Справа № 819/742/17
Суддя: Білоус Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/742/17

31 липня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Риндюк В.Т.

за участю представника позивача - Федоровича В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Збудуй своє житло" до Головного спеціаліста будівельного нагляду Запаранюк Світлани Андріївни Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області про скасування рішень суб'єктів владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Збудуй своє житло» (далі - Позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до головного інспектора будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області Запарнюк Світлани Андріївни (далі - Відповідач 1), Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області (далі - Відповідач 2) про скасування рішень суб'єктів владних повноважень.

В обґрунтування позовних вимог Позивач покликається на те, що рішенням Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Тернопільській області від 28.03.2017 №5 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт» та наказом Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Тернопільській області від 28.03.2017 №05-Д «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт», виданого на основі згаданого рішення, порушено його законні права та інтереси, як суб'єкта, який у встановленому законом порядку наділений правом на проведення забудови земельної ділянки речові права на яку належать йому, а тому вважає, що обраний спосіб судового захисту у виді скасування рішення суб'єкта владних повноважень відповідає змісту праву, що порушене, характеру порушення та наслідкам спричиненим таким порушенням.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з мотивів наведених у ньому.

Відповідач 1 в судове засідання не з'явився незважаючи на те, що судом неодноразово вживались заходи щодо його належного повідомлення про дату, час та місце судового розгляду, а також не скористався своїм правом подати заперечення на адміністративний позов із посиланням на докази, які його обґрунтовують, а зокрема, матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущені бездіяльності, з приводу яких подано позов.

Відповідач 2 в судове засідання на вказану дату та час не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відомості.

Окрім того, від Відповідача 2, через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду надійшло заперечення на адміністративний позов, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити зважаючи на їх безпідставний та необґрунтований характер, оскільки позапланова перевірка суб'єкта господарювання була проведення у відповідності до законодавства, що регламентує підстави та порядок її проведення, за результатами чого були виявленні порушення, на підставі яких прийнято рішення та видано наказ, якими скасовано декларацію про початок виконання будівельних робіт.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце проведення судового розгляду без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином, суд з урахуванням ч. 2 ст. 122 КАС України, заслухавши думку Позивача, приймає рішення про розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів.

Суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області 28.03.2017 було прийнято рішення №5 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт», згідно з яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт, яка зареєстрована 28.12.2016 №ТП60 «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями соцкультпобутового призначення» за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, смт. Велика Березовиця, вул. Микулинецька, 30А (замовник: Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Збудуй своє житло»).

В основу оскарженого рішення покладені результати проведеної позапланової перевірки за результатами якої встановлено, що Позивач не отримував технічних умов на підключення до системи водопостачання та водовідведення, що, за твердженням Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, є порушенням замовником приписів частини першої статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI). Оскільки, згідно частини першої статті 31 вказаного Закону, проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, що затверджуються замовником. У зв'язку із наведеним відповідачі знаходять у діях Позивача ознаки діяльності без належного затвердженого проекту та здійснюючи правову кваліфікацію спірних правовідносин за частиною другою статті 39-1 Закон №3038-VI приймають спірне рішення.

Далі, на підставі вказаного рішення Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Тернопільській області, за підписом в.о. начальника О.Городянського, видано наказ від 28.03.2017 №05-Д «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт», за змістом якого реєстрація вищевказаної декларації Позивача вважається скасованою, а копія вказаного наказу направлена на адресу Державної архітектурно-будівельної інспекції України для виключення відомостей щодо декларації про початок виконання будівельних робіт, яка зареєстрована 28.12.2016 №ТП60, з Єдиного реєстру документів, що надають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмов у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Відтак, предметом судового провадження в даній справі є правовідносини, які складаються в процесі прийняття суб'єктом владних повноважень (Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю в Тернопільській області) рішення та видачі на його підставі згаданого наказу.

Згідно визначеного предмета судового провадження судом визначається предмет доказування у даній справі, а зокрема фактичні дані на підставі яких суб'єктом владних повноважень прийнято оскаржувані рішення.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до таких висновків.

Статтею 8 Конституції України в України визнається та закріплюється принцип верховенства права.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні на засадах відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-VI (далі - Закон №877-VI).

За змістом частин першої та другої статті 6 Закону №3038-VI, управління в сфері містобудівної діяльності, серед інших, здійснюється уповноваженими органами у сфері містобудування та архітектури.

Як вбачається із статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-XIV (далі - Закон №687-XIV), до уповноважених органів містобудування та архітектури, зокрема, належить центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури.

Згідно із пунктами 1, 7 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 N 294, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Таким чином, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області є територіальним органом Державної архітектурно-будівельної інспекції України, через який остання реалізує свої повноваження на місцях.

За змістом абзаців 1 та 2 частини першої статті 41 Закону №3038-VI, під державним архітектурно-будівельним контролем розуміється сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Нормативно-правовим актом, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт є Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок №553).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Порядку №553, під час здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю щодо суб'єктів містобудування (юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) на об'єктах будівництва органи державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19,20, 21, пункту 3 статті 22 "Прикінцеві положення" Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Окрім цього, як вбачається із аналізу Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема, Держархбудінспекцією.

Як вбачається із пункту 5 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Із аналізу пункту 7 Порядку №554 слідує, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Серед підстав проведення позапланової перевірки значиться звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.

Пунктом 9 вказаного Порядку, перебдачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Як зазначається в пункті 13 Порядку №553, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, серед іншого, має право: перевіряти наявність в органів державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень; бути присутніми під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

Згідно пункту 16 Порядку №553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Далі, пунктом 17 згаданого Порядку, встановлюється, що у випадку виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт.

Пунктом 18 Порядку №553, передбачено, що акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю. Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Водночас, якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням, про що вказано у пункті 21 Порядку №553.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що частиною першою статті 7 Закону №877-V, передбачено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід та предмета перевірки.

Частиню другою цієї ж статті, визначено, що на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові і засвідчується печаткою.

Вимоги, що форми та змісту направлення містяться у частині третій статті 7 даного Закону, де, окрім іншого, зазаначається найменування суб'єкта господарювання щодо якого будуть проводитись заходи контролю. При цьому, за замістом частини четвертої цієї ж статті, направлення є чинним лише протягом зазначеного у ньому строку.

Направлення слугує своєрідним допуском для проведення державного контролю, оскільки уповноважений суб'єкт, за замістом частини п'ятої статті 7 Закону №877-V, зобов'язаний його пред'явити суб'єкту господарювання перед початком здійснення заходу контролю. При цьому, посадова особа уповноваженого суб'єкта не має право здійснювати заходи державного контролю без наявності в нього направлення для проведення перевірки. Такому обов'язку пред'явити направлення на проведення перевірки кореспондує право суб'єкта господарювання не допустити до проведення заходу державного контролю уповноваженого суб'єкта без направлення, що оформлене, відповідно до вимог даної статті Закону.

За результатами здійснення планового чи позапланового заходу контролю, як зазначалось вище, складається акт, який за формою та змістом повинен відповідати вимогам частини шостої статті 7 Закону №877-V.

Даючи правову оцінку прийнятим суб'єктом владних повноважень рішенням суд, виходить із наступного.

Правовою підставою винесення Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області оскаржуваного рішення від 28.03.2017 №5, стали результати проведення позапланової перевірки.

Правовою підставою проведення позапланової перевірки стало звернення депутатів та жителів мікрорайону «Індустріальний».

Водночас, суд позбавлений можливості оцінити в процесі провадження судового розгляду шляхом безпосереднього сприйняття та дослідження такий письмовий доказ - офіційне звернення депутатів та жителів мікрорайону «Індрустріальний».

Відтак, суд не може зробити висновок про достовірність тверджень відповідачів, які покладені в основу судового рішення та дати їм належну правову оцінку.

