Справа № 396/1248/17
Суддя: Шепетько В. І.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/1248/17
Провадження № 2-а/396/46/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Шепетько Володимир Іванович,

з участю секретаря Корольової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новоукраїнка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє представник адвокат ОСОБА_2 до інспектора СРПП Новоукраїнського ВП ГУНП в КІровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, в інтересах позивача ОСОБА_1, звернувся із адміністративним позовом про скасування постанови БР № 839289 від 23.07.2017 року про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, посилаючись на те, що 23.07.2017 року відповідач, як субєкт владних повноважень, наклав на позивача адміністративне стягнення по ч.1 ст.126 КУпАП, за, нібито, вчинення керування транспортним засобом без посвідчення водія у м.Новоукраїнка по вул. Вокзальній у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Рішення субєкта владних повноважень сторона позивача розцінює як незаконне, тому як позивач інкримінованого правопорушення не вчиняв і не виконував дій, які охоплюються диспозицією ч.1 ст.126 КУпАП. Накладаючи адміністративне стягнення та виносячи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, відповідач порушив право позивача на правовий захист та не дотримався вимог процесуального законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адміністративний позов підтримав, посилається на обставини, викладені у позовній заяві, повідомив, що його довіритель ОСОБА_1 в той день автомобілем не керував, в той день за кермом перебувала його теща, яка зупинила транспортний засіб, в звязку з поломкою автомобіля, а в подальшому залишила його, зателефонувавши ОСОБА_1, щоб той розібрався із поломкою, ОСОБА_1 ремонтував автомобіль, проте не керував їм, а тому й не зобов'язаний був пред'являти посвідчення водія. Вважає, що працівник поліції не представив ні ОСОБА_1, ні в судовому засіданні доказів вчинення правопорушення. Штраф за ОСОБА_1 помилково сплатила його дружина, оскільки вона опасається штрафів від органів поліції, сплата нею штрафу не означає згоду ОСОБА_1 із оскаржуваною постановою, яку просить скасувати як неправомірну.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання зявився, проти позовних вимог заперечував та просив відмовити. Пояснив, що він з іншими працівниками поліції помітили автомобіль ГАЗ-3109, який дивно рухався по дорозі і зупинили його, причиною зупинки було невключення водієм покажчика повороту, але протокол по ст.122 КУпАП вони не складали, склали протокол по ст.130 КУпАП, так як водій був з явними ознаками алкогольного сп'яніння, при цьому були присутні інші працівники поліції, які можуть підтвердити цей факт. ОСОБА_1 відмовився від отримання копії постанови, про що він зазначив у постанові. Свідків відмови від отримання постанови він не зазначав, так як стандартний бланк постанови не передбачає графи для зазначення таких понятих. Не може пояснити, чому не було заповнено квитанцію про сплату штрафу, але стверджує, що ОСОБА_1 визнав свою вину тим, що фактично штраф був сплачено. Під час накладення стягнення було враховано обтяжуючу обставину - перебування у стані сп'яніння, й він наклав штраф у мінімальному розмірі.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Відповідно до ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у відповідності з законом.

Приписами ч.2 ст.33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною ч.1 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 23 липня 2017 року відповідач склав відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, згідно якої ОСОБА_1 23 липня 2017 року близько 17,05 год. в м. Новоукраїнка по вул. Вокзальній, керуючи автомобілем ГАЗ 3109 «Волга», н.з АІ 8764 СН, не мав при собі (не предявив для перевірки) водійського посвідчення працівникам поліції, від підпису в постанові відмовився. У звязку з допущеним позивачем адміністративним правопорушенням працівником органу Національної поліції була винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в доход держави в розмірі 425 гривень.

Зазначені обставини підтверджуються копією постанови про адміністративне правопорушення від 23.07.2017 року (а.с.3).

Разом з тим, позивач факт вчинення правопорушення категорично заперечує, пояснюючи, що Правил дорожнього руху не порушував, так як не керував транспортним засобом.

У відповідності з положеннями статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Всупереч вимогам ст.251 КУпАП, ст.71 КАС України, відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень.

У відповідності з положеннями статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає сумнівними твердження відповідача про порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України, оскільки в судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи працівника поліції про правомірність зупинки транспортного засобу, водій якого, нібито, вчинив правопорушення по ст.122 КУпАП (не включив покажчик повороту), зважаючи на відсутність переконливих доказів фіксації цього факту, а отжу, в цьому випадку, є правдоподібними твердження представника позивача про те, що позивач не здійснював рух автомобіля.

Також відповідачем будь-яких доказів щодо правомірності винесеної оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано; будь-які докази, що підтверджують його винність у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Суд також вбачає порушення відповідача у незазначенні понятих, які б засвідчили факт відмови позивача від отримання копії постанови, а також у незаповненні квитанції про сплату штрафу.

За таких обставин, навіть, помилкова сплата призначеного штрафу не переконує суд у визнанні позивачем своєї вини та доведенні факту вчинення ним правопорушення.

Диспозиція ч.1 ст.126 КУпАП передбачає можливість настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. Отже, обовязковою умовою настання адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП є: 1) керування особою транспортним засобом; 2)відсутність при цьому у водія посвідчення водія або відмова предявити посвячення водія. Лише наявність всіх зазначених в диспозиції норми закону дій створюють склад адміністративного правопорушення, за наявності якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Судом же встановлено, що ОСОБА_1 23 липня 2017 року о 17,05 год. (як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення) не керував автомобілем, й дана обставина відповідачем не спростована.

Отже, суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 23 липня 2017 року о 17,05 год. (як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення) не керував автомобілем.

В той же час, виходячи з змісту диспозиції ч.1 ст 126 КпАП України, нести відповідальність може лише особа, яка керувала транспортним засобом.

Згідно з п.2.1 (а) ПДР України, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Викладені в спірній постанові про адміністративне правопорушення серії АР № 017489 від 19.09.2016 року обставини в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, жодних допустимих доказів їх достовірності відповідачем надано не було.

Доказів того, що позивач ОСОБА_1 керував автомобілем також надано не було.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку про відсутність події та складу правопорушення, у якому позивача визнано винним оскаржуваною постановою про адміністративне правопорушення БР № 839289 від 23.07.2017 року, якою за ч.1 ст.126 КУпАП на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425 грн.

За таких обставин, переконатися в тому, що керував автомобілем саме ОСОБА_1 не вбачається можливим, внаслідок чого усі сумніви щодо вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь.

У зв'язку з тим, що суду не надані докази того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, то неправомірною є й осаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, нібито за керування автомобілем без посвідчення водія.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем поспішно та без повного та всебічного з'ясування усіх обставини справи, вина ОСОБА_1 не підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ч. 1, ч.3, ч.6 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 71,159-163 КАС України, ч. 1 ст. 126 КпАП України,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №839289 від 23.07.2017 року, складену відносно ОСОБА_1, як неправомірну.

Судові витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. І. Шепетько