Справа № 316/193/13- а
Суддя: Куценко М. О.
Дата ухвалення: 2013-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/193/13- а
Провадження № 2-а/316/21/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2013 м.Енергодар

Енергодарський міський суд

Запорізької області у складі:

головуючого: Куценка М.О.,

при секретарі: Степаненко Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного державного інспектора праці ТДІзПП ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №08-04-0020/003 від 09.01.2013 року.

В обґрунтування свої вимог позивач зазначив, що 09.01.2013 року відповідачем відносно позивача винесена постанова № 08-04-0020/003 про накладення адміністративного стягнення відповідно до статті 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення за невиконання припису відповідача № 08-04-0020-0723 від 09.10.2012 року. Вважає оскаржувану постанову незаконною. Зазначає, що всупереч вимогам ст. 283 КУпАП в постанові № 08-04-0020/003 від 09.01.2013 року викладені обставини, які не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, згідно описової частини постанови встановлено, що нею не виконано припис відповідача № 08-04-0020-0723 від 09.10.2012 року. Відповідно до припису встановлено до 09.11.2012 року усунути порушення ч.ч. 1, 3 ст. 32 КЗпП України та ст. 25 Закону України «Про загальну освіту». Проте у ході перевірки, яка проводилася відповідачем не прийнято до уваги, що викладач музики ОСОБА_3 25.05.2012 року та 29.08.2012 року повторно попереджувалася про скорочення педагогічно навантаження, відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про загальну освіту» розподіл педагогічного навантаження затверджено 01.09.2012 року начальником управління освіти Енергодарської міської ради. Відповідно до рішення Енергодарського міського суду від 27.12.2012 року по справі 0807/4355/12 порушень ст.. 32 КЗпП України у діях позивача не встановлено, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрите у звязку із відсутністю події адміністративного правопорушення. Вказує, що при проведенні перевірки відповідачем не в повному обсязі встановлено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи по суті, та станом на момент винесення відповідачем припису № 08-04-0020-0723 від 09.10.2012 року вже були вжиті заходи щодо попередження ОСОБА_3 про зміну педагогічного навантаження та затвердження зазначеного педагогічного навантаження відповідним органом управління освіти, жодних підстав для притягнення до відповідальності за невиконання припису № 08-04-0020-0723 від 09.10.2012 року немає.

Позивач та її представник в судове засідання не зявились, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач, про час і дату судового засідання повідомлений своєчасно належним чином до суду не з'явився, причину неявки не повідомив, свою думку щодо позовних вимог не висловив. З врахуванням положень ст. 171-2 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутністю відповідача.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч. 1ст. 2 КАС України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових правовідносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Згідно до ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р., відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини відзначив, що «справедливий строк розгляду справи» повинен визначатися складністю справи, а також поведінкою сторін та судів. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 встановлено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи це складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає в разі нерегулярного призначення судових засідань, невжиття судом заходів для дисциплінування сторін у справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд приходить до наступного.

Згідно вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 09.01.2013 року відповідачем відносно позивача винесено постанову №08-04-0020/003 по справі про адміністративне правопорушення за невиконання припису.

Вказаною постановою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого 188-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Згідно ст.283 КУпАП орган (посадова особа), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

В порушення зазначеної норми, оскаржена постанова фактично не містить відомостей про особу відносно якої розглядається справа, опису обставин встановлених при розгляді справи, оскільки мотивувальна частина постанови лише вказує на невиконання припису №08-04-0020/0723, без посилання на інші докази, досліджені під час розгляду справи на підставі яких зроблено висновок про винуватість особи у вчиненому правопорушенні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, вивченням матеріалів справи встановлено, що копія оскаржуваної постанови не вручена позивачу при розгляді справи.

У відповідності до положень ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до відповідальності.

При розгляді справи особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються її права і обовязки, що як вбачається з оскаржуваної постанови не було зроблено.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень КУпАП на особу, яку звинувачують у скоєнні правопорушення не покладається обовязок доказування, цей обовязок покладається на органи та посадових осіб, які складають протокол та розглядають справу. Це право особи закріплено у ст. 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи за їх сукупністю, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України передбачено, що при розгляді справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкту владних повноважень обовязок саме відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, який у відповідності до ч.4 вказаної статті повинен надати суду всі наявні у нього документи чи матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Однак, відповідач в судове засідання не зявився, не надав доказів правомірності своїх дій та не спростував доводи позивача.

На підставі вищевикладеного,суд приходить до висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 122, 277, 268 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 11, 69-71, 94, 128, 158-164, 86 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії №08-04-0020/003 від 09.01.2013 року про накладення адміністративного стягнення відповідно до статті 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення на ОСОБА_1, винесену головним державним інспектором праці ТДІзПП у Запорізькій області ОСОБА_2, скасувати.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Куценко