Справа № 806/1103/17
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2017-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2017 року м.Житомир справа № 806/1103/17

час прийняття: 10 год. 53 хв. категорія 3.7.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Ясинська К.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного підприємця за законодавством ОСОБА_3 (Перевізник) PUHER SPEDITION Stojan Puher s.p. громадянина ОСОБА_3 Пухер Стоян до управління Укртрансбезпеки у Волинській області, третя особа: Міністерство інфраструктури України про визнання дій протиправними, визнання протиправною і скасування постанови, вирішення питання про поворот виконання постанови,

встановив:

Приватний підприємець за законодавством ОСОБА_3 (Перевізник) PUHER SPEDITION Stojan Puher s.p. громадянин ОСОБА_3 Пухер Стоян звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії управління Укртрансбезпеки у Волинській області щодо винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 0040066 від 04.04.2017;

- визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Волинській області № 0040066 від 04.04.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі дозволу на вїзд (ввезення) та рух територією України вантажного транспортного засобу у міжнародному автомобільному сполученні серії АВ №0506175, здійснював перевезення вантажним автомобілем територією України. 04.04.2017, після проведення габаритно-вагового контролю, представниками відповідача було вручено йому спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу. Стверджує, що посадовими особами не було складено жодного акту, що свідчить про порушення останнім положень Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті. Також, вважає безпідставним висновок відповідача про порушення ним статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки факт отримання позивачем дозволу серії АВ №0506175, терміном дії до 31.08.2018, вказує на відповідність транспортного засобу нормам не нижчим за Євро-2, та з урахуванням положень Протоколу засідання Змішаної словенсько-української комісії по питанням міжнародного ватажного та пасажирського сполучення від 23.11.2011, виключає необхідність наявності сертифіката відповідності транспортного засобу.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що відповідачем правомірно прийнято спірну постанову, оскільки перевізником - нерезидентом України здійснювались міжнародні перевезення вантажів без сертифікату відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватись перевезення (а.с. 45-50).

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду направив письмові пояснення, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки ОСОБА_3 про міжнародне автомобільне сполучення, ратифікованої Законом України № 323-ІV установлено, що перевізники і екіпажі транспортних засобів однієї Договірної Сторони повинні дотримуватись положень законодавства іншої Договірної Сторони. Крім того, стверджував, що жодним положенням Угоди не передбачено можливість здійснення перевізниками Договірних Сторін міжнародних перевезень вантажів без сертифікату відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки (а.с. 88-93).

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі частиною першою статті 5 Закону України "Про автомобільний транспорт", основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною 14 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року N 1567 (далі - Порядок N 1567), державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

За визначенням частини сімнадцятої статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 13 Порядку N 1567, графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Встановлено, що на підставі графіка проведення рейдових перевірок територіальними органами Укртрансбезпеки у період з 03.04.2017 по 09.04.2017, затвердженого наказом Укртрансбезпеки від 31.03.2017 № 324 (а.с. 52), управлінням Укртрансбезпеки у Волинській області видано посадовим особам направлення № 024287 від 03.04.2016 для проведення рейдової перевірки за додержанням законодавства про автомобільний транспорт на 89 км а/д Н-17 з 04.04.2017 до 09.04.2017 (а.с. 53).

04.04.2017 посадовими особами відповідача на підставі зазначеного вище направлення проведено перевірку транспортного засобу IVECO, номерний знак МВ 76-77Н, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу В3847569 належить Stojan Puher, за результатами якої складено акт АС № 0040481 від 04.04.2017 (а.с. 54).

У акті зафіксовано, що під час перевірки встановлено порушення, за яке передбачена відповідальність статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: відсутній сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки.

Відповідно до пункту 22 Порядку N 1567, у разі відмови уповноваженої особи суб'єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб'єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

У ході судового розгляду справи зясовано, що позивач відмовився від підпису акту АС № 0040481 від 04.04.2017, про що зафіксовано в акті посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Волинській області.

Встановлені обставини повністю спростовують твердження позивача про те, що посадовими особами відповідача не складався акт перевірки.

Згідно абзацу 2 пункту 25 Порядку N 1567, у разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

На виконання указаної норми та за наслідками виявленого порушення, посадовими особами відповідача прийнято постанову від 04.04.2017 № 0040066, якою стягнуто з перевізника PUHER SPEDITION Stojan Puher s.p. адміністративно-господарський штраф в розмірі 1700,00 грн (а.с. 55).

На переконання позивача, висновок відповідача про порушення ним статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт", є безпідставним та необґрунтованим.

Проте, суд не погоджується з наведеними доводами, з огляду на наступне.

Частиною пятою статті 20 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що до міжнародних перевезень пасажирів та вантажів допускаються транспортні засоби, на які є документи, що підтверджують їх відповідність вимогам щодо безпеки руху та екологічної безпеки країн, на територію яких передбачено в'їзд, ліцензія на перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та/або небезпечних відходів (тільки для транспортних засобів перевізників-резидентів), а також національні реєстраційні документи, документи стосовно страхування, номерні та розпізнавальні знаки.

Згідно зі частиною пятою статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати:

дозвіл України;

дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;

документи на вантаж.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що нерезиденти України при виконанні міжнародних перевезень вантажів зобовязані мати вичерпний перелік документів, установлених частиною пятою статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт". При цьому, відсутність сертифікату відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки допускається лише у випадку, якщо міжнародними договорами України передбачено інший документ, наявність якого виключає необхідність отримання такого сертифікату.

Відповідно до частини першої статті 6 розділу IV Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки ОСОБА_3 про міжнародне автомобільне сполучення, ратифікованої Законом України від 28 листопада 2002 року N 323-IV, перевезення вантажів, відповідно до цієї Угоди, за винятком перевезень, зазначених в статті 7 цієї Угоди, здійснюватимуться вантажними транспортними засобами з причепами або без них, або тягачами з напівпричепами на основі дозволів, які видані компетентними органами Договірних Сторін.

Так, у ході судового розгляду справи зясовано, що позивач на підставі дозволу на вїзд (ввезення) та рух територією України вантажного транспортного засобу у міжнародному автомобільному сполученні серії АВ №0506175, виданого Міністерством інфраструктури України терміном дії до 31.01.2018, здійснював перевезення вантажним автомобілем територією України.

При цьому, суд констатує, що зміст Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки ОСОБА_3 про міжнародне автомобільне сполучення, ратифікованої Законом України від 28 листопада 2002 року N 323-IV, не допускає можливість здійснення перевізниками Договірних Сторін міжнародних перевезень вантажів без сертифікату відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки.

Статтею 11 указаної Угоди регламентовано, що перевізники і екіпажі транспортних засобів однієї Договірної Сторони повинні дотримуватися положень законодавства іншої Договірної Сторони під час виконання перевезень на території останньої Договірної Сторони.

Зважаючи на те, що у позивача на момент перевірки був відсутній сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, що є порушенням статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт", суд вважає, що відповідачем правомірно застосовано до нього адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн.

У відповідності до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем під час судового розгляду справи доведено правомірність прийняття постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 04.04.2017 № 0040066.

Водночас, докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог та спростовані доводами відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача та надані пояснення його представниками під час судового розгляду є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Відмовити приватному підприємцю за законодавством ОСОБА_3 (Перевізник) PUHER SPEDITION Stojan Puher s.p. Громадянин ОСОБА_3 Пухер Стоян у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 21 серпня 2017 р.