Справа № 553/1435/17
Суддя: Кононенко С. Д.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1435/17
Провадження № 2-а/553/93/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15.08.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в складі:

головуючого судді - Кононенка С.Д.,

при секретарі - Бобильовій А.П.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Панасенка В.В., розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Полтавської митниці ДФС про скасування постанови про адміністративне правопорушення в справі про порушення митних правил від 25 травня 2017 р. у справі №0047/80600/17,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці ДФС України про скасування постанови про скасування постанови про адміністративне правопорушення в справі про порушення митних правил від 25 травня 2017 р. у справі № 0047/80600/17.

В мотивування позову зазначає, що підставою для визнання її винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених статтею 485 МК України, зумовлено зазначення нею неправильного коду товару згідно з УКТ ЗЕД в електронній митній декларації від 22.03.2017 року поданої до відділу митного оформлення №1 митного поста "Лтава" Полтавської митниці ДФС, а не порушення вимог закону передбачених статтею 485 МК України.

У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов'язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).

Суд, вислухавши представника позивача - адвоката ОСОБА_1, представника відповідача та дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_3 є таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом встановлено, що постановою заступника начальника Полтавської митниці Кримського Андрія Олександровича від 25 травня 2017 року ОСОБА_3 незаконно визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного Кодексу України та накладено штраф у розмірі 208893,51 грн. (Двісті вісім тисяч вісімсот дев'яносто три гривні 51 копійка).

Також, судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена на підставі протоколу про порушення митних правил від 24 березня 2017 року.

Згідно з статтею 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 статті 466 Митного кодексу України № 4495-VI адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 487 Митного кодексу України № 4495-VI провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

При винесенні оскаржуваної постанови посадовою особою, яка винесла цю постанову вимоги закону не враховані.

Під час винесення постанови не дотримано вимоги статті 466 МК України, статей 245, 276, 278, 279, 280 КУпАП відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях ОСОБА_3 є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" здійснює імпорт сільськогосподарської техніки від Компанії "HAWE WesterGmbH&Co. KG" та її подальший оптову та роздрібну торгівлю. Цей вид діяльності є основним та закріплений п. 2.1.16 Статуту товариства.

Судом встановлено, що між ТОВ "Агротехніка" та HAWE WesterGmbH&Co. KG укладено дилерський договір від 28 жовтня 2016 року. Предметом договору є купівля ТОВ "Агротехніка" сільськогосподарської техніки. Пунктом 1.3 даного договору встановлено обов'язок покупця реалізувати товар далі.

Розділом 6 договору передбачені документи для відвантаження - рахунок фактура, Міжнародна товаро-транспортна накладна(CMR), Інструкція з експлуатації та технічного обслуговування, Експортна декларація, Пакувальний лист на кожне місце із вказаною вагою та Документ, що підтверджує країну походження товару. Даний перелік документів для відвантаження є вичерпним.

Компанією "HAWE WesterGmbH&Co. KG" виробляється наступна сільськогосподарська техніка: універсальні шасі різних видів, кузов універсального розкидача, силосний кузов, кузов-самоскид, кузов - перевантажувач зерна, кузов - перевантажувач буряку та цистерна для перевезення рідких органічних добрив.

Універсальне шасі складається із : рами, дишла з причіпним з'єднанням до трактора, системою підресореної підвіски (1,2 чи 3-х осьова) з встановленою на неї тормозною системою, колесами та захисними крилами, система світлової сигналізації, паркувального гальма.

Змінні кузови являються робочими органами, які транспортуються на шасі, і не можуть виконувати операції самостійно без приєднання до шасі, але обліковуються, як окремий товар та мають свої заводські номери. Тобто, змінні кузови "HAWE" використовуються для окремих операцій та монтуються виключно на шасі "HAWE".

Вказана інформація наявна у відповідача у вигляді "Інструкції з експлуатації та технічного обслуговування" та яка надана суду представником відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що ТОВ "Агротехніка" придбало у Компанії "HAWE WesterGmbH&Co. KG" універсальне шасі та кузов універсального розкидача. Придбаний товар (універсальне шасі та кузов універсального розкидача) не є унітарним сільськогосподарським обладнанням, яке становить єдине ціле і було спеціально розкомплектоване покупцем. Універсальне шасі (заводський НОМЕР_1) та кузов універсального розкидача DST-A 24 (серійний НОМЕР_2) для транспортування готувалися продавцем та були частково з'єднані в робоче положення з метою безпечної доставку кузова та шасі на вантажному автомобілі.

Відповідно до листа "HAWE WesterGmbH&Co. KG" від 22.05.2017 року перевезення кузова та шасі із сторонніми прокладками не передбаченими виробником, є не надійним, потребує ускладнення кріплення, і не гарантує стабільності кріплення протягом всього маршруту транспортування.

Відтак, суд приходить до висновку, що для підготовки та заповнення вантажної митної декларації позивачем використовувалися технічна та фінансова документація на імпортований товар передбачена дилерським договором та надана продавцем. Зокрема в Міжнародній товаро-транспортній накладній (CMR) зазначено два виду імпортованого товару та вага кожного товару окремо.

Відносини які виникли між ОСОБА_3 та Полтавською митницею ДФС регулюються нормами Митного Кодексу України, Кодексу про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 статті 466 Митного кодексу України № 4495-VI адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 487 Митного кодексу України № 4495-VI провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Положеннями статті 485 МК України передбачена відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, в тому числі за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Відповідно до ч.6 ст. 69 МК України штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Відтак, за законодавством особа (в даному випадку декларант ОСОБА_3), не може нести відповідальність за дії контрагентів (оформлення та відправлення вантажу компанією "HAWE WesterGmbH&Co. KG") при відсутності вини, інакше порушуються основні конституційні засади: дотримання принципу справедливості як невід'ємного елемента верховенства права (ст. 8 Конституції України), індивідуальний характер відповідальності - тобто що відповідати має саме той, хто припустився порушення (ст. 61 Конституції України).

Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи відсутність у діях позивача умисного неправомірного зменшення розміру належних до сплати митних платежів, суд приходить до висновку про неправомірність прийнятої контролюючим органом постанови у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_3

Відповідно до статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб («Беєлер проти Італії», «Онер'їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії» від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси («Онер'їлдіз проти Туреччини», та «Беєлер проти Італії»).

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків («Лелас проти Хорватії»).

Отже, внаслідок порушення при розгляді справи про порушення митних правил в якості захисника була допущена особа яка не має права здійснювати представництво чи захист в справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, були порушені гарантоване право на захист, в аспекті порушення права на ефективний юридичний захист. Дане право гарантоване не тільки Конституцією України, а й статтею 6 Конвенції з захисту прав та основоположних свобод людини. Застосування до даного спору статті 6 Конвенції є доцільним та обґрунтованим, оскільки за своїми повноваженнями та процедурними аспектами розгляду спорів (скарг), відповідач виступає як квазі-судовий орган, отже, має здійснювати таку діяльність з забезпеченням принципів правосуддя (право на захист, змагальність сторін тощо).

Відповідно до права, визначеного в частині 1 статті 6 КАС України, кожна особа може в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до статті 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

При винесенні постанови в справі про порушення митних правил від 25 травня 2017 року заступник начальника Полтавської митниці ДФС Кримський А.О. не перевірив чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про порушення митних правил чим порушив процедуру підготовки до розгляду справи.

Вищевикладені обставини свідчать про безпідставне притягнення позивача ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та порушення відповідачем вимог діючого законодавства України під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому постанова Полтавської митниці від 25 травня 2017 року у справі про порушення митних правил № 0047/80600/17 ОСОБА_3 підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 71, 138, 158, 160,163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 466, 529, 531 Митного кодексу України, ст.ст.7, 217, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Полтавської митниці ДФС про скасування постанови про адміністративне правопорушення в справі про порушення митних правил від 25 травня 2017 р. у справі №0047/80600/17 - задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника Полтавської митниці ДФС - начальника відділу боротьби з митними правопорушеннями Кримського Андрія Олександровича від 25 травня 2017

року в справі №0047/80600/17 про порушення митних правил ОСОБА_3.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави С. Д. Кононенко