Справа № 275/391/17
Суддя: Руденко В. О.
Дата ухвалення: 2017-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БРУСИЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________
Справа № 275/391/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2017 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Руденка В.О.,

за участю секретаря судового засідання Довгаленко О.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання прийняти розпорядження про передачу земельної ділянки в оренду та про зобовязання укласти договір оренди земельної ділянки, ВСТАНОВИВ:

Позиція позивача

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, вимагав визнати протиправною бездіяльність Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області щодо неприйняття розпорядження за його заявою від 19.04.2017 року, про зобовязання прийняти розпорядження про передачу земельної ділянки в оренду та про зобовязання укласти договір оренди земельної ділянки площею 331,9416 га.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позові та, надаючи усні пояснення в судовому засіданні, пояснив, що згідно розпорядження Брусилівської районної державної адміністрації від 14.04.2010 р. №108 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, йому надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 320 га для передачі в оренду строком на 49 років для ведення фермерського господарства за рахунок земель запасу та резерву, що розташовані за межами населених пунктів Озерської сільської ради.

Проте він не замовляв виготовлення проекту землеустрою на підставі цього розпорядження, оскільки мав сумніви у компетентності райдержадміністрації щодо видачі такого дозволу. У подальшому земельні ділянки на території Озерської сільської ради Брусилівського району були розподілені іншим особам, а йому протиправно не було надано дозволу на розроблення проекту землеустрою. В теперішній час він вирішив все ж отримати земельну ділянку на підставі вищеозначеного розпорядження і тому 19.04.2017 року звернувся до відповідача з відповідною заявою, вимагаючи укласти з ним договір оренди земельної ділянки.

Він сам не замовляв і не виготовлював проекту землеустрою на підставі вищевказаного ним розпорядження №108, оскільки вважає, що по всіх землях Озерської сільської ради вже такі проекти виготовлені і земельні ділянки сформовані. Тому він вимагає одразу прийняті відповідне розпорядження та укласти з ним договір оренди.

Відповідач Брусилівська районна державна адміністрація відповіла йому відмовою простим листом від 15.05.2017 року, з посиланням на відсутність в архіві адміністрації такого розпорядження, яке він продав від 14.04.2010 року №108 та повідомила про звернення до правоохоронних органів з приводу перевірки ознак підроблення документів.

Зважаючи на те, що в нього є справжня дійсна копія розпорядження відповідача, якою йому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, він вирішив звернутись до суду з вищенаведеними позовними вимогами.

Позиція відповідача

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову, у письмових та усних запереченнях зазначив, що Брусилівська районна державна адміністрація згідно ч.3 ст.122 ЗК України, на теперішній час не є орендодавцем земельних ділянок сільськогосподарського призначення поза межами населених пунктів, а такі повноваження передані законодавством до органів Держгеокадастру.

Крім того, подане позивачем ОСОБА_3 №10 від 14.04.2010 р. містить ознаки підроблення, оскільки не відповідає за змістом архівному розпорядженню №108, яке має іншу дату. З цього приводу райдержадміністрація звернулась до правоохоронних органів, де відкрите кримінальне провадження, яке наразі триває і до його вирішення відповідач не може вирішити питання позивача, поставлене у його заяві від 19.04.2017 р.

Нормативно-правові акти

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт сьомий частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК) передбачено, що суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК орган місцевого самоврядування та орган державної влади при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Відповідно до частин першої статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частин першої, третьої статті 124 ЗК передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 123 ЗК надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації (частина друга статті 123 ЗК).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина третя статті 123 ЗК).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 ЗК).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (частина дев'ята статті 123 ЗК).

Правову позицію стосовно розгляду справ такої категорії (набуття права власності/користування на земельну ділянку на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади) неодноразово висловлював Верховний Суд України, зокрема у постанові від 6 жовтня 2015 року (справа № 21-1306а15), від 11 жовтня 2016 року (справа №816/4340/14). Суть цієї правової позиції полягає у тому, що у питанні прийняття суб'єктом владних повноважень ненормативного акта, що застосовується одноразово і після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання, а також з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про укладання договору оренди), позов, предметом якого є таке рішення суб'єкта владних повноважень має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Оцінка суду

Предметом позовних вимог у цій справі є оскарження бездіяльності відповідача субєкта земельних відносин, щодо не виділення земельної ділянки державної власності в оренду позивачу.

Зважаючи на наведені вище положення закону, а також правозастосовну практику Верховного Суду України суд дійшов висновку, що оскільки позовні вимог стосуються виникнення речових прав на земельну ділянку, спір щодо ініціювання, укладення договору оренди та винесення відповідного розпорядження про це має вирішуватися у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1.Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання прийняти розпорядження про передачу земельної ділянки в оренду та про зобовязання укласти договір оренди земельної ділянки закрити.

2.Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя В. Руденко