Справа № 820/2073/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 серпня 2017 року м. Київ К/800/28393/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Смокович М.І., розглянувши касаційну скаргу Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року у справі за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів у 2016 році у розмірі 481042,00 гривень.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга, в якій скаржник просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" у 2016 році фактично складала 595 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 16 осіб, при цьому відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих складає - 24 особи.

Статтею 20 вказаного Закону передбачено, що підприємства, установи, організації, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 Закону, щороку до 15 квітня року, що настає за роком, в якому відбулося порушення нормативу місць для працевлаштування інвалідів, сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач вказував 8 наявних вакансій для працевлаштування інвалідів, відповідно до наявних в матеріалах справи звітів про наявність вакансій, форми статистичної звітності №3-ПН затвердженої Наказом Державного комітету статистики №420 від 19.12.2005 року та Наказом Міністерства соціальної політики України №316 від 31.05.2013 року, які КП "Міськелектротранссервіс" надавав до Харківського міського центру зайнятості, що підтверджується копіями звітів, наявними в матеріалах справи.

Крім цього, відповідач звертався до Харківського міського центру зайнятості з проханням направляти інвалідів 3 групи для працевлаштування на підприємстві за наявними вакансіями згідно звітів 3-ПН, однак впродовж 2016 року до КП "Міськелектротранссервіс" службою зайнятості не було направлено жодної особи з обмеженими фізичними можливостями, доказів зворотного позивачем не надано.

Враховуючи, що позивачем не доведено факту відмов у працевлаштуванні інвалідів з боку КП "Міськелектротранссервіс", судами попередніх інстанцій відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, такий висновок судів попередніх інстанцій відповідає обставинам справи та положенням частини третій статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", в якій передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки КП "Міськелектротранссервіс" у 2016 році створено необхідні робочі місця для працевлаштування інвалідів, а також подавились звіти про наявність вакансій, форми статистичної звітності №3-ПН до Харківського міського центру зайнятості, відтак відповідачем виконано норматив з працевлаштування інвалідів, встановлений частиною першою статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а тому відсутні правові підстави для застосування до КП "Міськелектротранссервіс" адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 20 цього ж Закону.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись частинами 5, 6 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року у справі за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" про стягнення адміністративно-господарських санкцій.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого

адміністративного суду України М. І. Смокович

Суддя М.І. Смокович