Справа № 607/1851/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/7118/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Обрізка І.М., Яворського І.О.

за участі секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Тернополі департаменту патрульної поліції на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти 2 батальйону УПП у м.Тернополі ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м.Тернополі департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Інспектора роти 2 батальйону УПП у м.Тернополі ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м.Тернополі департаменту патрульної поліції з вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №580087 від 01 лютого 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП та застосовано стягнення у виді 425 грн штрафу.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова винесена незаконно, з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та його прав, як особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Зокрема, оскаржувану постанову інспектором патрульної поліції винесено не за місцем виявлення адміністративного правопорушення, з порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передбачена ст.ст. 278, 279, 280 КУпАП. Крім цього, при винесені постанови інспектором патрульної поліції грубо порушено права позивача визначені ст. 268 КУпАП та безпідставно позбавлено його можливості скористатись правовою допомогою. З цих підстав, вважає, що його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому просить оскаржувану постанову визнати неправомірною та скасувати, а провадження у справі закрити.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.04.2017 адміністративний позов задоволено частково. Вирішено скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №580087 від 01.02.2017, справу надіслати на новий розгляд до Управління патрульної поліції у м. Тернополі ДПП. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Управління патрульної поліції у м.Тернополі департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, вважаючи її такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції припустився неповного зясування обставин, що мають значення для справи, та визначив встановленими недоведені обставини, формально підійшовши до розгляду даної справи. Вважає вчинення позивачем адміністративного правопорушення доведеним, підтвердженим відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського та не спростованим самим позивачем, нові обставини у даній справі відсутні, до матеріалів справи долучені всі необхідні докази, а тому відсутні підстави для направлення адміністративної справи відносно ОСОБА_1 на новий розгляд до УШІ у м. Тернополі ДПП.

В судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у звязку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних міркувань.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 01 лютого 2017 року о 05 год. 30 хв. в м. Тернополі по вул. Майдан Волі, 3, керуючи транспортним засобом "Mercedes-Benz" державний номерний знак НОМЕР_1, не мав при собі або не передав для перевірки посвідчення водія, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) ПДР України.

Інспектором роти 2 батальйону УПП у м.Тернополі ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 УПП у м.Тернополі ДПП щодо позивача було складено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №580087 від 01 лютого 2017 року за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є невідємною частиною зміцнення законності та правопорядку у державі, а тому суд прийшов до переконання, що оскаржувану постанову відносно позивача слід скасувати, а справу направити на новий розгляд, під час якого забезпечити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, право скористатися юридичною допомогою адвоката.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За визначенням, наведеним, у частині 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: серед інших про порушення правил дорожнього руху (ч.1 ст. 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Також, згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно частини першої та п'ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджені Правила дорожнього руху, які відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом. 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Отже, наведеними нормами визначено, що позивач, як водій транспортного засобу, повинен виконувати встановлені діючим законодавством правила дорожнього руху. Відступати від виконання своїх обов'язків водій може лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно вимог ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами частини 3 статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Відповідно до частин 2,4 статті 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості і за змістом частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, зафіксований відеозаписами з персональних мобільних нагрудних відеокамер поліцейських і відеореєстратора.

З даних відеозаписів видно, що після зупинки автомобіля НОМЕР_2 та пояснення інспектором поліції причин такої, ОСОБА_1 не висловлював заперечень щодо правомірності дій інспектора. Інспектор поліції запропонував водію предявити посвідчення водія, реєстраційне посвідчення на автомашину та страховий поліс, після чого водій протягом 45 хвилин не предявив посвідчення водія. Після зясування обставини, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, не мав при собі посвідчення водія та виявлення у нього ознак алкогольного спяніння, поліцейськими було запропоновано позивачу пройти огляд на стан алкогольного спяніння, від чого останній відмовився, виявивши бажання пройти відповідний огляд у медичному закладі.

За змістом рапорту інспектора роти 2 батальйону УПП у м.Тернополі ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2, що після виявлення ОСОБА_1 бажання пройти огляд на стан алкогольного спяніння у медичному закладі, у позивача раптово погіршилося самопочуття, у звязку з чим розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення на той час стали неможливими. Працівниками поліції була викликана бригада швидкої допомоги, яка доставила позивача у лікувальний заклад.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що долученими відеозаписами підтверджується факт спілкування як позивача, так і його дружини з правозахисником у телефонному режимі. Працівниками поліції не обмежувалися права позивача чи його дружини викликати до медичного закладу їхнього особистого адвоката чи адвоката з надання безоплатної юридичної допомоги.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 є доведеним, підтвердженим відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських та не спростовано самим позивачем,

Відтак, суд вважає, що ОСОБА_1 скоїв згадане вище адміністративне правопорушення, а тому у інспектора поліції були наявні достатні підстави для зупинення транспортного засобу, на якому рухався позивач та притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, оскільки позивачем вчинено правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, колегія суддів вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №580087 від 01.02.2017 є правомірною, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що приймаючи рішення по суті, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про протиправними дій відповідача в частині винесення постанови про адміністративне правопорушення серії АР №580087 від 01.02.2017 та наявність підстав для її скасування.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Управління патрульної поліції у м.Тернополі департаменту патрульної поліції задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2017 року у справі № 607/1851/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст виготовлено 22.08.2017р.