Справа № 740/1799/17
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 740/1799/17 Головуючий у 1-й інстанції: Дикий В.М.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Коротких А.Ю. та Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправними дії Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо припинення нарахування і виплати пенсії за віком з 01 червня 2015 року по 20 вересня 2016 року та зобов'язати нарахувати і виплатити пенсію за вказаний період у розмірі 90201 грн. 17 коп.

Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2017 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що виплату пенсії позивачу було зупинено з підстав визначених законом, а передумови для відновлення її виплати у період з 01 червня 2015 року по 15 вересня 2016 року були відсутні. Також відповідач посилається на те, що позивач без поважних причин пропустила строк звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити частково, а постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2017 року - скасувати у частині виходячи із наступного.

Згідно з ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд встановив, що з 02 березня 2011 року ОСОБА_3 була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Після призначення вказаної пенсії позивач продовжувала працювати на посаді судді. З огляду на набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», виплату пенсії позивачу припинено із 01 квітня 2015 року.

У зв'язку з виходом у відставку з 20 вересня 2016 року ОСОБА_3 отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Позивач вважає, що з 01 червня 2015 року Ніжинське об'єднане управління Пенсійного фонду України зобов'язане було поновити виплату їй пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому звернулася із заявою про нарахування та виплату пенсії за період з 01 червня 2015 року по 20 вересня 2016 року.

Листом від 26 квітня 2017 року № 39/04/Х-2 позивача було повідомлено, що за період з 15 по 19 вересня 2016 року була виплачена пенсія, призначена згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У відновленні виплати пенсії за період з 01 червня 2015 року по 14 вересня 2016 року - відмовлено.

Не погоджуючись із такими рішенням Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 24 травня 2016 року у справі № 21-948а16, відповідач з 01 червня 2015 року зобов'язаний був відновити виплату пенсії.

Колегія суддів не у повному обсязі погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Положеннями абз. 2, 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», які були чинними до 31 грудня 2015 року, передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

З огляду на те, що ОСОБА_3 отримувала пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та продовжувала працювати на посаді судді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», з 01 квітня 2015 року відповідач припинив виплачувати пенсію позивачу.

Разом з тим, п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» було передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Суд встановив, що до 01 червня 2015 року та на даний час не прийнятий закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах. У зв'язку з цим, з 01 червня 2015 року норми та положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення втратили чинність.

Відтак, з 01 червня 2015 року робота позивача на посаді судді не давала їй права на призначення пенсії, про яку зазначено у абз. 2, 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин колегія суддів вважає законним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що з 01 червня 2015 року виникли підстави для поновлення виплати ОСОБА_3 пенсії за віком, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як вірно зазначив суд першої інстанції, такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 24 травня 2016 року у справі № 21-948а16.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що з 01 січня 2016 року набули чинності зміни до абз. 2, 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які по іншому регулювали питання щодо підстав тимчасового припинення виплати пенсії окремим категоріям пенсіонерів.

Так, з 01 січня 2016 року абз. 2, 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» діяли у редакції, яка передбачала, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Згідно з адміністративним позовом, у період з 01 січня по 14 вересня 2016 року ОСОБА_3 працювала на посаді судді, тобто на посаді, передбаченій Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Відтак, підстави для відновлення виплати позивачу пенсії, призначеної у 2011 році відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у період з 01 січня по 14 вересня 2016 року у відповідача були відсутні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що редакція абз. 2, 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка діяла з 01 квітня 2015 року є відмінною від редакції, що діяла з 01 січня 2016 року. Відповідно, висновок Верховного Суду України у справі № 21-948а16 не підлягає застосуванню до правовідносин, що розпочалися з 01 січня 2016 року.

Так, з 01 квітня 2015 року виплата пенсії припинялася у разі роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Натомість з 01 січня 2016 року виплата пенсії припинялася у разі роботи на посадах на посадах та на умовах, передбачених зокрема, Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відмова Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, викладена в листі від 26 квітня 2017 року № 39/04/Х-2, у відновлені виплати пенсії за період з 01 січня по 14 вересня 2016 року є законною і обґрунтованою. Проте, підстави для відмови у відновленні виплати пенсії за період з 01 червня по 31 грудня 2015 року у відповідача були відсутні.

Оскільки вимога про зобов'язання Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України відновити виплату пенсії за період з 01 червня по 31 грудня 2015 року є похідною від вимоги про визнання протиправною відмови у поновлені виплати пенсії, така вимога підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі відповідач також посилається на те, що даний адміністративний позов поданий після закінчення строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

У відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з висновком Верховного Суду України, що викладений у постанові від 01 березня 2016 року у справі № 161/20170/14-а, спори у справах, пов'язаних з пенсійними виплатами, мають розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо припинення виплати пенсії за період з 01 червня 2015 року по 20 вересня 2016 року могли бути заявлені у межах шестимісячного строку, а про порушення свого права на отримання пенсії позивач повинна була дізнатися з моменту припинення відповідних виплат.

Разом з тим, у межах даної справи ОСОБА_3 оскаржує відмову Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у відновленні виплати пенсії, а не дії щодо припинення її виплати.

У такому разі, за змістом наведеної постанови Верховного Суду України, строк звернення до суду обчислюється із дати отримання листа територіального органу Пенсійного фонду України.

Лист Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України № 39/04/Х-2 був підготовлений 26 квітня 2017 року. Адміністративний позов поданий до суду 10 травня 2017 року, тобто у межах строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Вимога про відновлення виплати пенсії, як раніше зазначалося, є похідню від вимоги про визнання протиправною відмови у вчиненні таких дій, а отже, також заявлена із дотриманням строку звернення до суду.

Відтак, доводи апеляційної скарги Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України лише частково спростовують висновки суду першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, проте у частині рішення прийняв з порушенням вимог матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити частково, а постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2017 року - скасувати у частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - задовольнити частково.

Постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2017 року у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 за період з 01 січня по 14 вересня 2016 року - скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

У іншій частині постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді А.Ю. Коротких

В.В. Файдюк

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Коротких А. Ю.

Файдюк В.В.