Справа № 821/1154/17
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

821/1154/17

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 р.

м. Херсон

Справа № 821/1154/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного виробничо-комерційного підприємства "Універсаль" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

встановив:

Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

07.07.2016 року ПВКП "Універсаль" подано до територіального відділу Державної служби зайнятості звітність "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", відповідно до якої ПВКП "Універсаль" має 1 вакансію на посаду слюсаря з ремонту автомобілів, 3 категорії, призначену для зайняття особами з інвалідністю. Умови праці – оптимальні, визначені, як постійна робота з 5 денним робочим тижнем. Необхідні вимоги - стаж роботи 3 роки.

Відповідно до відповіді Херсонського міського центру зайнятості, наданої на запит позивача, протягом 2016 року на ПВКП "Універсаль" видано 1 направлення особі з обмеженими фізичними можливостями на робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда за посадою "слюсар з ремонту автомобілів»" від якого особа відмовилась.

25.01.2017 року відповідачем подано до територіального відділу Державної служби зайнятості звітність "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", відповідно до якої ПВКП "Універсаль" має 1 вакансію на посаду слюсаря з ремонту автомобілів, 3 категорії, призначену для зайняття особами з інвалідністю. Умови праці – оптимальні, визначені, як постійна робота з 5 денним робочим тижнем. Необхідні вимоги - стаж роботи 3 роки.

Згідно з наданою відповідачем роздруківкою, ПВКП "Універсаль" розмістило оголошення про вільну вакансію автослюсаря у газеті "Есть работа для всех!", № 31 (501) 5 – 11 вересня 2016 року.

Зі змісту ч. 1 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі - Закон № 875-ХІІ) слідує, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст.18 Закону № 875-ХІІ).

Робочим місцем інваліда, відповідно до статті 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні", вважається місце або виробнича ділянка постійного або тимчасового знаходження особи у процесі трудової діяльності на підприємствах, установах, організаціях.

Підприємства, які використовують працю інвалідів, зобов'язані створювати для них умови праці з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії та індивідуальних програм реабілітації, вживати додаткових заходів безпеки праці, які відповідають специфічним особливостям цієї категорії працівників (ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону праці").

Пунктом 4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 року №5067-VI передбачено, зокрема, що роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

За приписами ст. 18-1 Закону № 875-ХІІ інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. У частині 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Зважаючи на те, що відповідач у 2016 році вжив всіх залежних від нього заходів та виконав свій обов'язок щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та подання про це звітів, суд вважає, що у даному випадку відсутні ознаки правопорушення щодо невиконання відповідачем нормативу працевлаштування інвалідів, за яке настає відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Суд відмічає, що обов'язок щодо пошуку працівників на такі вакансії законодавчо покладений саме на уповноважені органи, а не на підприємство.

Відповідно до ч. 2 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач надав належні докази того, що ним вжито всіх передбачених законодавством заходів для недопущення господарського правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 11, 14, 70-72, 86, 94, 128, 159-163, 167, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Відмовити Херсонському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів у задоволенні позовних вимог до приватного виробничо-комерційного підприємства "Універсаль" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 10.3.4