Справа № 130/1950/17
Суддя: Вернік В. М.
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Іменем України

17.08.2017 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області, із участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2, про оскарження рішення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 15.08.2017 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим адміністративним позовом із вимогами визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Жмеринської районної державної адміністрації від 18.01.2006 року №28 "Про внесення змін до додатку №1 розпорядження першого заступника голови райдержадміністрації №17 від 24.01.2005 року".

Вивчивши матеріали адміністративного позову, доходжу висновку, що у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

За змістом роз'яснень, що містяься у п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі "Занд проти Австрії" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "…" питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів "…". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Постанови Верховного Суду України від 16.12.2014 року в справі №21-544а14 та від 28.04.2015 року в справі №21-173а15 містять правовий висновок про те, що спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно положень ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так зі змісту адміністративного позову вбачається, що предметом спору є розпорядження голови Жмеринської районної державної адміністрації від 18.08.2006 року №28 "Про внесення змін до додатку №1 розпорядження першого заступника голови райдержадміністрації №17 від 24.01.2005 року". При цому підставами даного позову наведено незаконне на думку позивача позбавлення його права власності на належну йому частину земельної ділянку за наслідком її передач третій особі, що визначає існування між цими особами спору про право, який виключає розгляд цього позову у порядку адміністративного судочинства, а тому у відкритті повадження за ним слід відмовити, роз'яснивши позивачеві, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції загального місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

За відсутності застереженого ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" клопотання позивача про повернення судового збору, це питання судом наразі не вирішується.

Враховуючи викладене, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.2, 109, 159, 165, 244-2 КАС України,

У Х В А Л И В:

У відкритті провадженя в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області, із участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2, про оскарження рішення відмовити.

Роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд заявленого ним спору віднесено до юрисдикції загального місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків її оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня отримання її копії, Вінницькому апеляційному адміністративному суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.