Справа № 263/2998/17
Суддя: Кір'якова Н. П.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/2998/17
Провадження № 2-а/263/351/2017

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі головуючої судді Кір`якової Н.П., при секретарі Соколовій О.Б., за участю представника позивачки Ніколаєнко Романа Андрійовича, представника відповідача Куліка Андрія Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції України, третя особа: інспектор УПП в м. Маріуполі - Коренський Сергій Анатолійович про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,
Позивачка ОСОБА_1 (Аввакумова) звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 21.02.2017 року інспектором роти №2 батальону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Коренським С. А. відносно неї було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії АР №851395 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 225 грн. Відповідно до змісту постанови, вона 21.02.2017 р. о 16.40 год., керуючи транспортним засобом KIA SPORTAGE, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Маріуполі по пр. Мира, 58 не виконала вимогу дорожнього знаку 2.2 ПДР України («Проїзд із зупинкою»), а саме здійснила проїзд без зупинки перед вказаним дорожнім знаком, чим порушила розділ 33 п ПДР України. У своєму позові позивачка вказала, що не згодна з даною постановою, та просить її скасувати, оскільки не порушувала правил дорожнього руху України. Окрім того, працівниками поліції не були виконані вимоги ст. 268 КУпАП, щодо роз`яснення прав у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності, а також у оскаржуваній постанові не вказаний технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Вважає, що постанова не відповідає обставинам справи, є незаконною, оскільки на підтвердження вчинення правопорушення інспектором поліції, всупереч нормам ст.ст. 251, 252 КУпАП не надано жодного доказу правопорушення, необ`єктивно, не всебічно розглянута справа, а також протиправно розглянута безпосередньо на місці зупинки. На відео взагалі не видно моменту здійснення ймовірного правопорушення та наявності самого дорожнього знаку, вимоги якого порушив позивач. Тим самим вважає, що інспектор суб`єктивно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, порушивши процедуру розгляду справи, не прийнявши до уваги вимоги ст. 276 КУпАП, відповідно до якої справа розглядається за місцем вчинення правопорушення або за місцем обліку транспортного засобу чи за місцем проживання порушника.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з викладених у ньому підстав.
Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Третя особа інспектор УПП в м. Маріуполі - Коренський Сергій Анатолійович в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається зі спірної постанови, 21.02.2017 року позивачка ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки KIA SPORTAGE, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконала вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а саме, у м. Маріуполі по пр. Миру в районі будинку 58, проїхала не зупинившись на вимогу вказаного даного дорожнього знаку, чим порушила п. 33 Правил дорожнього руху України.
Згідно із п. 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».
Дорожній знак 2.2 віднесений до знаків пріоритету, який встановлює черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.
Згідно із п. 1.3., 1.4. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
В судовому засіданні був оглянутий відеозапис на якому позивачка пояснила, що вона проїхала без зупинки, оскільки перебувала у шоковому стані після розмови з подругою, яка повідомила, що її мати виявилася онкохворою.
На відеозапису також зафіксоване спілкування інспектора із водієм автомобіля KIA SPORTAGE після правопорушення, в ході якого інспектором був пред`явлений позивачу відеозапис для огляду, роз`яснено суть правопорушення, в чому воно полягає, які норми Правил дорожнього руху були порушені.
Також інспектор роз`яснив підстави розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, оскільки розгляд даних справ про адміністративні правопорушення, які зафіксовані не в автоматичному режимі, віднесено до компетенції Національної поліції України.
Посилання представника позивача щодо відсутності дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» спростовується матеріалами справи, а саме листом №380 ДП МВСУ України «Донбас-Інформ-Ресурси» від 29.08.2017 року, в якому зазначено, що дорожні знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» по вул. Університетскій біля будівлі ТОВ «Азовінтекс» перед виїздом на кільце біля Драматичного театру встановлено 20.01.2015 року згідно припису ДАЇ №1 від 12.01.2015 року та згідно ДСТУ 410-2014 р. «Знаки дорожні».
Стосовно доводів позивача про те, що справа розглянута упереджено інспектором поліції на місці вчинення адміністративного правопорушення, є суд зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Згідно із п. 2. Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно із п. 5 Розділу ІІІ даної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.
Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

З 08.08.2015 року, тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище рішення, набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VІІІ від 14.07.2015, яким внесені зміни до КУпАП. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП).

Наведеним вище Законом внесені зміни і до статті 258 КУпАП, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Даним Законом законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

З вищенаведеного випливає, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08.08.2015 року наділені правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення.

Суд не приймає зауваження позивача про те, що відеозапис із нагрудної камери інспектора поліції не може бути доказом правопорушення, виходячи з такого.

Дійсно, підпунктом 19.2. п.19 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2009 № 111, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2009 за № 576/16592, яким затверджена Інструкція з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, працівники підрозділів ДПС, яким видані технічні засоби та прилади, персонально відповідають за їх цілісність та працездатність. Забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні у разі якщо вони підлягають сертифікації відповідно до чинного законодавства та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну.

Пунктом 7.6. даної Інструкції передбачено право працівників підрозділів ДПС використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР. Отримані фактичні дані направляти за належністю чи використовувати при складанні адміністративних матеріалів.

А підпунктом 19.1. п. 19 Інструкції визначено порядок застосування спеціальних технічних засобів та приладів. Так, технічні засоби для визначення швидкості руху, фіксації порушень ПДР, складові частини системи відеофіксації транспортних засобів з розпізнаванням номерних знаків, прилади для виявлення підробок у документах застосовуються згідно з інструкціями про порядок їх використання.

Згідно із п.п. 27.8. п. 27 Інструкції під час несення служби працівник підрозділу ДПС відповідно до норм чинного законодавства може застосовувати необхідні технічні засоби та технічні прилади для виявлення відповідного правопорушення.

Водночас, окремим пунктом 27.9. п. 27 Інструкції передбачено, що з метою запобігання конфліктним ситуаціям, об`єктивного розгляду справ, а також як допоміжний засіб для попередження протиправних дій та розкриття правопорушень допускається використання фото-, кінозйомки, відеозапису та звукозаписувальної техніки, а під час оформлення матеріалів ДТП воно є обов`язковим.

Отже, у розумінні даної Інструкції технічними засобами і приладами є ті засоби і прилади, які використовуються для фіксації порушень ПДР, і які повинні обов`язково проходити сертифікацію відповідно до чинного законодавства, метрологічну повірку або мають свідоцтво про таку повірку (якщо це вимірювальна техніка), передаватися для користування безпосередньо на маршруті патрулювання із здійсненням контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну.

В той же час статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII передбачено застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

З наведеної норми випливає, що нагрудна відеокамера поліцейського є частиною його форменого одягу, є засобом лише фото- і кінозйомки, відеозапису, і не є технічним засобом або приладом у розумінні норм вищевказаної Інструкції, а тому не підлягає сертифікації, метрологічній повірці, переданню іншому поліцейському. А відтак, відеозапис може бути використаний судом у якості доказу, який підтверджує факт фіксації правопорушення.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ`єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно із ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку відповідачем не було надано суду належних та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення і, відповідно правомірності винесення спірної постанови.

Частиною 6 ст.71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів, що доводять вчинення позивачем правопорушення, а тому не можна погодитися із його доводами, що такі докази відсутні.

Відповідно до ст. 288 КУпАП та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 23.01.2015 року «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом про судовий збір. Тому судовий збір необхідно віднести за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 247, 258, 289 КУпАП, ст.ст. 70-71, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції України, третя особа: інспектор УПП в м. Маріуполі - Коренський Сергій Анатолійович про скасування постанови від 21.02.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в сумі 255 гривен відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 16 серпня 2017 року. Постанова у повному обсязі cкладена 19 серпня 2017 року.
Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.П.Кір`якова