Справа № 826/3926/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/3926/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 серпня 2017 року № 826/3926/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Прем’єр-Ліга» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, зобов’язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Прем’єр-Ліга» (надалі – позивач або ТОВ «Прем’єр-Ліга») з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі – відповідач або ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить:

- скасувати податкову вимогу від 01.11.2016 року №9139-17;

В судовому засіданні 11.07.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач явку свого представника у відповідне судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, та попередньо подав до суду письмові заперечення проти позову. В тексті своїх заперечень відповідач вказує на наявність станом на 26.06.2017 року за даними інтегрованої картки платника податків ТОВ «Прем'єр - Ліга» з акцизного податку з реалізації суб’єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів обліковується борг у розмірі 103 899,00 грн. У зв’язку з наявністю в інтегрованій картці товариства податкового боргу з названого податку у вказаному розмірі, що виник через несплату платником податків самостійно задекларованих податкових зобов’язань за жовтень 2016 року, ДПІ відповідно до вимог п. 59.1 ст. 59, п. 88.1 ст. 88 Податкового кодексу України направила позивачу оспорювані податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту – КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання суд, керуючись ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

01.11.2016 року відповідач сформував податкову вимогу №9139-17, згідно якої станом на 31.10.2016 року за ТОВ «Прем’єр-Ліга» обліковується податковий борг з акцизного податку з реалізації суб’єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами на суму 103 899,00 грн. (основний платіж).

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017 року набрала законної сили в день її проголошення, тобто, 30.03.2017 року. У свою чергу, за приписами ч. 1 і 3 ст. 254 КАС України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після, зокрема, після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі по тексту – ПК України), податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковим боргом, вважається сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У свою чергу в розумінні пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків – це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Визначення терміну «податкове зобов?язання» наведене у пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За загальним правилом платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 цього Кодексу).

За змістом ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З контексту наведених норм права вбачається, що податкова вимога формується виключно у зв’язку з несплатою платником податків у встановлений законом строк узгодженої суми грошового зобов’язання, що набула статусу податкового боргу.

За правилами п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

При цьому, облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів і платежів (в тому числі сплачених несвоєчасно) здійснюється контролюючим органом в інтегрованій картці платників, що відкривається за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками.

Пунктом 1 розд. ІІ Порядку №422 встановлено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

В ІКП на дату проведення кожної облікової операції підбиваються підсумки за всіма її графами.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відомості про нараховані та сплачені податкові платежі, формування податкового боргу мають відображатися в інтегрованій картці платника з відповідного податку.

Відповідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ч. 1 ст. 70 цього ж Кодексу).

В силу ч. 2 ст. 71 КАС України, у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування у спорі покладається на відповідача-суб'єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій чи законність прийнятих рішень.

Як зазначає Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалі від 08.02.2017 року у справі №2а/2370/4787/12, відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В ході судового розгляду справи відповідач (суб’єкт владних повноважень) всупереч наведених процесуальних норм без поважних причин не надав суду жодні документальні докази на підтвердження розміру та порядку формування податкового боргу позивача, що зафіксований податковою вимогою від 01.11.2016 року №9139-17 (зокрема, засвідчений витяг з інтегрованої картки платника з відповідного податку за період формування суми податкового боргу в сумі 103 899 грн., документи, що стали підставою для утворення несплачених сум узгоджених грошових зобов’язань).

Також відповідач не спростував жодними належними документальними доказами посилання позивача про те, що утворення станом на 31.10.2016 року в інтегрованій картці платника податку (позивача) суми податкового боргу у вказаному вище розмірі зумовлено виключно з фактом не проведення ДПІ відомостей про сплату ТОВ «Прем’єр-Ліга» акцизного податку за попередній звітний період в сумі 279 000 грн.

З огляду на вищенаведене та з урахуванням наявних у справі матеріалів, суд приходить до висновку про невідповідність фактичним обставинам справи тверджень відповідача про наявність у позивача правомірно сформованої суми податкового боргу в розмірі 103 899 грн., а відтак, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України про не доведення контролюючим органом наявності у нього достатніх правових підстав для виставлення на адресу позивача податкової вимоги від 01.11.2016 року №9139-17. Як наслідок суд вважає за необхідно задовольнити позовні вимоги позивача в частині скасування податкової вимоги від 01.11.2016 року №9139-17 як протиправної.

Відповідно до п. 88.1 і 88.2 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Згідно до пп. 89.1.1 п. 89.1 ст. 89 цього Кодексу право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Отже, виходячи зі змісту вказаних вище норм ПК України право податкової застави виникає виключено з дня виникнення податкового боргу.

З аналізу норм чинного податкового законодавства вбачається пряма залежність права податкової застави до наявності податкового боргу у платника податків, а відтак, у зв'язку з відсутністю такого боргу, у контролюючого органу відсутнє право податкової застави.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

В силу норми ч. 2 ст. 19 Конституції України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Прем’єр-Ліга» задовольнити частково.

2. Скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві 01.11.2016 року №9139-17.

4. В решті позову відмовити.

5. Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Прем’єр-Ліга» (код ЄДРПОУ 32214641) понесені ним судові витрати в розмірі 2 134 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві (код ЄДРПОУ 39468697).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов