Справа № 163/1744/17
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/1744/17
Провадження № 2-а/163/64/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря - Костюк Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Любомль позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №4 УПП у м.Харків Котьолкіна Артема Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №660638 від 07.07.2017 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним адміністративним позовом, у якому просив визнати дії інспектора роти №3 батальйону №4 УПП у м.Харків Котьолкіна А.О.щодо складання відносно нього постанови про адміністративне правопорушення серії БР №660638 від 07.07.2017 рокунезаконними, саму ж постанову - протиправною та її скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 07.07.2016 року о 20 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «IVECO», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, причіп з реєстраційним номерним знаком СА5706ХР, по трасі «Київ-Харків», у напрямку м.Харків, його було зупинено відповідачем, який звинуватив його у порушенні Правил дорожнього руху при перевезенні вантажу та, не роблячи жодних вимірів, заявив про перевищення вантажу встановленим габаритам, після чого склав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, та наклав стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. Притягнення його до адміністративної відповідальності вважає незаконним та необґрунтованим, оскільки таке рішення інспектором прийняте без дотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року за №879, зокрема, відповідач не знаходився в місті, спеціально обладнаному для здійснення габаритно-вагового контролю, та не мав вимірювального обладнання, яке проходить метрологічну атестацію, з подальшим пломбуванням та видачею відповідного свідоцтва уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, тобто відповідачем не проведено замірів вантажу у передбаченому порядку.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак при поданні до суду адміністративного позову одночасно подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання заявлених позовних вимог.

Відповідач, будучи належним чином двічі повідомленим про час та місце розгляду справи в суді, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, у призначені судові засідання не з'явився та незважаючи на пропозицію суду в ухвалі про відкриття провадження у справі надати усі матеріали, що були або мали бути взяті до уваги відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення, будь-яких заяв чи клопотань з приводу розгляду справи, а також письмового заперечення на позов ОСОБА_1, як і матеріалів справи не подав.

За викладених обставин, в силу ч.1 ст.41, ч.4 ст.128 КАС України, суд провів розгляд справи на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

З оскаржуваної постанови інспектора роти №3 батальйону №4 УПП у м.Харків Котьолкіна А.О.слідує, що позивач ОСОБА_1 07.07.2017 року о 20 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом марки «IVECO», р.н.з. АС1821ВН, по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський», М-03 на 454 км, з напівпричепом - платформа ПР-іноземний, р.н.з. СА5706ХР, вантаж якого перевищував габарити 2,6 м допустимі понад 3,6 м та без дозволу Національної поліції, чим порушив вимоги п.22.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП.

Цією постановою на позивача накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідальність за статтею 132-1 КУпАП настає за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Отже, для притягнення особи за порушення зазначених вимог ПДР України необхідно встановити факт переміщення транспортним засобом, зокрема у даному випадку, великогабаритного вантажу.

Системний аналіз Правил дорожнього руху України та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Постанова КМ України від 27.06.2007 року №879) свідчить про те, що даний факт підлягає доведенню шляхом здійснення габаритно-вагового контролю, який регламентовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою КМ України від 27.06.2007 року №879 (далі - Порядок).

Пунктами 6, 12, 18 Правил визначено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів. Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які у протилежному випадку вважаються добросовісними.

Однак, в порушення вимог вказаної статті, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Зокрема, у справі відсутні жодні дані про проведення вимірювання переміщуваного позивачем вантажу, у встановленому Порядку, що затверджений на урядовому рівні постановою КМ України від 27.06.2007 року №879.

При відкритті провадження у справі відповідачу було запропоновано надати усі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті оскаржуваної постанови.

У встановлений строк такі документи подані не були, сам відповідач на розгляд справи не з'явився, хоча достовірно знав про наявність справи в суді, заперечень та доказів на підтвердження законності оскаржуваної постанови чи власних пояснень щодо обставин події не надав.

Єдиним доказом вчинення позивачем правопорушення є оскаржувана постанова, однак з її змісту не вбачається, що відповідачем взагалі здійснювалось вимірювання габаритів переміщуваного позивачем на причепі вантажу, а відтак, доводи позивача залишаються не спростованими.

Отже, факт переміщення позивачем вантажу з порушенням п.22.5 Правил дорожнього руху України відповідачем у чітко визначеному законодавцем порядку не зафіксований та в судовому порядку достатніми і допустимими доказами не доведений.

Відповідно до змісту ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає, що доводи позивача є підставними, а оскаржувана постанова не може залишатись чинною, оскільки викладені у ній факти належними та допустимими доказами, в порядку ст.251 КУпАП, які в даному випадку кореспондують до Порядку, затвердженого постановою КМ України від 27.06.2007 року №879, не підтверджені, а наведені у ній висновки щодо переміщення позивачем вантажу з перевищенням габаритів розцінюються не інакше, як припущення, що в силу ст.62 Конституції України, є неприпустимим.

Таким чином, суд визнає, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не дотримано вимог ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, що потягло за собою необґрунтоване притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв'язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Разом з цим, вимогу позивача в частині закриття провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності суд вважає безпідставною, оскільки згідно з положеннями п.3 ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, а, отже, питання про прийняття процесуального рішення в справі про адміністративне правопорушення не відноситься до компетенції адміністративного суду і в цій частині позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 9, 10, 11, 71, 159-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Постанову інспектора роти №3 батальйону №4 УПП у м.Харків Котьолкіна Артема Олександровичау справі про адміністративне правопорушення серії БР №660638 від 07.07.2017 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п'ятсот десять) гривень - скасувати.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любомльський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук