Справа № 814/853/17
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 р. Справа № 814/853/17

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лукянчук О.В.

(у зв'язку з неприбуттям у судове засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС України)

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року по справі за адміністративним позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Електрім-2000» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Електрім-2000» про стягнення заборгованості в сумі 39 315, 14 грн., з яких 39 158, 54 грн. - сума адміністративно-господарських санкцій, 156, 60 грн. - пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у задоволенні позову Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у 2016 році вжив всіх залежних від нього заходів та виконав свій обов'язок щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та подання про це звітів, у зв'язку з чим у даному випадку відсутні ознаки правопорушення щодо невиконання відповідачем нормативу працевлаштування інвалідів, за яке настає відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

В апеляційній скарзі Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів ставиться питання про скасування судового рішення, в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною третьою та п'ятою статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Таким чином, законодавець встановив обов'язок підприємств по працевлаштуванню інвалідів, а в разі ухилення від виконання покладеного обов'язку - встановив санкції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22 січня 2016 року відповідач подав до Заводського районного центру зайнятості м. Миколаєва Звіт форми 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», в яких зазначав, про наявність 3 вакансії - інженера-проектувальника, яка може бути зайнята інвалідами, що підтверджується листом Заводського районного центру зайнятості №04-477/13 від 03 квітня 2017 року.

Також, 27 лютого 2016 року відповідач подав звітність «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за 2016 рік Фонду соціального захисту інвалідів, в якому зазначив, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу - 82, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 1, кількість інвалідів - штатних працівників, повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 3.

При цьому, відповідно до листа Заводського районного центру зайнятості м. Миколаєва №04-477/13 від 03 квітня 2017 року, у 2016 році інваліди, які б відповідали вимогам роботодавця на обліку в Заводському районному центрі зайнятості не перебували. Ця посада була запропонована безробітному ОСОБА_2 (за спеціальністю «технік-електромеханік гірничий), але йому було відмовлено у працевлаштуванні, як такому, що не відповідає кваліфікаційним вимогам роботодавця. Також, в листі зазначено, що підприємство активно співпрацює з центром зайнятості, відвідує інформаційні заходи та протягом 2016 року приймало участь у 2 заходах центру зайнятості, які були присвячені проблемам працевлаштування інвалідів (а.с.12).

Наведене свідчить, що товариством з обмеженою відповідальністю «Електрім-2000» подавалась до Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та Заводського районного центру зайнятості м. Миколаєва відповідна звітність, в яких підприємством відображено інформацію про характеристики вакансії та вимоги до претендента для укомплектування вакансій Державною службою зайнятості.

При цьому, колегія суддів зауважує на тому, що жодних доказів того, що відповідачем не виділено та не створено робочого місця для працевлаштування інвалідів Фондом соціального захисту інвалідів не надано та не доведено факту протиправної відмови у працевлаштуванні інвалідів з боку підприємства у спірний період.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 18 Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Частиною 3 ст. 18-1 Закону «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

У зв'язку з тим, що відповідач вжив усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про про стягнення заборгованості в сумі 39 315, 14 грн., з яких 39 158, 54 грн. - сума адміністративно-господарських санкцій, 156, 60 грн. - пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук'янчук