Аналіз вищенаведених приписів закону дозволяє дійти висновку, що для проведення позапланової перевірки Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області зобов'язано видати наказ про проведення її, в якому, окрім іншого, визначити уповноважених осіб, якими проводитиметься державний контроль, найменування суб'єкт господарювання щодо якого проводитимуться такі заходи, його місце знаходження та правову підставу проведення позапланової перевірки.

Лише на підставі наказу Відповідач 2 був наділений правом видачі направлення на проведення таких заходів. При цьому, відсутність направлення унеможливлює проведення вказаних заходів контролю, оскільки закон наділяє суб'єкта господарювання особливим правом - чинити законну перешкоду - не допустити уповноваженого суб'єкта до проведення перевірки.

За таких обставин, суд вважає, що твердження Позивача, на яких в процесі провадження судового судового розгляду наполіг представник Федорович В.Ю. про те, що обов'язковою умовою для правомірності проведеної перевірки є пред'явлення перед початком її проведення уповноваженій особі Позивача посадовою особою уповноваженого суб'єкта службового посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки, проведення її у присутності представника Позивача, а також надання правового вираження результатів перевірки в акті, на підставі якого у разі виявлення порушень вимог законодавства виноситься припис, складається протокол та виноситься постанова, відповідають положенням вищеописаних нормативно-правових актів.

Під час дослідження письмових доказів представник Федорович В.Ю. чітко та ствердно пояснив, що позапланова перевірка була проведена без участі представника ОК «ЖБК «Збудуй своє житло».

Зважаючи на те, що відповідачі не спростували наведених обставин своїми запереченнями, не надали суду доказів, що підтверджують протилежне, суд надає перевагу твердження Позивача та вважає, що перевірка була проведена без участі представника ОК «ЖБК «Збудуй своє житло».

Таким чином, суд робить правовий висновок, що здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у виді позапланової перевірки суб'єкта господарювання, який здійснює містобудівну та архітектурну діяльність - ОК «ЖБК «Збудуй своє житло», Управлінням державної архітектурної інспекції у Тернопільській області, вважатиметься проведеним у відповідності до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011, за умов: наявності правової підстави для проведення позапланової перевірки, видання наказу про її проведення, оформлення направлення на проведення вказаної перевірки на підставі виданного наказу, проведення вказаної перевірки уповноваженими особами суб'єкту державного контролю, які визначені наказом, пред'явлення вказаними уповноваженими особами службового посвідчення та направлення для проведення перевірки, проведення позапланової перевірки за участі представника суб'єкта щодо якого здійснюються заходи державного контролю, оформлення результатів проведення позапланової перевірки відповідними документами (акт, припис, протокол, постанова), в залежності від встановлених обставин під час її проведення, ознайомлення суб'єкта господарювання щодо якого проводилась позапланова перевірка із її результатами та складеними документами.

Лише при дотриманні всіх вищеописаних умов позапланову перевірку необхідно вважати такою, що проведена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Позаяк, із змісту статті 143 КАС України вбачається, що суд досліджує письмові докази шляхом безпосереднього їх дослідження в судовому засіданні, а відповідачами не представлено доказів на підтвердження проведення позапланової перевірки з дотримання чинного законодавства, як вказано вище, зокрема: письмових доказів підтвердження правової підстави проведення позапланової перевірки, наказу на проведення перевірки, виданного на його основі направлення, доказів проведення перевірки уповноваженими особами за участі представника Позивача, пред'явлення уповноваженими особами державного органу службового посвідчення на направлення на проведення перевірки, належним чином оформлених результатів її проведення та ознайомлення з ними Позивача, суд приходить до переконання, що позапланова перевірка ОК «ЖБК «Збудуй своє житло» проведена всупереч вимогам вищеописаного законодавства.

Таким чином, факт проведення перевірки без належної правової підстави суд уважає доведеним Позивачем та не спростованим відповідачами.

Разом з тим, вирішуючи питання про промовірність рішення Управління державної архітектурно-будівельно інспекції в Тернопільській області від 28.03.2017 №8, адміністративний суд, у відповідності до частини третьої статті 2 КАС України, суд повинен перевірити їх на відповідність принципам, що згадуються в підпунтах 1-10 цієї частини статті.

Оцінюючи вищевикладені обставини у сукупності і взаємозв'язку із описаними нормами законодавства суд вважає, що оскаржене рішення прийнято за відсутності правової підстави його винесення. До такого висновку суд приходить з урахуванням приписів частини другої статті 71 КАС України, яка вказує, що в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на те, що відповідачі у справі не спростували твердження Позивача про неправомірність оскарженого рішення суд зазначає, що хоча й Управління державної архітектурно-будівельно інспекції в Тернопільській області законом наділений приймати рішення такого виду, однак фактично прийняло рішення всупереч вимогам законодавства. Тому, його не можна визнати обґрунтованим, позаяк відсутня його правова підстава, та такого, що прийнято з урахуванням права особи на участь в процесі на його прийняття.

Відтак, суд вбачає порушення Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Тернопільській області під час прийняття оскаржуваного рішення приписів частини третьої статті 2 КАС України.

Зважаючи на викладене, суд робить висновок, що наказ Управління державної архітектурно-будівельно інспекції в Тернопільській області від 28.03.2017 №05-ОД/к, який виданий на підставі та на виконання оскаржуваного рішення не можна вважати правомірним, оскільки правова підстава його прийняття відсутня.

Разом з тим, не може залишити поза своєю увагою інші твердження Відповідача 2, які викладені ним у письмових запереченням, оскільки це суперечитиме принципу повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи та з цього приводу вказує на таке.

Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна від 02.11.2016 №72030724, земельна ділянка (кадастровий номер: :02:002:3229, площа 0,1264 га), із цільовим призначенням - будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, яка знаходиться за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, смт. Велика Березовиця, вулиця Микулинецька, 30А належить на праві користування (оренда земельної ділянки) Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Збудуй своє житло» ().

Таким чином, суд робить висновок, що Позивач являється титульним володільцем вказаної земельної ділянки, оскільки володіє такою на відповідній правовій підставі, договорі оренди.

Як слідує із декларації про початок виконання будівельних робіт поданої Позивачем, остання за формою та змістом відповідає вимогами, які вказані у Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 №747 (додаток №5).

Водночас, суд позбавлений можливості вирішити про достовірність або недостовірність даних, що містяться, за твердженнями Відповідача 2, у поданій декларації, оскільки останній не надав суду стосовно таких обставин жодних доказів.

Окрім того, Відповідач 2 в письмових запереченнях, звертає увагу суду на недотриманні Позивачем вимог, що пред'являються до технічних умов, що є складовим елементом вихідних даних, зокрема, що технічні умови на підключення до системи водопостачання та водовідведення на об'єкти будівництва за адресою: смт. Велика Березовиця, вул. Микулинецька, 30А, Тернопільського району, Тернопільської області, забудовнику будівництва ОК «ЖБК «Збудуй своє житло», КП «АКВА-СЕРВІС» не видавались.

За змістом статті 30 Закону №3038-VI , замовник вільний у виборі суб'єкта, в якого останній бажає отримати технічні умови на підключення до системи водопостачання та водовідведення.

Тому, суд вважає, що висновок Відповідача 2 щодо відсутності у Позивача технічних умови на підключення до системи водопостачання та водовідведення є передчасним, оскільки для цього необхідно з'ясувати, чи не отримував Позивач таких технічних умов у іншого суб'єкта. Наротивагу цьому, Відповідач 2 не представив суду жодних доказів, що Позивач позавсяким сумнівом порушив вимоги статтей 29-30 зазначеного Закону.

За таких обставин дана обставина вважається не доведеною суб'єктом владних повноважень.

Далі, як слідує із письмових матеріалів справи Позивачем надано затверджений наказом №6 від 26.12.2016 проект будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями соцкулькультурного призначення за адресою: вулиця Микулинецька, 30А, смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області із техніко-економічними показниками.

