до Податкових декларацій та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 38 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Нормами п. 201.1 ст. 201 цього Кодексу встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України); ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Зокрема, порядок заповнення податкових накладних у період спірних правовідносин був врегульований наказом Державної податкової адміністрації України від 21.12.2010 року №165 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку її заповнення» (що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.12.2010 року за №1401/18696 та діяв до 16.12.2011 року) та наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 року № 1379 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» (що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 року за №1333/20071 та діяв у 2012 році).

Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення органами державної податкової служби документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

З контексту вищенаведених норм Кодексу можна дійти правового висновку, що платник податку має право включити до складу податкового кредиту суму ПДВ на підставі податкової накладної, заповненої з порушенням встановленого порядку, за умови реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі податкових накладних та подання разом з податковою декларацією заяви зі скаргою на такого постачальника в тому звітному періоді, в якому суму ПДВ на підставі відповідної податкової накладної включено до складу податкового кредиту. При цьому, до заяви зі скаргою обов'язково мають бути додані копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Як свідчать наявні матеріали справи податкові накладні від продавців товарів за період з березня 2011 року по грудень 2012 року на загальну суму ПДВ 4 520 895 грн., на підставі яких позивач за вказані звітні періоди сформував податковий кредит, були оформлені з порушенням порядку їх заповнення (опис порушень продавцями порядку заповнення кожної з податкових накладних наведений у додатку 5 до акта перевірки).

З метою включення сум ПДВ по таких податкових накладних до складу податкового кредиту позивач подав до податкового органу заяви зі скаргами про порушення постачальниками порядку заповнення податкових накладних за встановленою формою та додатково до таких заяв лише копії відповідних податкових накладних.

Між тим, копії розрахункових та первинних документів, що підтверджують факти сплати ПДВ в ціні товарів та отримання таких товарів разом із цими заявами та/або додатково до них ТОВ «Електростандарт» до податкового органу не надало, що зафіксовано в акті перевірки та підтверджується наявними у справі матеріалами.

Посилання представника позивача на те, що надані податкові накладні є достатніми підтверджуючими документами, суд відхиляє оскільки податкова накладна в розумінні норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не є первинним документом, а тому остання сама по собі не може підтверджувати здійснення господарських операцій (дані висновку суду відповідають правовій позиці Верховного Суду України, що наведена в його постановах від 21.01.2011 року № 21-37а10, від 14.11.2011 року № 21-339а11, від 05.03.2012 року № 21-421а11, від 13.03.2012 ?року №?21-1008во10, від 27.03.2012 року № 21-737во10).

Таким чином, на виконання вимог абз. 11 п. 201.10 ст. 201 ПК України позивач мав надати до податкового органу разом із супровідними листами копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг, що ним зроблено не було.

При цьому, твердження позивача про те, що податковий орган окремо не витребував вказані первинні та розрахункові документи, шляхом направлення письмових запитів, та не вжив заходів щодо проведення позапланової виїзної перевірки за наслідками отримання заяв ТОВ «Електростандарт» зі скаргами на постачальників товарів суд вважає таким, що не відповідають змісту абз. 11 п. 201.10 ст. 201 ПК України, та не спростовують факту недотримання платником податків встановленої Кодексом процедури для формування податкового кредиту на підставі податкових накладних, заповнених з порушенням встановленого порядку.

З тих самих мотивів суд відхиляє надані позивачем в ході розгляду справи копії договорів з контрагентами-постачальниками товарів і послуг, видаткових накладних, платіжних доручень, витягів з Єдиного реєстру податкових накладних, як такі що були надані після подання відповідних заяв зі скаргами.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт порушення ТОВ «Електростандарт» встановленої законом процедури віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ по податковим накладним за період березень 2011 року - грудень 2012 року (загальна сума ПДВ 4 520 895 грн.), заповненим з порушенням встановленого порядку, що, у свою чергу, позбавляє позивача права на податковий кредит по таких податкових накладних.

Крім того, судом встановлено, що в ході проведеної перевірки податковим органом окремо зафіксовано порушення складання покупцем - позивачем податкових накладних в частині місцезнаходження юридичної адреси підприємства, а саме вказано адресу: 01042, м. Київ, вул. Кіквідзе/бул. Дружби народів, 2/34 «А», а не Кіквідзе, 2/34 «А», яка зазначена в свідоцтві платника ПДВ №37638021, виданого ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві 13.11.2003 року та анульоване 01.06.2012 року.

Проте, з даними висновками податкового органу суд не погоджується з наступних підстав.

ТОВ «Електростандарт» зареєстровано Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією 13.01.1999 року за №0008862 за адресою: 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе/бул. Дружби народів, 2/34 «А», в довідці про взяття на облік платника податків за формою 4-ОПП також зазначена та сама адреса. При поданні заяви на реєстрацію платником податків на додану вартість в листопаді 2013 року, позивач також зазначив вірну юридичну адресу, проте, відповідачем видано свідоцтво платника ПДВ №37638021 від 13.11.2003 року з зазначенням адреси: 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 2/34А, пояснивши, що програма в якій виписується свідоцтво не має технічних можливостей виписати подвійну адресу.

Відповідно до п. 201.1 статті 201 ПК України до обов'язкових реквізитів податкової накладної відносяться: - місцезнаходження юридичної адреси - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 38 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

На думку суду, дане порушення не є встановленим податковим органом, а тому всі документи підприємства містять вірну адресу: 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе/бул. Дружби народів, 2/34 «А». Водночас, даний порядок заповнення одного з реквізитів спірних податкових накладних не був єдиним встановленим недоліком при складанні таких накладних, а тому загалом не спростовує правомірність висновків акта перевірки про завищення позивачем податкового кредиту на суму ПДВ 4 520 895 грн. за перевіряємий період.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною другою ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Електростандарт» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов