Справа № 39897/09/2070
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2010-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17.02.2010 р. № 2а- 39897/09/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючий суддя: П'янова Я.В.

При секретарі: Басової Н.М.

За участю представників сторін:

Позивача: ОСОБА_1

Відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

Прокурора: Савицький Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву Державного підприємства «Теплоелектроцентраль-2 «Есхар» до Чугуївської обєднаної державної інспекції Харківської області, за участю прокуратури Харківської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство «Теплоелектроцентраль-2 «Есхар» (далі - ДП ТЕЦ-2 «Есхар»), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Чугуївської обєднаної державної інспекції Харківської області, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Чугуївської ОДПІ №/0 від 24.06.2009 року та №/0 від 24.06.2009 року, стягнути на його користь судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем неправомірно були винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими зобов'язано позивача сплатити податкове зобовязання з податку на прибуток у сумі 5976745,50 грн., в тому числі 3077545,00 грн. основного платежу та 2899200,50 грн. штрафних санкцій; сплатити податкове зобовязання з податку на додану вартість у сумі 3693061,50 грн., в тому числі 2462041,00 грн. основного платежу та 1231020,50 грн. штрафних санкцій.

Відповідач, Чугуївська обєднана державна інспекція Харківської області (далі - Чугуївська ОДПІ), проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що ним відповідно до вимог чинного законодавства до позивача були застосовані штрафні санкції, а також зобов'язання щодо сплати податку на прибуток та податку на додану вартість, у звязку із чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Прокурор проти позовних вимог заперечує, повністю підтримав доводи відповідача, просив суд відмовити у позові.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та прокурора, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі враховуючи таке.

При розгляді матеріалів справи судом було встановлено, що за період з 01.04.2007 року по 31.12.2008 року, Чугуївською ОДПІ було проведено планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ДП ТЕЦ-2 «Есхар».

За результатами проведеної перевірки складено Акт №590/2311/30034023 від 05.06.2009 року, із висновками якого позивач не погодився.

На підставі вказаного Акту відповідач прийняв такі податкові повідомлення-рішення:

- №/0 від 24.06.2009 року, яким згідно з п.п. «б» п.п.4.2.2 ст.4, п.п.17.1.3 п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»; п.5.1 п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» ДП ТЕЦ-2 «Есхар» визначено податкове зобовязання з податку на прибуток у сумі 5976745,50 грн., в тому числі 3077545,00 грн. основного платежу та 2899200,50 грн. штрафних санкцій;

- №/0 від 24.06.2009 року, яким згідно з п.п. «б» п.п.4.2.2 ст.4, п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»; п.7.4.1 п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» ДП ТЕЦ-2 «Есхар» визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість у сумі 3693061,50 грн., в тому числі 2462041,00 грн. основного платежу та 1231020,50 грн. штрафних санкцій;

Згідно з висновками акту перевірки були нібито встановлені порушення ДП ТЕЦ-2 «Есхар» п.5.1 п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 3077545,00 грн. та завищено відємне значення обєкту оподаткування податком на прибуток на загальну суму 1769833,00 грн.

Відповідно до акту перевірки, пояснень відповідача, донарахування податку на прибуток та завищення відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток відбулося за рахунок того, що електроенергія та теплова енергія, яка виробляється ТЕЦ-2 «Есхар» для продажу, відпускається по тарифам, затвердженим постановами НКРЕ України, а у перевіряємому періоді ДП ТЕЦ-2 «Есхар» здійснювало діяльність, яка носила збитковий характер.

За період з 01.04.2007 р. по 31.12.2008 р. позивачем реалізовано всього електричної та теплової енергії за відпускною ціною нижчою собівартості на загальну суму 12310182,24 грн. Виходячи з наведеного, відповідач, з посиланням на п.1.32 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», дійшов висновку, що підприємством були порушені п.5.1 п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», внаслідок чого завищені валові витрати на 12310182,00 грн.

В той же час, відповідачем належним чином не обґрунтовано та не доведено яким чином, на підставі яких первинних документів та конкретних господарських операцій зроблені висновки щодо неправомірності віднесення ДП ТЕЦ-2 «Есхар» зазначеної суми до валових витрат.

Із доданих до матеріалів справи документів та пояснень сторін вбачається, що ДП ТЕЦ-2 «Есхар» відноситься до державної сфери управління і що збільшення собівартості електричної та теплової енергії відбувається за рахунок зростання цін на придбання вугілля й газу, а відпускні ціни залишаються на одному рівні, оскільки встановлюються на підставі законодавчо встановлених постанов спеціально уповноваженого державного органу НКРЕ, що й призводить до збитків.

Відповідачем робиться висновок, з посиланням на п.п.5.2.1, п.5.2., п. 5.1. ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що вказані витрати ДП ТЕЦ-2 «Есхар» не використовувались в господарській діяльності, а тому ним правомірно нараховані податкові зобовязання.

Відповідно до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №334/94 ВР від 28.12.1994р., п.1.32 господарська діяльність будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Згідно з п.5.1 ст. 5 вказаного закону, валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

П. 5.2. цього закону регламентовано, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті (п. п.5.2.1.).

Відповідно до ч.3 ст. 189 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни, державні фіксовані ціни та регульовані ціни - граничні рівні цін або граничні відхилення від державних фіксованих цін.

Згідно з ч.1,5,6 ст. 191 Господарського кодексу України державні фіксовані та регульовані ціни встановлюються на ресурси, що справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, а також на продукцію та послуги, що мають суттєве соціальне значення для населення. Перелік зазначених ресурсів, продукції, послуг затверджує Кабінет Міністрів України. Державне регулювання цін здійснюється шляхом встановлення фіксованих державних та комунальних цін, граничних рівнів цін, граничних рівнів торговельних надбавок і постачальницьких винагород, граничних нормативів рентабельності або шляхом запровадження обов'язкового декларування зміни цін. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування при встановленні фіксованих цін, застосування яких унеможливлює одержання прибутку суб'єктами підприємництва, зобов'язані надати цим суб'єктам дотацію відповідно до закону.

Судом встановлено, що реалізація електричної та теплової енергії нижче собівартості здійснювалась ДП ТЕЦ-2 «Есхар» по цінам, затвердженим НКРЕ, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по бухгалтерському рахунку №70 «Доходи від реалізації» та не заперечується відповідачем. Згідно з нормами п.п. 1.20.5 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №334/94 ВР від 28.12.1994р., у разі коли ціни на товари (роботи, послуги) підлягають державному регулюванню згідно із законодавством, звичайною вважається ціна, встановлена згідно з принципами такого регулювання.

З огляду на вказане, реалізації електричної та теплової енергії здійснювалась позивачем за звичайними цінами, в рамках господарської діяльності.

Валовий дохід від реалізації електричної та теплової енергії нижче собівартості відображався підприємством у рядку 01.1 відповідної декларації про податок на прибуток підприємств.

У звязку із викладеним суд приходить до висновку про те, що твердження відповідача про заниження податку на прибуток на загальну суму 3077545,00 грн. та завищення відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 1769833,00 грн. з боку ДП ТЕЦ-2 «Есхар», є необґрунтованими, оскільки витрати на виробництво електроенергії та теплової енергії, реалізованої нижче собівартості, повязані з господарською діяльністю ДП ТЕЦ-2 «Есхар».

Відповідно до висновків акту перевірки та пояснень відповідача, були також нібито встановлені порушення ДП ТЕЦ-2 «Есхар» п.п.7.4.1 п.п.7.4.4 п.7.4 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168, в частині заниження підприємством податку на додану вартість у сумі 2462041,00 грн. за період із 01.04.2007 року по 31.12.2008 року.

Такі висновки відповідач зробив, оскільки вважає, що витрати на виробництво електричної та теплової енергії, реалізовані нижче собівартості ДП ТЕЦ-2 «Есхар», не повязані з господарською діяльністю.

Згідно з п.п. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168 податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

Відповідно до п.п. 7.4.4. п. 7.4 ст. 7 вказаного Закону, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Суд зазначає, що відповідачем не зазначено та не доведено, які саме суми податку на додану вартість, по яких податкових накладних (із зазначенням реквізитів документа), неправомірно віднесені до складу податкового кредиту.

Всі суми податку на додану вартість, включені до складу податкового кредиту у перевіряємому періоді, підтверджені оригіналами податкових накладних, були оглянуті під час здійснення перевірки відповідачем й в судовому засіданні та безпосередньо повязані із господарською діяльністю позивача відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про заниження підприємством податку на додану вартість у сумі 2462041,00 грн. за період із 01.04.2007 року по 31.12.2008 року, безпідставні.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити на те, що згідно із висновком судово-економічної експертизи №9826 від 29.12.2009 року, висновки акту Чугуївської ОДПІ №590/2311/30034023 від 05.06.2009 року в частині донарахування податку на прибуток, завищення відємного значення обєкту оподаткування податком на прибуток, донарахування податку на додану вартість внаслідок недотримання підприємством вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», Закону України «Про податок на додану вартість», не підтверджуються.

Із листа №5072/10/26-019 від 24.07.2009 року відділу податкової міліції Чугуївської ОДПІ вбачається, що за матеріалами акта документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ДП ТЕЦ-2 «Есхар» №590/2311/30034023 від 05.06.2009 року, згідно з п.2 ст.6 КПК України, прийняте рішення про відмову в порушенні кримінальної справи щодо посадових осіб ДП ТЕЦ-2 «Есхар» за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ч. 3ст. 212 КК України.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 27.08.2009 року (яка набрала чинності 07.09.2009 року) у справі №3-1294/09 провадження про адміністративне правопорушення щодо головного бухгалтера ДП ТЕЦ-2 «Есхар» закрито, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 31.08.2009 року (яка набрала чинності 10.09.2009 року) у справі №3-1295/09 провадження про адміністративне правопорушення щодо директора ДП ТЕЦ-2 «Есхар» закрито, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення №/0 від 24.06.2009 року, яким ДП ТЕЦ-2 «Есхар» визначено податкове зобовязання з податку на прибуток у сумі 5976745,50 грн., в тому числі 3077545,00 грн. основного платежу та 2899200,50 грн. штрафних санкцій й №/0 від 24.06.2009 року, яким ДП ТЕЦ-2 «Есхар» визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість у сумі 3693061,50 грн., в тому числі 2462041,00 грн. основного платежу та 1231020,50 грн. штрафних санкцій є неправомірними та повинні бути скасовані, як такі, що прийняті з порушенням ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідач правомірність винесених податкових повідомлень-рішень №/0 від 24.06.2009 року та №/0 належним чином не довів.

З огляду на це суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для донарахування податку на прибуток у сумі 5976745,50 грн., в тому числі 3077545,00 грн. основного платежу та 2899200,50 грн. штрафних санкцій і донарахування податку на додану вартість у сумі 3693061,50 грн., в тому числі 2462041,00 грн. основного платежу та 1231020,50 грн. штрафних санкцій.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать діючому законодавству та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 94 КАС України, враховуючи, що рішення приймається на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд дійшов висновку про необхідність стягнення сплаченого судового збору та витрат на проведення судово-економічної експертизи з держбюджету на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного підприємства «Теплоелектроцентраль-2 «Есхар» до Чугуївської обєднаної державної інспекції Харківської області, за участю прокуратури Харківської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Чугуївської ОДПІ Харківської області №/0 від 24.06.2009 року, яким ДП ТЕЦ-2 «Есхар» визначено податкове зобовязання з податку на прибуток у сумі 5976745,50 грн., в тому числі 3077545,00 грн. основного платежу та 2899200,50 грн. штрафних санкцій;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Чугуївської ОДПІ Харківської області №/0 від 24.06.2009 року, яким ДП ТЕЦ-2 «Есхар» визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість у сумі 3693061,50 грн., в тому числі 2462041,00 грн. основного платежу та 1231020,50 грн. штрафних санкцій;

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства Теплоелектроцентраль-2 «Есхар» (63524, смт. Есхар, Чугуївського району, Харківської області, вул. 152 Стрілецької дивізії 16, код 30034023) судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства Теплоелектроцентраль-2 «Есхар» (63524, смт. Есхар, Чугуївського району, Харківської області, вул. 152 Стрілецької дивізії 16, код 30034023) витрати на проведення судово-економічної експертизи №9826 від 29.12.2009 року в розмірі 5520,00 грн. (пять тисяч пятсот двадцять грн.).

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова в повному обсязі виготовлена та підписана 22.02.2010р.

Суддя підпис< Текст > ОСОБА_4

Постанова не набрала чинності. Оригінал знаходиться в матеріалах справи.< Текст >

З оригіналом згідно< Текст >

Суддя Я.В. П*янова< Текст >

ОСОБА_5 Нікітіна< Текст >