Справа № 802/1059/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 серпня 2017 р. Справа № 802/1059/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЦУНАМІ" до: товарної біржи "Вінницька товарна універсальна біржа" про: зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "ЦУНАМІ" з адміністративним позовом до товарної біржи "Вінницька товарна універсальна біржа" про зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що 02.06.17 року товариство звернулось із запитом до відповідача на доступ до інформації в порядку Законів України "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації", "Про запобігання корупції". Відповідно до вказаного запиту позивач просив надати товарну біржу "Вінницька товарна універсальна біржа" інформацію щодо найменування усіх покупців - учасників аукціону (торгів) з продажу необробленої деревини заготівлі ІІІ кварталу 2017 р., що відбувся 18.05.2017 р. із конкретизацією номерів карток.

Однак, 13.06.17 р. позивач отримав відмову від товарної біржи "Вінницька товарна універсальна біржа" у наданні запитуваної інформації. В з"язку із чим, позивач звернувся до суду та просить зобов'язати відповідача повторно розглянути та надати позивачу достовірну, точну та повну інформацію на запит від 02.06.2017 року в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Позивач на розгляд справи не з'явився. Натомість на адресу суду надійшло клопотання за вх. №17807 про розгляд справи без участі їх представника, окремо зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Позиція відповідача щодо позовних вимог викладена у письмовій заяві "Відгук на позовну заяву", яка надійшла на адресу суду 17.07.2017 та зареєстрована за вх. №15536.

Представник відповідача на розгляд справи не прибув. На адресу суду надійшло повторне клопотання від 17.08.2017р. за вх. №17804 про перенесення розгляду справи на іншу дату, в зв'язку із перебуванням представника у службовому відрядженні. В попереднє судове засідання представник відповідача також не з'явився, надавши до суду клопотання за вх. №15533 про відкладення розгляду справи, в зв'язку із перебуванням останнього у відпустці.

Розглянувши подане клопотання суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З аналізу вищенаведеної статті убачається, що відкласти справу суд може лише у разі наявності поважності причин неприбуття сторони.

Поважність причини неприбуття є оціночною категорією, яка залежить від конкретних обставин, тому при вирішення цього питання суд оцінює мотиви у кожному конкретному випадку. Надаючи оцінку клопотанню відповідача, суд зважає на таке.

Причини неприбуття слід визнавати неповажними, якщо за таких причин особа мала реальну можливість прибути в судове засідання або надіслати свого представника.

Крім того, товарна біржа "Вінницька товарна універсальна біржа" має відповідний штат працівників, тому перебування окремих її працівників у відрядженні, не може бути поважною причиною для неявки в судове засідання уповноваженого представника.

Беручи до уваги викладені норми та обставини, суд вважає, що відповідачем не доведено поважності причин неприбуття на виклик до суду, а поведінку відповідача розцінює, як таку, що пов'язана із зволіканням розгляду справи.

Відповідно до положень ст. 10 КАС України, усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Принцип рівності сторін є складовою більш широкого розуміння поняття справедливого судового розгляду.

Завдання адміністративного судочинства кореспондує статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 122 КАС України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше одного місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

На підставі викладеного, враховуючи, що провадження у справі відкрито 05.07.2017, суд вживав всіх заходів задля повідомлення відповідача у належний спосіб про час, дату та місце судового засідання, виходячи з принципу рівності сторін, суд вважає за необхідне відхилити заявлене клопотання, а справу розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно матеріалів справи, 02 червня 2017 року ТОВ "ЦУНАМІ" звернулось до відповідача з інформаційним запитом на підставі та в порядку встановленому Конституцією України, Закону України "Про інформацію", Закону України "Про доступ до публічної інформації", Закону України "Про запобігання корупції".

У запиті позивач просить, зокрема:

- надати копію підсумкового (узагальненого) протоколу результатів проведення товарною біржею щоквартального аукціону (торгів) з продажу необробленої деревини заготівлі ІІІ кварталу 2017, що відбувся 18 травня 2017 року;

- надати інформацію щодо найменування усіх покупців - учасників щоквартального аукціону (торгів) з продажу необробленої деревини заготівлі ІІІ кварталу 2017 року, що відбувся 18 травня 2017 року із конкретизацією номерів карток згідно таблиці, що додавалась.

У відповідь на запитувану інформацію відповідачем надано лист за №52 від 08.06.17 року з якого слідує, що на запитання №1 повідомляється, що звіт про результати торгів з продажу необробленої деревини заготівлі 3 кварталу 2017 року, що відбувся 18 травня 2017 є загальнодоступною інформацією і розміщується Біржею одразу після проведення торгів на головній сторінці та в розділі аукціони-публічні торги з продажу необробленої деревини із посиланням на сайт: http://www.vtub.vinnica/ua. Результати завантаження: Ресурс 3 кварталу 2017 року.

Щодо відповіді на запитання №2 останній відмовив позивачу у наданні запитуваної інформації, оскільки вона не відноситься до публічної, а є конфеденційною.

Відповідно до письмових пояснень, відповідач вказує на те, що Біржа не підпадає під дію Закону України "Про доступ до публічної інформації", відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Визначаючись щодо спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Зазначена норма кореспондується із ст. 34 Конституції України, якою передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України "Про доступ до публічної інформації" №2939-VI від 13.01.2011 року (далі - Закон №2939-VI).

Законом регламентований порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 2 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації забезпечується шляхом надання відповіді на інформаційний запит. Право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених Законом (п.1 ч. 1 ст. 3 Закон №2939-VI). Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (ч. 2 ст. 5 Закон №2939-VI).

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту, (ч. 1, 2 ст. 19 Закон №2939-VI).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 вказаного Закону, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Частиною 4 вказаної статті Закону визначено, що у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них. До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією). На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами. Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Відтак, згідно аналізу пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується, серед визначеного, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Водночас, згідно з частини 2 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу.

Згідно ч. 1 ст. 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу.

Інформація, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідна інформація) - це інформація, яка є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, тощо (ст. 29 Закону України "Про інформацію").

Як видно із цієї норми, закон досить широко визначає сфери суспільного інтересу, також він не обмежує види інформації, що можуть становити предмет суспільного інтересу, але разом з тим, деякі із них чітко перераховує.

Віднесення інформації до суспільно необхідної є визначальним у зв'язку із таким: суб'єкти господарювання несуть обов'язки із забезпечення доступу лише щодо суспільно важливої інформації; визнання інформації суспільно важливою гарантує надання такої інформації безкоштовно незалежно від об'єму; становлення суспільної важливості поширеної інформації виключає відповідальність або тягне за собою звільнення від юридичної відповідальності за поширення інформації із обмеженим доступом.

Згідно положень статті 4 Закону України "Про товарну біржу" визначені обов'язки товарної біржі. Так, товарна біржа забезпечує: створення умов для проведення біржової торгівлі; регулювання біржових операцій; регулювання цін на підставі співвідношення попиту та пропозиції на товари, що допускаються до обігу на біржі; надання членам і відвідувачам біржі організаційних та інших послуг; збір, обробку і поширення інформації, пов'язаної з кон'юнктурою ринку.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем запитувалась інформація в зв"язку проведенням 18.05.2017 року публічних торгів із необробленої деревини.

За наведених обставин, відповідач є розпорядником інформації, що запитувалась позивачем.

Крім того, при вирішенні даної адміністративної справи, суд бере до уваги Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України №10 від 29.09.2016 року "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації".

Так, у відповідності до п. 6.4 інформація може вважатись суспільно необхідною, якщо її поширення сприяє, зокрема:

- дієвому контролю за надходженням та витрачанням публічних коштів, розпорядженням державним або комунальним майном, розподіленням соціальних благ;

- захисту навколишнього середовища, виявленню завданої або можливої шкоди екології, обізнаності суспільства про дійсний стан довкілля та чинники, які на нього впливають;

- виявленню шкідливих для людини наслідків діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб.

В п. 8.3 вказаної постанови зазначено про те, що для визначення наявності суспільного інтересу в інформації про використання природних ресурсів необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини, а саме "Романенко та інші проти Росії" (Romanenko v. Russia), заява № 11751/03, рішення від 08.10.2009 року.

За наведеного вище, суд вважає, що надання запитуваної інформації про результати публічних аукціонів з продажу деревини, а також інформація про покупців природних ресурсів не завдасть шкоди їхнім інтересам, охоронюваним законом, а можлива шкода від оприлюднення такої інформації не переважатиме суспільний інтерес в її отриманні.

Критерії обмеження доступу до публічної інформації визначені статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Зокрема, відповідно до частини другої цієї статті обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. За умови додержання сукупності всіх трьох підстав може бути обмежено доступ до інформації.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації», таємна інформація - це інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» передбачено, що зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України.

Суд звертає увагу на те, що позивач просив надати інформацію щодо найменування всіх покупців-учасників щоквартального аукціону (торгів) з продажу необробленої деревини із конкретизацією номерів карток, однак найменування учасника (покупця) аукціону (торгів) та номери карток покупців-учасників не є змістом біржової угоди.

Пунктом 2.8 Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини, який затверджено наказом Державного комітету лісового господарства України №42 від 19.02.2007 передбачено, що з метою своєчасного інформування покупців біржа не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення аукціону оприлюднює у друкованих засобах масової інформації обласного значення та загальнодержавного значення для спеціалізованого аукціону, також на власній сторінці в мережі Інтернет повідомлення про місце, дату і час проведення аукціону, відомості про обсяги запропонованої для продажу необробленої деревини, її породи, продавців, якісні характеристики, кількість та розміри лотів, початковий рівень ціни лота, крок аукціону, умови поставки, строки поставки, кінцевий термін прийняття заявок на участь в аукціоні, розмір та термін перерахунку гарантійного внеску.

Відповідно до п 3.1 цього Положення, організатор аукціону (біржа) організовує та проводить аукціони відповідно до чинного законодавства та правил біржової торгівлі, зокрема реєструє учасників аукціону в день його проведення і видає покупцям аукціонні картки з номером.

Таким чином, судом не встановлено, а відповідачем не наведено обставин, які б відносили запитувану інформацію до інформації з обмеженим доступом.

З наведеного вбачається, що відповідач, не надав публічну інформацію доступ до якої гарантується Законом України «Про доступ до публічної інформації», при цьому відмову в задоволенні запиту на інформацію відповідач оформив не у спосіб, визначений вказаним Законом.

Так, надаючи відповідь на запитувану інформацію відповідач не зазначив порядок оскарження відмови, що є недотриманням вимог пункту 3 частини 4 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", а також є підставою для зобов'язання розглянути запит в порядку, визначеному цим Законом.

Щодо відповіді, яка надана на запитання №1, відповідач спрямовує ТОВ "Цунамі" до офіційного сайту Біржі за результатами завантаження: Ресурс 3 кварталу 2017 року, де позивач може завантажити та ознайомитись.

Однак, положеннями Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено чіткий обов"язок розпорядників інформації надавати відповідь на запитувану інформацію. А в силу ч.2 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Частиною 4 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації передбачено ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Частинами 2 та 3 цієї статті визначено, що запитувач має право оскаржити, зокрема: відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; несвоєчасне надання інформації. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. А в силу ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати товарну біржу "Вінницька товарна універсальна біржа" повторно розглянути запит товариства з обмеженою відповідальністю "Цунамі" від 02.06.2017 року в порядку визначеному Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ Дмитришена Руслана Миколаївна

Згідно з оригіналом:

Суддя:

Секретар: