Справа № П/811/805/17
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" серпня 2017 р. справа № П/811/805/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі №П/811/805/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 03.05.2017 року звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому просила:

- визнати протиправною відмову відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель ФГ «ОСОБА_3» у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на території Дружелюбівської сільради Добровеличківського району Кіровоградської області, викладену в листі від 20.03.2017 року за №П-3228/0-3113/0/6-17;

- зобов'язати відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель ФГ «ОСОБА_3» у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на території Дружелюбівської сільради Добровеличківського району Кіровоградської області, орієнтовний розмір - 5,91 умовних кадастрових гектарів.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства «ОСОБА_3» у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, викладену в листі від 20.03.2017 року за № П-3228/0-3113/0/6-17.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 24.02.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства «ОСОБА_3» у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, орієнтовний розмір - 5,91 умовних кадастрових гектарів.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, якою просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач також не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, якою просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від відповідача до суду надійшло клопотання, в якому він просив розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору оренди 2012 року ОСОБА_3 надана в строкове платне користування земельна ділянка с/господарського призначення для ведення фермерського господарства загальною площею 35,70 га, із земель на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с.16-18).

В подальшому ОСОБА_3 створив та зареєстрував фермерське господарство «ОСОБА_3», яке використовує на правах оренди його засновника вищевказану земельну ділянку площею 35,70 га на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

Згідно із п. 1.2 ста туту ФГ «ОСОБА_3» членом фермерського господарства, серед інших, є також ОСОБА_2 (а.с.25-зворіт).

16.02.2017 року загальними зборами ФГ «ОСОБА_3», оформленими протоколом №1, прийнято рішення про розпаювання зазначеної вище земельної ділянки розташованої на Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, площею 35,70 га, між його членами у розмірі земельної частки (паю), в рівновеликих частинах.

З метою отримання у власність земельної ділянки ОСОБА_2 24.02.2017 року звернулась до Головного управління Держгокадастру у Кіровоградській області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства «ОСОБА_3» у розмірі земельної частки (паю) члена с/г підприємства на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с.10).

При цьому ОСОБА_2 надала до заяви, зокрема:

- статут ФГ «ОСОБА_3», який підтверджує її членство у вказаному господарстві (а.с.25-зворіт),

- копію договору оренди землі від 2012 року між Добровеличківською районною держадміністрацією (орендодавець) та ОСОБА_3 (орендар) про платне користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення (сади) загальною площею 35,70 га (а.с.16-18);

- копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_1 площею 35,70 га із зазначенням форми власності - державна (а.с.20);

- заяву голови господарства ОСОБА_3 від 24.02.2017 року, якою останній погоджує передачу у приватну власність членам фермерського господарства наданих йому в оренду земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) члена с/г підприємства, розташованого на території відповідної сільської ради (а.с.24),

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області листом №П-3228/0-3113/0/6-17 від 20.03.2017 року повідомило ОСОБА_2 з посиланням на ст.12 Земельного кодексу України про відсутність підстав для надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою через відсутність інформації стосовно позиції органу місцевого самоврядування у питанні розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності (а.с.33).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач оскаржила його до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частин 1, 2, п.«а» ч.3 ст.22 Земельного кодексу України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України, визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У спірних правовідносинах, з огляду на Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15 та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 лютого 2015 року №14, таким органом є відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Держгеокадастр України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.

Пунктом 13 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області передбачено, що Головне управління розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Кіровоградської області.

Частиною 3 статті 123 Земельного Кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно із частиною 1 статті 13 Закону України «Про фермерське господарство» члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Частина 2 статті 13 Закону України «Про фермерське господарство» передбачає, що членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Відповідно до вимог частини 1 статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу

Як встановлено судом, позивач в даному випадку звернулась до відповідача з клопотаннями саме в порядку ст.118 ЗК України про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства «ОСОБА_3» у розмірі земельної частки (паю) члена с/г підприємства на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

Згідно з ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проте, за результатами розгляду такої заяви відповідачем позивачу був направлений лише лист щодо розгляду її заяви, без прийняття будь-якого рішення.

Крім того, у відповіді за №П-3228/0-3113/0/6-17 від 20.03.2017 року відповідач повідомив ОСОБА_2 з посиланням на ст.12 Земельного кодексу України про відсутність підстав для надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою через відсутність інформації стосовно позиції органу місцевого самоврядування у питанні розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності (а.с.33).

Щодо вказаних посилань відповідача в листі позивачу та в апеляційній скарзі

стосовно відсутності інформації щодо позиції органу місцевого самоврядування у питанні розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності, колегія суддів вважає звернути увагу на таке.

Статтею 21 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» передбачено, що Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина.

Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Колегія суддів зазначає, що віце-прем'єр-міністром - Міністром регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України надано Держземагентству України відповідне доручення від 08.10.2014 року №37732/0/1-14, в якому зазначено про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні.

На виконання вказаного доручення Держземагентством України прийнято наказ від 15.10.2014 року №328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року», зокрема - рішення колегії Держземагентства України №2/1 «Про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності» (далі по тексту - рішення №2/1) , яким запроваджено з 15.10.2014 року обов'язкове врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до п.2 рішення №2/1 начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м.Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014 року, забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування.

Відповідно до пп.2.3 п.2 рішення колегії Держземагентства України №2/1, у разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема ч.7 ст.118 та ч.3 ст.123 Земельного кодексу України відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання.

Проте, з листа відповідача не вбачається, чи надсилало Головне Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відповідному органу місцевого самоврядування запит про висловлення позиції щодо можливості надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначена нею земельна ділянка можуть бути передана у власність.

Таким чином, доводи позивача щодо протиправності відмови ГУ Держгеокадастру підтверджені під час апеляційного розгляду, оскільки клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства «ОСОБА_3» у розмірі земельної частки (паю) члена с/г підприємства на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області розглянуто не в порядку встановленому Земельним Кодексом України, тобто фактично відповідачем не розглянуто та рішення на підставі ч.7 ст. 118 ЗК України - не прийняте.

Відповідь ГУ Держгеокадастру, викладена в листі за №П-3228/0-3113/0/6-17 від 20.03.2017 року не містить вмотивованої відмови в задоволенні заяви позивача.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовна вимога ОСОБА_2 про визнання протиправною відмови ГУ Держгеокадастру, викладеної в листі від 20.03.2017, у наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що позовна вимога про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою задоволенню не підлягає, оскільки адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки його дій та рішень.

У зв'язку з вищевикладеним, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача буде зобов'язання відповідача повторно розглянути подану нею заяву з урахуванням висновків суду, та з прийняттям рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою зазначеної площі або про мотивовану відмову з дотриманням вимог Земельного кодексу України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі № П/811/805/17 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі № П/811/805/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва