Справа № 826/7934/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 липня 2017 року № 826/7934/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Качура І.А., Келеберди В.І., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомПриватного підприємства "Лібра-Трейд"
до третя особаНаціонального банку України Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України"
провизнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Приватного підприємства "Лібра-Трейд" (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національного банку України (надалі - Відповідач), третя особа - Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", в якому просить з урахуванням заяви про зміну позовних вимог: визнати незаконними дії Національного банку України щодо непідтвердження заявки на купівлю валюти №123 від 14 листопада 2016 року; зобов'язати Національний банк України повторно розглянути заяву на купівлю валюти №123 від 14 листопада 2016 року на підставі наданого пакету документів та з урахуванням зібраної інформації.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням додаткових пояснень до нього, Позивач зазначив, що Відповідачем протиправно відмовлено Позивачу в купівлі валюти з посиланням інформацію, яка розміщена на Веб-сайт https://beta.companieshouse.gov.uk, як на офіційне джерело, жодним нормативним актом України не віднесений до офіційних джерел інформації. На вказаному сайті в розділі "Політики" (Policies) наведене застереження відповідно до якого інформація наведена на даному сайті не є вичерпною. Відповідно її не варто розглядати як повне джерело законодавства та інформації про компанії.

Крім того, посилаючись Відповідачем в листі на Постанову Правління Національного банку України № 410 від 13.12.2016 року відповідач діяв всупереч вимогам ст. 58 Конституції України відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, оскільки заявка на купівлю валюти нами була подана 14.11.2016, тобто до дати прийняття вказаної постанови.

Відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі з підстав викладених в письмових запереченнях на позовну заяву.

Третя особа надала в матеріали справи письмові пояснення, у яких зазначає, що ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" матиме підстави для виконання заяви Позивача на купівлю іноземної валюти №123 від 14.11.2016 р., лише після отримання від Національного банку України відповідного повідомлення про підтвердження можливості здійснення даної операції.

У відповідності до частини 4 статті 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Судом встановлено, що між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та Компанією "CROWNPORT EXPORT INC" (Панама, Продавець), з іншої сторони, 12.11.2014 р. укладений Контракт № 3/14 купівлі-продажу товару (надалі - Контракт № 3/14),

Найменування товару визначено в п. 1.1 Контракту № 3/14, загальний б'єм товару складає 1800000 тон (п. 1.1, п. 1.2 Контракту № 3/14).

Відповідно до п. 7.2, Контракту № 3/14, оплата за поставлену продукцію повинна здійснюватися протягом 120 днів від дати переходу товару у власність покупця.

Між сторонами підписано Додаткові угоди: №1 від 19.03.2015 р., №2 від 22.03.2015 р., №3 від 10.04.2015 р., №5 від 01.07.2015 р., №6 від 02.07.2015 р., №7 від 02.09.2015 р., №8 від 01.11.2016 р.

Згідно Додаткової угоди №8 від 01.11.2016 року до Контракту № 3/14 внесено зміни, а саме: Продовжено строк дії Контракт № 3/14 купівлі-продажу товару від 12 листопада 2014 р. на 1 (один) рік, а саме, до 01 листопада 2017 року.

У зв'язку з тим, що контракт № 3/14 купівлі-продажу товару від 12.11.2014 року є довгостроковим, наше підприємство неодноразово отримувало товар, здійснювало купівлю валюти та оплату за отриманий товар, про що свідчать відмітки про купівлю валюти, її зарахування та сплату, зроблені ПАТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" на зворотному аркуші контракту.

Позивач зазначає, що протягом дії Контракту №3/14 купівлі-продажу товару від 12.11.2014 року, Позивачем до ПАТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" були надані документи та відомості щодо компанії "CROWNPORT EXPORT INC" (Панама), зокрема: копія сертифікату про випуск акцій; копія протоколу зібрання директорів від 24.09.2013 року; копія угоди про надання сервісу від 24.09.2013 року; трастова декларації на використання та розпорядження акціями.

Листом № 05/10/16 від 05.10.2016 року Позивач повідомив ПАТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" про основний вид діяльності Позивача та структуру власності "CROWNPORT EXPORT INC" (Панама).

Позивач Листами: № 05/1 від 05.10.2016 та 05/10-2 від 05.10.2016 року надавалася додатково інформація ПАТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" про діяльність Підприємства та висловлювалося прохання щодо оперативного вирішення питання про перерахування коштів на користь "CROWNPORT EXPORT INC" (Панама).

Крім того, Позивачем Листом № 24/11-2016 від 24.11.2016 року надані додаткові пояснення ПАТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" щодо діяльності "CROWNPORT EXPORT INC" (Панама) та пояснення щодо поточного рахунку контрагента Позивача.

ПАТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" Листом № 040-27/5912 від 25/11/2016 року надав до Департаменту фінансового моніторингу Національного банку України виписки по рахунках Позивача; інформацію/документи, що були отримані банком від клієнта та надавали змогу банку визначити кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) юридичної особи - нерезидента на 10 аркушах; лист № 24/11-2016 від 24.11.2016 року щодо доцільності відкриття рахунку компанією "CROWNPORT EXPORT INC" (Панама) у банку AS "PrivatBank" (Латвія).

Як вбачається з матеріалів справи, що підставою для подання заяви на купівлю валюти № 123 від 14.11.2016 року є фактична поставка "CROWNPORT EXPORT INC" (Панама) за контрактом № 3/14 купівлі-продажу товару від 12.11.2014 року на адресу Позивача товару відповідно до вантажних митних декларацій (ВМД) та інвойсів: № 408040001/2014/019245 від 25.12.2014 року, інвойс № 59 від 22.12.2014 року, № 125110010/2015/260490 від 10.02.2015 року, інвойс № Т1 132/02/15 від 06.02.15 року, № 125110010/2015/260491 від 10.02.2015 року, інвойс № Т1 133/02/15 від 06.02.15 року, № 125110010/2015/260492 від 10.02.2015 року, інвойс № Т1 135/02/15 від 06.02.15 року, № 205020007/2015/001038 від 11.02.2015 року, інвойс № Т1 142/02/15 від 06.02.15 року, № 205020007/2015/001050 від 11.02.2015 року, інвойс № Т1 139/02/15 від 06.02.15 року, № 205020007/2015/001051 від 11.02.2015 року, інвойс № Т1 140/02/15 від 06.02.15 року, № 205020007/2015/001052 від 11.02.2015 року, інвойс № Т1 141/02/15 від 06.02.15 року, № 205020007/2015/001053 від 11.02.2015 року, інвойс № Т1 143/02/15 від 06.02.15 року, № 125110010/2015/260488 від 12.02.2015 року, інвойс № Т1 131/02/15 від 06.02.15 року, № 125110010/2015/260530 від 12.02.2015 року, інвойс № Т1 137/02/15 від 06.02.15 року, № 125110010/2015/260532 від 12.02.2015 року, інвойс № Т1 138/02/15 від 06.02.15 року, № 125110010/2015/260873 від 12.02.2015 року, інвойс № FS/9/03/2015/EX від 06.03.15 року, № 205020007/2015/001953 від 17.03.2015 року, інвойс № Н15М000475 від 13.03.15 року, № 408040001/2015/003481 від 20.03.2015 року, інвойс № 65 від 17.03.2015 року, № 205020007/2015/002187 від 24.03.2015 року, інвойс № 23/03/15-14В від 24.03.15 року, № 205020007/2015/002186 від 24.03.2015 року, інвойс № 23/03/15-15В від 24.03.15 року, № 205020007/2015/002296 від 24.03.2015 року, інвойс № Н15М000531 від 20.03.15 року, загальною вартістю 318236,67 доларів США.

Позивачем направлено на адресу Національного банку України Лист від 30.11.2016 р. №37/4, в якому просив розглянути документи, подані Позивачем для купівлі іноземної валюти.

Крім того, Позивачем направлено на адресу Національного банку України Лист від 25.01.2017 р. №01/17, в якому просив надати пояснення в наданні відмови щодо купівлі валюти.

Листом від 13.02.2017 р. №25-007/11275 Національний банк України повідомив Позивача про підтвердження заявки на купівлю валюти в зв'язку з тим, що у процесі розгляду листів та документів (інформації), наданих уповноваженим банком до Національного банку, у відкритих джерелах виявлено інформацію щодо припинення діяльності однойменної компанії-нерезидента Crownport Export Іnс (Панама).

Позивач не погоджуючись з діями Відповідача та вважаючи їх протиправними, звернувся до Суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Національний банк України" від 20.05.1999р. № 679-XIV (надалі - Закон № 679-XIV), Національний банк України (далі - Національний банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 6 Закону № 679-XIV, відповідно до Конституції України основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України. Національний банк у межах своїх повноважень сприяє фінансовій стабільності, в тому числі стабільності банківської системи за умови, що це не перешкоджає досягненню цілі, визначеної у частині другій цієї статті.

До інших функцій Національного банку, також віднесено: здійснення банківського регулювання та нагляд на індивідуальній та консолідованій основі (п. 8 ч. 1 ст. 7 Закону № 679-XIV).

Порядок придбання іноземної валюти на момент виникнення спірних відносин був встановлений Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного контролю і валютного регулювання" від 19.02.1993 р. № 15-93 (надалі - Декрет №15-93), Положенням про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 10.08.05 р. №281 (надалі - Положення №281), Постановою Правління НБУ від 23.02.15 р. №124 «Про особливості здійснення деяких валютних операцій» (надалі - Постанова №124).

Згідно з ст. 6 Декрету № 15-93, торгівля іноземною валютою на території України резидентами і нерезидентами - юридичними особами здійснюється через уповноважені банки та інші фінансові установи, що одержали ліцензію на торгівлю іноземною валютою Національного банку України, виключно на міжбанківському валютному ринку України. Структура міжбанківського валютного ринку, а також порядок та умови торгівлі іноземною валютою на міжбанківському валютному ринку визначаються Національним банком України.

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу II Положення №281, клієнти-резиденти мають право купити, обміняти іноземну валюту з метою здійснення розрахунків з нерезидентами за торговельними операціями (крім випадку, передбаченого пунктом 2 цієї глави) на підставі таких документів: заяви про купівлю іноземної валюти; договору з нерезидентом, оформленого відповідно до вимог законодавства України; акта (здавання-приймання тощо) або іншого документа, який свідчить про надання послуг, виконання робіт, імпорт прав інтелектуальної власності, якщо оплачуються отримані послуги (права), виконані роботи; документів, що передбачені для документарної форми розрахунків (акредитив, інкасо), вексельної форми розрахунків (вексель, яким резидент-імпортер оформив заборгованість перед нерезидентом за договором), якщо договір передбачає такі форми розрахунків. Купівля, обмін іноземної валюти з метою проведення розрахунків з нерезидентом за поставлені в Україну товари (які відповідно до законодавства підлягають митному оформленню) здійснюються суб'єктом ринку за наявності в реєстрах митних декларацій інформації про ввезення та випуск у вільний обіг на митній території України товарів за відповідним зовнішньоекономічним договором клієнта-резидента.

Відповідно до пп. 15 п. 6 Постанови Правління НБУ від 14.09.2016 р. № 386 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» з метою недопущення недобросовісної практики проведення валютних операцій уповноважені банки формують реєстр операцій із купівлі іноземної валюти/перерахування за межі України іноземної валюти / перерахування коштів у гривнях на користь нерезидентів через кореспондентські рахунки банків-нерезидентів у гривнях, відкриті в уповноважених банках / перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидентів через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав (далі - реєстр), та подають його до Національного банку України згідно з порядком та за формою, які визначаються Інструкцією. Уповноваженим банкам забороняється проводити зазначену в цьому підпункті операцію в разі отримання від Національного банку України повідомлення про непідтвердження можливості її здійснення та/або Вимоги. Операції, стосовно яких отримано Вимогу, у подальшому не включаються уповноваженими банками до реєстру до моменту отримання від Національного банку України окремого повідомлення. Національний банк України має право отримувати інформацію, зокрема щодо фінансової операції та її учасників, від уповноваженого банку та/або з інших офіційних джерел (зокрема від державних органів, банків, інших юридичних та/або фізичних осіб під час здійснення безвиїзного нагляду / виїзної перевірки іншого банку/установи/організації). Національний банк України має право не підтверджувати можливість здійснення операції, включеної до реєстру, якщо за результатами аналізу документів (інформації), отриманих(ої) Національним банком України в установленому законодавством порядку від уповноваженого банку та/або з інших офіційних джерел (зокрема від державних органів, банків, інших юридичних та/або фізичних осіб, під час здійснення безвиїзного нагляду / виїзної перевірки іншого банку/установи/організації), виявлені ознаки, що можуть свідчити про здійснення банками ризикової діяльності, або дійшов висновку, що характер або наслідки фінансових операцій можуть нести реальну або потенційну небезпеку використання банку з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення, або в разі виявлення Національним банком України невідповідності операції, включеної до реєстру, та/або поданих документів законодавству України, нормативно-правовим актам Національного банку України.

Згідно п. 19 Постановою Правління НБУ затверджено Інструкції про порядок формування уповноваженими банками реєстрів та внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України з питань формування уповноваженими банками реєстрів від від 7 квітня 2016 року №247 (в редакції станом на листопад 2016 р. (надалі - Інструкція №247)), Національний банк повідомляє уповноважені банки про непідтверджені заяви / платіжні доручення до 10.00 третього операційного дня з дня формування реєстру.

У відповідності до абз. 2 п. 20 та п. 25 Інструкції №247, Національний банк має право отримувати інформацію, зокрема щодо фінансової операції та її учасників, від уповноваженого банку та/або з інших офіційних джерел (зокрема від державних органів, Державного інформаційно-аналітичного центру моніторингу зовнішніх товарних ринків, банків, інших юридичних та/або фізичних осіб під час здійснення безвиїзного нагляду / виїзної перевірки іншого банку / установи / організації). Національний банк має право не підтверджувати можливість здійснення операції, включеної до реєстру, якщо за результатами аналізу документів (інформації), отриманих(ої) Національним банком в установленому законодавством порядку від уповноваженого банку та/або з інших офіційних джерел (зокрема від державних органів, Державного інформаційно-аналітичного центру моніторингу зовнішніх товарних ринків, банків, інших юридичних та/або фізичних осіб, під час здійснення безвиїзного нагляду / виїзної перевірки іншого банку / установи / організації), виявлені ознаки, що можуть свідчити про здійснення банками ризикової діяльності, або дійшов висновку, що характер або наслідки фінансових операцій можуть нести реальну або потенційну небезпеку використання банку з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення, або в разі виявлення Національним банком невідповідності операції, включеної до реєстру, та/або поданих документів законодавству України, нормативно-правовим актам Національного банку.

Як вбачається з Листа від 13.02.2017 р. №25-007/11275 Національного банку України, підставою для не підтвердження купівлі валюти слугувало те, що НБУ у відкритих джерелах виявлено інформацію щодо припинення діяльності (dissolved) однойменної компанії-нерезидента Crownport Export Іпс2 (Панама), місце реєстрації якої (50th street, Global Plaza Tower, 19th floor, Panama city) є тим же, що і Позивача контрагент - компанії-нерезидента Crownport Export Іпс (Панама) за договором від 12 листопада 2014 року № 3/14.

Відповідно до пп. 2 п. 1 Постанови №124, Національний банк України має право отримувати інформацію, зокрема щодо фінансової операції та її учасників, від уповноваженого банку та/або з інших офіційних джерел (зокрема від державних органів, банків, інших юридичних та/або фізичних осіб під час здійснення безвиїзного нагляду / виїзної перевірки іншого банку / установи / організації).

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що НБУ може отримати додаткову інформацію щодо фінансової операції та її учасників, від уповноваженого банку та/або з інших офіційних джерел.

Суд звертає увагу, що в Листі від 13.02.2017 р. №25-007/11275 вказано, що НБУ отримало інформацію з відкритих джерелах, проте, в матеріалах справи відсутня інформація з яких саме джерел НБУ стало відомо щодо припинення діяльності (dissolved) однойменної компанії-нерезидента Crownport Export Іпс2 (Панама), місце реєстрації якої 50th street, Global Plaza Tower, 19th floor, Panama city.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо визнати незаконними дії Національного банку України щодо непідтвердження заявки на купівлю валюти №123 від 14 листопада 2016 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо зобов'язати Національний банк України повторно розглянути заяву на купівлю валюти №123 від 14 листопада 2016 року на підставі наданого пакету документів та з урахуванням зібраної інформації, Суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що у відповідності до п. 19 Інструкції №247 НБУ повинно було прийняти рішення про відмову в купівлі валюти, проте, як свідчать матеріали справи, Відповідачем з листопада 2016 р. по лютий 2017 р. не прийнято рішення про відмову у наданні погодження на придбання іноземної валюти, а здійснює затягування розгляду звернення Позивача, витребовуючи нові документи, що є порушенням вимог законодавства.

Окремо, Суд звертає увагу Відповідача, що посилання НБУ в Листі від 13.02.2017 р. №25-007/11275 на Постанову Правління Національного банку України №410 від 13.12.2016 р. є порушенням вимог ст. 58 Конституції України, оскільки Позивач звернувся з заявою 14.11.2016 р., а тому його документи підлягають розгляду на підставі законів, які діяли на час звернення.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем в своїх листах, які надсилались третій особі, витребовувалися додаткові документи, які Позивач надавав, проте Відповідачем не були взяті до уваги пояснення Позивача та додаткові документи, що в подальшому призведе до порушення норм валютного законодавства, яке тягне за собою не тільки нарахування контролюючим органом пені, передбаченої ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а й може суттєво ускладнити подальше здійснення зовнішньоекономічної діяльності (ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» передбачена можливість застосування спеціальних санкцій).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідач в запереченнях на позовну заяву зазначає, що виключно до повноважень Національного банку України віднесено вчиняти певних дій, Суд не повинен втручатися в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень.

У такому випадку дійсно суд не може зобов'язати суб'єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде законним. Отже, у такому випадку буде відсутнім факт невиконання обов'язку та, відповідно, факт порушення прав Позивача.

Натомість, у цій справі, Відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, Відповідач зобов'язаний до вчинення конкретних дій - прийняти рішення про погодження операцій. Підставою для непогодження операції можуть бути лише визначені законодавством обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - погодити або не погодити операцію, існує лише один правомірний варіант поведінки.

Аналогічна позиція міститься в Ухвалі ВАСУ від 17 грудня 2015 року по справі №К/800/31204/15.

Крім того, згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не було доведено правомірність своїх дій щодо витребування додаткових документів та не надано достатній доказів того, що на час розгляду справи Відповідачем не прийнято відповідного рішення про погодження(непогодження) з купівлі іноземної валюти за заявою Позивача.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Позивачем наведені обставини підтверджуються документально, що в свою чергу свідчить про обґрунтованість позовних вимог в частині щодо Зобов'язати Національний банк України повторно розглянути заяву на купівлю валюти №123 від 14 листопада 2016 року на підставі наданого пакету документів та з урахуванням зібраної інформації.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначені факти, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконними дії Національного банку України щодо непідтвердження заявки на купівлю валюти №123 від 14 листопада 2016 року.

3. Зобов'язати Національний банк України повторно розглянути заяву на купівлю валюти №123 від 14 листопада 2016 року на підставі наданого пакету документів та з урахуванням зібраної інформації.

4. Стягнути з Національного банку України (01601, Київ, вул. Інститутська, 9) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства "Лібра-Трейд" () судові витрати в сумі 3200,00 грн. (три тисячі двісті гривень).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді І.А. Качур

В.І Келеберда