Справа № 826/17146/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 серпня 2017 року № 826/17146/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Патріцької Альони Павлівни, Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, Департаменту державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи: Дочірнє підприємство «Автомобіліст» відкритого акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13062», Відкрите акціонерне товариство «Київське автотранспортне підприємство 13062», Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний офісно-готельний центр», Публічне акціонерне товариство «Асвіо Банк» про скасування рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1, позивач) з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Патріцької Альони Павлівни (далі також - державний реєстратор, нотаріус, відповідач-1) Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі також - відповідач-2), треті особи: Дочірнє підприємство «Автомобіліст» відкритого акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13062» (далі також - ДП «Автомобіліст» ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062», третя особа-1), відкрите акціонерне товариство «Київське автотранспортне підприємство 13062» (далі також - ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062», третя особа-2), товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний офісно-готельний центр» (далі також - ТОВ «Міжнародний офісно-готельний центр», третя особа-3), публічне акціонерне товариство «Асвіо Банк» (далі також - ПАТ «Асвіо Банк», третя особа-4) в якому позивач просив:

- скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петріцької А.П. від 13 серпня 2016 року про реєстрацію права власності за третьою особою-1 на групу нежитлових приміщень № 1, загальною площею 1 549, 3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петріцької А.П. від 13 серпня 2016 року про реєстрацію права власності за третьою особою-1 на групу нежитлових приміщень № 2, загальною площею 75, 5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петріцької А.П. від 13 серпня 2016 року про реєстрацію права власності за третьою особою-1 на групу нежитлових приміщень № 3, загальною площею 813, 2 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петріцької А.П. від 13 серпня 2016 року про реєстрацію права власності за третьою особою-1 на групу нежитлових приміщень № 4, загальною площею 2 465, 3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шляхом проведення вказаної державної реєстрації поділу гуртожитку по вул. Виборзькій, 75/79, на окремі нежитлові приміщення було протиправно змінено їх призначення з житлових приміщень на нежитлові.

Крім того, позивач зазначає, що реєстраційні дії вчинялись в порушення законодавчо встановленого мораторію на відчуження гуртожитків які увійшли до статутних фондів акціонерних чи колективних підприємств, створених у процесі приватизації чи корпоратизації.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представники відповідачів заперечували щодо задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Під час розгляду справи в судовому засіданні 04 липня 2017 року суд, на підставі приписів статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), перейшов до її розгляду в подальшому у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають фактичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок від 14 жовтня 1997 року, власником гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, було визначено ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062».

На підставі наказу № 87 від 19 травня 2000 року, виданого ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062», було вирішено створити ДП «Автомобіліст» ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062» на базі майна (в тому числі будинку гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1) та інших активів третьої особи-2.

Передача такого майна у власність ДП «Автомобіліст» ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062» підтверджується актом передачі від 25 травня 2000 року.

13 серпня 2016 року відповідачем-1 були прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділів), відповідно до яких за третьою особою-1 була проведена державна реєстрація наступного майна:

- група нежитлових приміщень № 1, загальною площею 1 549, 3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- група нежитлових приміщень № 2, загальною площею 75, 5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- група нежитлових приміщень № 3, загальною площею 813, 2 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- групу житлових приміщень № 4, загальною площею 2 465, 3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Реєстрація таких об'єктів здійснювалась шляхом поділу об'єкту, а саме будівлі гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що перебувало у власності ДП «Автомобіліст» ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 вказаного Закону визначені повноваження органу державної реєстрації права саме встановлено, що орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації, забезпечує ведення Державного реєстру прав; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна, формування та ведення реєстраційних справ, здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з вимогами ч. 2 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 52 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу (у тому числі у результаті виділення окремого об'єкта нерухомого майна із складу об'єкта нерухомого майна, що складається з двох або більше об'єктів), виділу частки або об'єднання кількох об'єктів, подаються:

1) документ, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна до його поділу, виділу частки чи об'єднання (крім випадків, коли право власності на такий об'єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли державна реєстрація права власності проводиться на підставі договорів про поділ спільного майна або про виділ частки в натурі);

2) технічний паспорт на новостворений об'єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння новоствореному об'єкту нерухомого майна окремої адреси (крім випадків, коли присвоєння окремої адреси новоствореному об'єкту нерухомого майна не передбачається);

4) письмова згода всіх співвласників (у разі, коли поділ, виділ частки або об'єднання здійснюється щодо майна, що перебуває у спільній власності).

Як вбачається з матеріалів справи, для державної реєстрації зазначених вище об'єктів було подано наступний перелік документів:

- заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

- свідоцтво про право власності на жилий будинок, видане 14 жовтня 1997 року;

- державний акт на право постійного користування землею ІІ-КВ № 004135 від 02 вересня 1999 року;

- наказ № 87 від 19 травня 2000 року, виданий ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062» про передачу майна на баланс третьої особи-1;

- акт передачі від 25 травня 2000 року, відповідно до якого гуртожиток у м. Києві по вул. Виборзькій, 75/79, передано на баланс третьої особи-1;

- довідка № 42 від 10 серпня 2016 року, що підтверджує перебування гуртожитку у м. Києві по вул. Виборзькій, 75/79 на балансі третьої особи-1;

- протокол Загальних зборів акціонерів ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062» від 06 квітня 2000 року, яким, зокрема вирішено створити третю особу-1 на базі майна ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062»;

- протокол № 3 засідання спостережної ради ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062» від 05 серпня 2016 року, яким погоджено поділ об'єкту нерухомого майна, за адресою АДРЕСА_1, за третьою особою-1;

- виписка з ЄДР на третю особу-1;

- наказ № 4-к від 28 липня 2016 року про обрання ОСОБА_4 на посаду директора третьої особи-1;

- статут ДП «Автомобіліст» ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062»;

- висновок щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна від 05 серпня 2016 року, виданий ТОВ «Бюро технічної інвентаризації регіональне»;

- технічні паспорти на групу нежитлових приміщень №№ 1, 2, 3 та на групу житлових приміщень № 4 від 05 серпня 2016 року;

- довідка про присвоєння адрес групі нежитлових приміщень №№ 1, 2, 3 та групі житлових приміщень № 4 від 11 травня 2016 року;

- кваліфікаційний сертифікат АЕ 002318 від 13 травня 2013 року, виданий Атестаційною архітектурно-будівельною комісією.

- квитанції на сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелік документів, які мають бути подані державному реєстратору для вчинення певної реєстраційної дії є вичерпним.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що заявником були надані усі необхідні документи для державної реєстрації права на нерухоме майно за третьою особою-1.

Необхідно зазначити, що випадки, за яких подані до державного реєстратора документи можуть бути залишені без розгляду або державним реєстратором може бути відмовлено у державній реєстрації прав також чітко визначені на рівні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку.

Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно ж вимог ч. 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор:

1) встановлює відповідність встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

- відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

- відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

У відповідності до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації;

6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником;

8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено виключний перелік підстав відмови в державній реєстрації. Передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Отже, з урахуванням того, що третьою особою-1 було подано державному реєстратору повний та належно оформлений пакет документів, який вимагається Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком для вчинення відповідної реєстраційної дії, та з огляду на те, що законодавство заборонено відмовляти в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, у відповідача-1, як у державного реєстратора, не було правових підстав для такої відмови.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лите на виконання вимог закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та визначених законом обов'язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Отже, відповідач-1, як суб'єкт владних повноважень, не мав можливості самостійно визначати порядок здійснення поділу нерухомого майна та не мав жодних підстав для того, щоб вимагати від представника ДП «Автомобіліст» ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062» документи, не передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядом.

Щодо доводів позивача про те, що нотаріусом було здійснено переведення об'єкту нерухомості з житлового фонду в нежитловий, суд вважає їх необґрунтованими з огляду на те, що ДП «Автомобіліст» ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062» звернулось до відповідача-1 із заявою про державну реєстрацію права власності, яка була здійснена в межах документів, наданих нотаріусу третьою особою-1 і які, як було встановлено вище, відповідають вимогам законодавства. Відповідно, всі дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були правомірно занесені відповідачем-1 виходячи з наданих йому для державної реєстрації відомостей.

При цьому, жодних заяв про переведення житлового фонду об'єкта нерухомості в нежитловий, до нотаріуса, як до державного реєстратора, подано не було.

Крім того, суд звертає увагу, що наявність дозволу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держаної адміністрації) на переведення житлового приміщення у нежитлове, який передбачений Положенням про порядок переведення житлових приміщень (житлових будинків) у нежитлові у місті Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 23 липня 2015 року № 781/1645, на необхідності отримання третьою особо-1 якого наголошує позивач, не є правовою умовою здійснення державної реєстрації поділу майна згідно вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку.

Відповідно, відповідач-1 позбавлений права вимагати такий документ при здійсненні державної реєстрації, та відмовляти у її проведенні за його відсутності.

Таким чином, суд вважає безпідставними протилежні доводи позивача.

Щодо твердження ОСОБА_1 про виведення гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, на підставі проведеної реєстрації з-під мораторію, що передбачений п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», з метою захисту житлових прав мешканців гуртожитків, недопущення їх незаконного виселення із займаних ними на визначених цим Законом правових підставах жилих приміщень, недопущення відчуження гуртожитків, що будувалися за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) за загальнодержавні кошти, запроваджується мораторій на виселення з гуртожитків мешканців (крім виселення мешканців гуртожитків за рішенням суду) та відчуження (крім передачі у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад відповідно до цього Закону) гуртожитків, що перебувають у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, організацій, установ незалежно від форми власності або увійшли до статутних фондів чи капіталів акціонерних чи колективних товариств (організацій), створених у процесі приватизації чи корпоратизації (у тому числі тих, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб), протягом строку реалізації Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад на 2017-2021 роки.

Водночас, оскаржувані в межах розгляду даної адміністративної справи рішення державного реєстратора не свідчать про вчинення будь-яких дій щодо відчуження гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, а тому наведені вимоги п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не підлягають до застосування до спірних правовідносин.

Беручи до уваги встановлені вище обставини та відповідні їм положення законодавства, суд приходить до висновку про те, що рішення державного реєстратора від 13 серпня 2016 року про реєстрацію права власності за ДП «Автомобіліст» ВАТ «Київське транспортне підприємство 13062» на групи приміщень є законними, підстави для їх скасування них рішень відсутні, а тому, відповідно, суд не вбачає правових підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 128, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Патріцької Альони Павлівни, Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи: дочірнє підприємство «Автомобіліст» відкритого акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13062», відкрите акціонерне товариство «Київське автотранспортне підприємство 13062», товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний офісно-готельний центр», публічне акціонерне товариство «Асвіо Банк», про скасування рішень - відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов