Справа № 804/4682/17
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2017 р. Справа № 804/4682/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., одноособово розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу
до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якому просить:
- визнати недійсним, протиправними рішення Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, яке міститься у його листі від 11.07.2017 року № 1607/29/06-17;
- зобов'язати Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України розглянути письмові звернення позивача об'єктивно, всебічно, по суті, прийняти по ним відповідні заходи та надати на них обґрунтовану відповідь;
- стягнути з Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 8000,00 грн. + по 80,00 грн. за кожен наступний день, починаючи з 20.07.2017 року, тобто, дати позову, до винесення судового рішення по справі/або усунення Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України допущених порушень законодавства, якщо це буде раніше;
- винести окрему ухвалу та направити її до Антимонопольного комітету України та правоохоронним органам щодо притягнення винних співробітників Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до відповідальності.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звертався із письмовими зверненнями від 21.02.2017 року, 06.03.2017 року, 22.03.2017 року та 04.07.2017 року до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про зобов'язання вчинити певні дії Публічним акціонерним товариством "Дніпрогаз", проте отримавши відповідь від 11.07.2017 року № 1607/29/06-17 на свої звернення, відповідно до якої вимоги зазначенні у зверненнях виконано не було. У відповіді зазначено, що захист прав окремого споживача не віднесено до компетенції органів Антимонопольного комітету України, про відсутність ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Дану відповідь позивач вважає протиправною, та такою, що порушує його права та інтереси, тому, він оскаржив її до суду.
Також, враховуючи тривалу бездіяльність, позивач зазначає, що йому завдається моральна шкода, яка зростає щодня, та зволікає до значних хвилювань, тому, позивач просить суд відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 8000,00 грн. та по 80,00 грн. щоденно, починаючи із дня подання позовної заяви до суду, або до усунення допущених порушень Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, якщо цей факт буде встановлено раніше.
03.08.2017 року позивачем через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано пояснення по суті справи, з письмовими доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог.
10.08.2017 року представник відповідача, надав письмові заперечення проти позову, відповідно до яких зазначив, що заяви позивача були розглянуті територіальним відділенням в повному обсязі у відповідності до повноважень визначених законодавством, у задоволенні позову просив відмовити.
Частиною 4 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення.
Згідно пункту 4 частини 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
ОСОБА_1 звертався 21.02.2017 року, 06.03.2017 року, 22.03.2017 року та 04.07.2017 року до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України із заявами, в яких просив, витребувати у Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" всі матеріали відносно будинку, складені після Рішення адмінколегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.05.2016 р., щодо робіт, проведених ним 11.10.2016 р., у тому числі, внесення змін в труби для відводу квартири (АДРЕСА_1), порушити повторно справу, та розглянути у найкоротший термін, належним чином та направити заявнику відповідне рішення, зобов'язати ПАТ "Дніпрогаз" у найкоротший термін привести відповідні труби у будинку в їх попередній стан, який був до 11.10.2016 р., та поновити подачу газа у квартирі (АДРЕСА_1), повернути 3202,20 грн., які зайво сплачені, вимушено, повторно, під загрозою та на інший рахунок, відповідно до статей 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», надати копії всіх матеріалів відносно його будинку, які надійшли із ПАО «Дніпрогаз» після Рішення адмінколегії від 24.05.2016 р. та ті, що будуть залучені в подальшому та добровільно відшкодувати завдану моральну шкоду.
Листом від 11.07.2017 року № 1607/29/06-17 «Про результати розгляду заяв» було зазначено, що дане звернення позивача стосується захисту його особистих прав, зазначено, що газопостачання було припинено у зв'язку з аварійною ситуацією на системі газопостачання і на теперішній час не можливо відновити подачу газу без огляду приміщень у яких знаходяться газові прилади, у зв'язку з відсутністю доступу до квартир № 22 та № 26, які знаходяться б.39/41 вул.Жуковського, м.Дніпро. Позивачем у своїх зверненнях не зазначено, які саме норми чинного законодавства порушено ПАТ «Дніпрогаз». Крім цього, відповідачем було зазначено, що обсяг документів, які позивачем запитуються, перевищує 10 сторінок формату А-4, за копіювання або друк такого обсягу документів слід сплатити 0,1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати, за виготовлення однієї сторінки, та зауважено, що інформація буде надана за умови отримання копії платіжного доручення про оплату.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Закон України "Про звернення громадян" забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Частиною 1 статті 3 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Скарга, це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про звернення громадян", звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.
У статті 8 Закону України "Про звернення громадян" міститься вичерпний перелік випадків коли звернення не розглядається, а саме звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.
Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.
Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

У відповідності до вимог статті частини 1 статті 19 Закону України "Про звернення громадян" на органи державної влади покладено обов'язок в межах своїх повноважень:

об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звертався до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України зі зверненням, які містили всі необхідні вимоги передбачені частиною 7 статті 5 Закону України "Про звернення громадян" та яке не було анонімним.

Судом встановлено, що у відповіді на звернення зазначено, що неможливість підключення газу до квартири, у якій проживає позивач, у зв'язку з неможливістю зовнішнього огляду газових приладів. На виконання зобов'язань, визначених рішенням адміністративної колегії територіального відділення від 24.05.2016 року №12/01-14/06-16 ПАТ «Дніпрогаз» надало документи, які засвідчують про виїзд 08.06.2016 року робочої групи до житлового будинку позивача з метою відновлення газопостачання, а також акт, складений представниками ПАТ «Дніпрогаз», завірений підписами незацікавлених осіб, та печаткою балансоутримувача, яким було зафіксовано відсутність вільного доступу до його квартири для проведення огляду встановленого газового обладнання та проведення опресування газопроводу, що унеможливлює пуск газу у систему.

Проте, суд бере до уваги посилання позивача на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 року по справі № 804/2049/17 відповідно до якого встановлено, що відповідно до висновку Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП від 30.12.2016 року зазначено, що в будинку № 39/41 по вул. Жуковського вимкнули газ за борги, а не у зв'язку з аварійною ситуацією.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем в порушення вимог вищезазначеної статті, не було розглянуто питання вжиття заходів щодо відновлення газопостачання квартири позивача, а також не порушено питання щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 8000,00 грн. + по 80,00 грн. за кожен наступний день, суд виходить з наступного.

Згідно пункту 3 Постанови Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. за № 4, моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з абзацем 2 пункту 5 Постанови Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. за № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом не встановлено заподіяння моральної шкоди позивачу, адже на підтвердження наявності порушення звичної душевної рівноваги позивача, наявності негативного психічного впливу, значних хвилювань, враховуючи, що позивачем доказів надано не було (медичні довідки про погіршення стану здоров'я, перелік куплених ліків щодо відновлення нервової системи тощо).

Крім цього, суд вважає необгрунтованою також суму, яку позивач оцінив у 8000,00 грн. + по 80,00 грн. за кожен наступний день. Посилання позивача на те, що розмір моральної шкоди встановлюється до внутрішнього переконання особи не може бути обґрунтованим та належним фактом.

Суд звертає увагу, що позивач заявивши вимогу про стягнення моральної шкоди посилався на відсутність газопостачання в своєму мешканні та пов'язував свої моральні страждання саме з фактом відсутності газопостачання, а не з протиправними діями Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо не розгляду його звернень, тому, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про винесення окремої ухвали та направлення її до Антимонопольного комітету України щодо притягнення винних співробітників Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до відповідальності за протиправні дії, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд зазначає, що зобов'язання винесення судом ухвал не відповідає приписам частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено перелік вимог, які може містити адміністративний позов.

У разі необхідності, на власний розсуд, та за внутрішнім переконанням суд наділений повноваженнями щодо реагування на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що винесення окремої ухвали є правом суду, а не обов'язком, тому, у цій частині позовні вимоги задоволенню також не підлягають.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 69-72, 158 - 163, 166, 186, 183-2, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, яка виразилась у не повному розгляді заяв ОСОБА_1 від 21.02.2017 року, 06.03.2017 року, 22.03.2017 року, 04.07.2017 року по суті звернення та міститься у листі від 11.07.2017 року.

Зобов'язати Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України повно та всебічно розглянути заяви ОСОБА_1 від 21.02.2017 року, 06.03.2017 року, 22.03.2017 року, 04.07.2017 року та надати на них обґрунтовану відповідь, згідно вимог чинного законодавства України.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в апеляційної скарги у порядок та у строки, встановлені ст. 183-2, ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова, прийнята у скорочену провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Постанова не набрала законної сили станом на 17.08.2017 року Помічник судді З оригіналом згідно Помічник судді М.В. Дєєв