Водночас, Відповідачем 2 стверджується, що вказаний проект неналежно затверджений, без надання доказів допущення Позивачем будь-яких порушень.

За таких обставин, суд вважає таку обставину недоведеною належними і допустими доказами.

Суд також звертає увагу, що, інститут «самочинного будівництво», визначений статтею 376 Цивільного кодексу України, відповідно до якої житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Аналізуючи змістовне наваження наведеного визначення із встановленими фактичними обставинами справи та підтвердженими доказами, суд не може погодитись із твердженнями Відповідача 2, про наявність в діяльності Позивача ознак самочинного будівництва та здійснення правової кваліфікації його діяльності за статтею 376 ЦК України.

При цьому, суд звертає увагу сторін, що суд позбавлений можливості встановити, чи за вказаних обставин діяльність Позивача являється самочинним будівництвом, оскільки суду необхідно досліджувати інші докази, які в матеріалах справи відсутні, тому висновок суду грунтується тільки на наявних доказах, що надані стороною Позивача.

За результатами встановлених обставин та досліджених доказів суд приходить до висновку, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки (абзац третій пункт 3.1. рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України(конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію»).

Проте в ситуації, що склалась між сторонами данного принципу дотримано не було, оскільки застосування на практиці наведених вище норм законодавства не давало можливості Позивачу відокремлювати свою правомірну поведінку від протиправної, та передбачити юридичні наслідки своєї поведінки, де закон створює Позивачу, гарантії на здійснення містобудівної та архітектурної діяльності і він, Позивач, дотримуючись їх свідомо розраховував, що провадить свою діяльність у відповідності до норм, які її регламентують, доки не встановлено інше, а відповідачі, затвердивши декларацію на початок виконання будівелиних робіт, погодились із діяльністю позивача у справі, а тому останій розраховував на реалізацію наданих йому державою в особі уповноваженого органу гарантій.

Приймаючи рішеня суд, звертає увагу сторін, а зокрема, відповідачів, що в процесі з'ясування обставин справи та дослідження доказів у справі, надаючи перевагу одним твердженням перед іншими, одним доказами перед іншими, виходив із того, що згідно частини четвертої статті 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 72 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єктів владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідачами не було надано належним та допустимих доказів на підтвердження своїх законних вимог та заперечень. Не було звернуто увагу суду на необхідність витребування окремих доказів, чи наявність перешкод у їх отриманні, не було заявлено клопотань про подання додаткових доказів.

Окрім того, відповідачі не з'явились в судове засідання, а тому не скористались своїх правом заперечувати твердження Позивача та спростувати докази, що представлені стороною опонентів.

Відтак, суд знаходить, що адміністративний позов необхідно задовольнити, оскільки вважає, що обраний Позивачем спосіб захисту порушених прав та інтересів відповідає змісту праву, що порушене, діям, якими воно порушене та наслідкам завданим таким порушенням. Задовільняючи адміністративний позов суд вважає, що таке рішення відповідатиме сутності адміністративного судочинства, яке полягає у захисті прав та інтересів Позивача, як слабшої сторони суспільно-правових відносин від порушень із сторони суб'єктів, що здійснюють владно-управлінські функції.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на підставі статті 94 КАС України суд вважає, що останні, а зокрема судовий збір в розмірі 3 200 (три тисячі двісті гривень) підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області на користь Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Збудуй своє житло».

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного інспектора будівельного нагляду Запаранюк Світлани Андріївни від 28.03.2017 р. № 5.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Управління державної архітектурно-будівельної інспекціїї у Тернопільській області № 05-Д від 28.03.2017 р.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної архітектурно-будівельної інспекціїї у Тернопільській області на користь Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Збудуй своє житло" 3 200 грн. (три тисячі двісті грн.) сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства Українb/

Повний текст постанови виготовлено 04.08.2017 року.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.