Справа № 205/1271/17
Суддя: Остапенко Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

10.08.2017 Єдиний унікальний номер 205/1271/17
Єдиний унікальний номер 205/1271/17
Номер провадження 2а/205/100/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
02 березня 2017 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Міністерства оборони України, третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що проходив військову службу в складі Радянської Армії з 30 квітня 1983 року по 19 червня 1985 року, в тому числі у діючій армії в Демократичній Республіці Афганістан в складі військової частини НОМЕР_1 з 10.09.1983 по 19.06.1985.

На підставі направлення районного військового комісаріату Комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради був складений акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 97Д від 26.12.2014. В результаті обстеження експерт прийшов до висновку, що виявлені у позивача рубці є наслідком загоєння вогнепальних поранень осколкових зарядів вогнепальної зброї; осколкове поранення обличчя зазвичай супроводжується контузією головного мозку; давність отриманних поранень може відповідати періоду проходження військової служби, приймаючи участь у бойових діях, виконуючи інтернаціональний обов`язок в Демократичній республіці Афганістан в складі військової частини НОМЕР_1 з 10.09.1983 по 19.06.1985.

Відповідно до витягу з протоколу № 4131 від 29.12.2014 засідання Центральної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

За результатами первинного огляду медико-соціальною експертною комісією відповідно до довідки Серії 10 АГГ № 005468 від 12.03.2015 та виписки з акту огляду позивачу було встановлено третю групу інвалідності з 05.03.2015. Причина інвалідності поранення, контузія, захворювання, пов`язані з участю в бойових діях і перебуванням на території інших держав.

Позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України і отримує пенсію по інвалідності як інвалід війни.

ОСОБА_1 звернувся 23 лютого 2016 року через ІНФОРМАЦІЯ_1 до Дніпропетровського обласного комісаріату з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із пораненням, отриманим під час проходженням військової служби у 1984 році, на підставі норм ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Обласний військовий комісаріат відмовився надати до Міністерства оборони висновок про можливість виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що таку допомогу має призначати та виплачувати адміністрація Прикордонної служби України. В зв`язку з відмовою позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2016 визнано неправомірними дії обласного військкомату та зобов`язано його подати до Міністерства оборони висновок щодо можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із пораненням.

Листом від 14.02.2017 № 7/10512/7 Дніпропетровський обласний комісаріат повідомив, що згідно витягу з протоколу № 118 від 29.12.2016 Міноборони повернуло документи на доопрацювання, зазначивши, що підставою для вімови є те, що допомогу має виплачувати адміністрація Прикордонної служби України, а також відсутність у позивача документу, що свідчить про обставини травми.

На підставі вищезазначеного просить визнати протиправними рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом № 118 від 29.12.2016 про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності третьої групи відповідно до вимог підпункту 4 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 240 000,00 грн. як військовослужбовцю, який отримав третю групу інвалідності внаслідок поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби згідно статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 Базюкевич Є.В. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Куртмоллаєв А.Е. позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити.

В судовому засіданні представник третьої особи Згібнєва О.С. просила розглянути справу відповідно до вимог діючого законодавства. Участі в судових дебатах не приймали, про день, місце та час судового розгляду повідмлені належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, та перевіривши надані докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проходиввійськову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов'язку, перебування в партизанських загонах і з'єднаннях) (Афганістан) з10.09.1983 р. по 19.06.1985 р., що підтверджується довідкою Міністерства оборони України № 1119/1 від 16.03.2015. /а.с. 10 на звороті/

Відповідно до довідки № 1120/1 від 16.03.2015 року ОСОБА_1 являється учасником бойовихх дій, проходив військову службу в складі Радянської Армії з 30 квітня 1983 року по 19 червня 1985 року, в тому числі у діючій армії в Демократичній Республіці Афганістан ст. 6 п. 2 з 10.09.1983 р. по 19.06.1985 р. /а.с. 10/

З акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 97Д від 26.12.2014 вбачається, що виявлені у ОСОБА_1 рубці в області: обличчя та обох нижніх кінцівок, які є наслідком загоєння вогнепальних поранень осколкових зарядів вогнепальної зброї; осколкове поранення обличчя зазвичай супроводжується контузією головного мозку; давність отриманних поранень може відповідати періоду проходження військової служби, приймаючи участь у бойових діях, виконуючи інтернаціональний обов`язок в Демократичній республіці Афганістан в складі військової частини НОМЕР_1 з 10.09.1983 по 19.06.1985. /а.с. 11-12/

Відповідно до витягу з протоколу № 4131 від 29.12.2014 засідання Центральної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. /а.с. 13/

За результатами первинного огляду медико-соціальною експертною комісією відповідно до довідки Серії 10 АГГ № 005468 від 12.03.2015 та виписки з акту огляду позивачу було встановлено третю групу інвалідності з 05.03.2015. Причина інвалідності поранення, контузія, захворювання, пов`язані з участю в бойових діях і перебуванням на території інших держав. /а.с. 14/

Згідно довідки № 2002/10/24/1 від 10.08.2015 ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Песійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська і отримує пенсію по інвалідності третьої групи армії прирівняні до ІВВ. /а.с. 15/

23 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського обласного комісаріату з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із пораненням, отриманим під час проходженням військової служби у 1984 році, на підставі норм ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». /а.с. 17/

Згідно листа від 29.02.2016 № 7/10685/7 позивачу повернуті документи без реалізації, як такі, що надіслані не за належністю та рекомендовано звернутися до Адміністрації Державної Прикордонної Служби України. /а.с. 17 на звороті/

18 березня 2016 року позивач звернувся до Державної Прикордонної Служби України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із пораненням, отриманим під час проходженням військової служби у 1984 році. /а.с. 18/

Як вбачається з відповіді Державної Прикордонної Служби України від 05.04.2016 № 11/П-1882 питання стосовно виплати одноразової грошової допомоги має розглядати Міністерство оборони України. /а.с. 19/

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2016 визнано неправомірними дії Дніпропетровського обласного військкомату та зобов`язано Дніпропетровський обласний військовий комісаріат подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із пораненням. /а.с. 20-22/

Згідно витягу з протоколу № 118 від 29.12.2016 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум документи ОСОБА_1 повернуто на доопрацювання, зазначивши, що підставою для повернення є те, що виплату одноразової допомоги має здійснювати адміністрація Державної прикордонної служби України, а також відсутність у позивача документу, що свідчить про обставини поранення. /а.с. 62/

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно частини 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п.4 - встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону; б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Аналогічні положення закріплені й у пункті 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, за змістом якого, зокрема, одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.
Згідно з пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року № 21-446а14, від 21 квітня 2015 року № 21-135а15, від 10 березня 2015 року № 21-563а14.
Крім того, суд звертає увагу на те, що положення статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набрали чинності з 01.01.2014, а позивач звернувся із заявою щодо виплати йому одноразової грошової допомоги 23.02.2016.

Таким чином, після встановлення позивачу III групи інвалідності і на момент його звернення з відповідною заявою до військового комісаріату 23.02.2016 ОСОБА_1 мав право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Станом на день звільнення позивача зі Збройних сил прикордонні війська були структурним підрозділом Збройних сил СРСР і підпорядковувались Міністерству оборони СРСР, по 1991 року жодного окремого державного органу в справах прикордонних військ не існувало.

Позивач був звільнений з військової служби згідно з наказом Міністерства оборони СРСР № 72 від 28.03.1985 /а.с. 7/, станом на сьогодні пербуває на обліку в підпорядкованому Міністерству оборони України Новокодацькому РВК м. Дніпро.

Таким чином, органом державної влади, який здійснює розрахунок під час звільнення з військової служби є Міністерство оборони України, що тягне за собою обов`язок Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу.

Пунктом 6 Порядку № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі, зокрема, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.
Розмір грошової допомоги визначається виходячи із законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» та складає 240 000,00 грн. (150*1 600=240 000,00).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач як військовослужбовець, який отримав поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.

З метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, розглядаючи адміністративний позов, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд виходить за межі позовних вимог та вважає доцільним зобов'язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 240 000 грн., як військослужбовцю, який отримав третю групу інвалідності внаслідок поранення, отриманого під час виконання обов'язків військової служби згідно ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 11, 18, 69, 70-71, 79, 86, 158, 160-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Міністерства оборони України від 29 грудня 2016 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності третьої групи, відповідно до вимог підпункту 4 частини другої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов'язати Міністерство оборони України, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 одноразової грошової допомоги у розмірі 240 000 грн., як військовослужбовцю, який отримав третю групу інвалідності внаслідок поранення, отриманого під час виконання обов'язків військової служби згідно ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.Г. Остапенко