Справа № 720/575/17
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 720/575/17

Головуючий у 1-й інстанції: Вівчар Г.А.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

15 серпня 2017 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Інспектора патрульної поліції 4-ї роти батальйону ЧПП в м. Чернівці Баришевського Андрія Михайловича (далі - відповідач), третя особа Управління патрульної поліції у м.Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - третя особа) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в квітні 2017 року звернувся до Новоселицького районного суду Чернівецької області з адміністративним позовом в якому просив: скасувати постанову інспектора патрульної поліції 4-ї роти батальйону ЧПП лейтенанта поліції Баришевського А.М. серії АР №089386 від 02.04.2016 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за п. 2.1 г ПДР України.

Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23.05.2017 позов задоволено повністю.

Скасовано постанову інспектора патрульної поліції четвертої роти батальйону ЧПП лейтенанта поліції Баришевського А.М. від 02.04.2017серії АР № 089386 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Понесені судові витрати в сумі 640 грн. стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.04.2017 інспектором патрульної поліції четвертої роти батальйону ЧПП лейтенанта поліції Баришевський А.М. відносно позивача ОСОБА_2 винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у відповідності до ст.36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до змісту вказаної постанови 02.04.2017 близько 14 годині 40 хвилин по вул. Калинівська в м. Чернівці, позивач - водій транспортного засобу "Део Ланос" державний реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив стоянку на газоні, а при перевірці документів було встановлено відсутність полюса обов'язкового страхування наземних транспортних засобів.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності вчинених дій та прийнятих рішень.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII ) вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У відповідності до п. 1.10. ПДР :

зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Пунктом 15.1 ПДР України передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до пп. "є" п. 15.10 ПДР стоянка на газонах забороняється.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, автоматичну фото - і відеотехніку.

При цьому, з відеозапису правопорушення, зафіксованого нагрудною відеокамерою працівника поліції вбачається, що транспортний засіб "Део Ланос" д.р.н. НОМЕР_1 знаходився на газоні. Згідно вказаного відеозапису, позивач, відповідаючи на питання працівника поліції підтвердив, що він є водієм вказаного автомобіля і здійснив стоянку на газоні. Вказане вбачається з самого початку відеозапису коли працівний поліції задавав питання.

Таким чином, послідуючі доводи позивача про те, що не він здійснив стоянку транспортного засобу "Део Ланос" д.р.н. НОМЕР_1 на газоні і не він водій вказаного транспортного засобу спростовуються наявним в справі відеодоказом з перших хвилин спілкування поліцейського з позивачем.

Разом з тим, з вказаного відеозапису також вбачається , що під час перевірки документів працівником поліції, позивач не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив ПДР п.2.1

Відповідно до ст.16 Закону № 3353-XII , водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст.53 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV, посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Підпунктом "ґ" п. 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно підпункту "а" п. 2.4 ПДР, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно із ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які колегія суддів вважає належними та допустимими та які безперечно свідчать про порушення позивачем ПДР.

При цьому, доводи позивача щодо незаконності винесення оскаржуваної постанови без складення протоколу безпідставні, оскільки, відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративного правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Пунктом 4. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зазначено, що зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2 частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1 частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до положень статей 222, 258 та 276 КУпАП посадовою особою відповідача правомірно прийнято рішення про розгляд вказаного адміністративного правопорушення на місці вчинення.

Посилання позивача та суду першої інстанції на Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 по справі №5-рп/2015, в якому наданні висновки стосовно того, що положення частини першої статті 276 КУпАП яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення апеляційний суд вважає безпідставними оскільки в спірних правовідносинах дане рішення не відноситься до ст. 258 КУпАП та не тлумачить її з урахуванням змін, що відбулися в Кодексі після прийняття такого рішення.

Таким чином, посадовою особою відповідача, дотримано адміністративної процедури притягнення позивача до відповідальності, розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення у відповідності до положень ст. 256 КУпАП та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини , на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків передбачених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає, що відповідач виконав обов'язок, покладений на нього ч. 2 ст. 71 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач при винесенні постанови серії АР №089386 від 02.04.2017 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 та накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Крім того апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції вирішуючи питання розподілу судових витрат, безпідставно стягнув їх на користь позивача з державного бюджету, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа (а не з державного бюджету).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Частиною 4 ст. 288 КУпАП встановлено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити повністю.

Постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 травня 2017 року - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.