Справа № 814/1172/17
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

11.08.2017 р. № 814/1172/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі колегії суддів: головуючого судді Лісовської Н.В., суддів: Біоносенка В.В., Князєва В.С., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1
доДержавної служби України з безпеки на транспорті, пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 01135
третя особатовариство з обмеженою відповідальністю "Лидер Строй", вул. Морехідна, 1 В/3, м. Миколаїв, 54038
провизнання протиправним та скасування розрахунку від 24.04.2017 р. № 57,
ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області, за участю третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю "Лидер Строй", про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 24.04.2017 р. № 57.

Ухвалою від 07.08.2017 р. здійснено заміну неналежного відповідача на належного - Державну службу України з безпеки на транспорті.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що не є особою, яка може нести відповідальність за перевищення вагових обмежень без оформлення дозвільних документів. Позивач є лише власником вантажного автомобіля, але не перевізником.

Відповідач не надав суду письмових заперечень проти позову.

Позивач та третя особа надали суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Представник відповідача жодного разу не прибув у судове засідання, ухвали та повістки отримував своєчасно. Відповідно до п. п. 4, 6 ст. 128 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

З'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, колегія суддів дійшла висновку, що позов належить задоволенню, виходячи з наступного:

Позивач з 06.12.2012 р. є власником сідлового тягача DAF 85 CF380, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

За умовами договору позички від 09.01.2017 р. № 5 вказаний транспортний засіб безоплатно передано для користування протягом 11 місяців товариству з обмеженою відповідальністю "Лидер Строй".

Згідно наданої під час здійснення габаритно-вагового контролю товарно-транспортної накладної від 24.04.2017 р. № 229308 автомобільним перевізником та вантажовідправником є ТОВ "Лидер Строй".

24.04.2017 р. посадовою особою відповідача складено акт № 0006198 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому зафіксовано, що на автодорозі Р-06 "Ульянівка-Миколаїв" (211 км + 920 м) вантажний сідловий тягач DAF 85 CF380, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричепом Feber 36 NWBC, реєстраційний номер НОМЕР_2, водій ОСОБА_2, з вантажем щебню перевищив нормативно допустиму масу (нормативно допустима: 40 т, фактична: 40,56 т).

Того ж дня складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 57, яким нараховано до сплати позивачу 63,00 євро.

Примірники складених відповідачем документів отримані водієм.

30.05.2017 р. відповідач направив позивачу листа з вимогою сплатити плату за проїзд великовагового транспортного засобу.

Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 р., передбачено, що Державна служба з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, реалізовує державну політику з питань безпеки на автомобільному транспорті, здійснює габаритно -ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (п. 1, 4, 5).

Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 р. "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879). Згідно п. 3 якого габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

У відповідності до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 р., транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд (п. 3, 4 в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т).

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси транспортного засобу, навантаження на вісь, габаритів та протяжністю маршруту, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу відповідно до Порядку № 879.

Водночас п. 28 вказаного Порядку передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки (п. 31-1 Порядку № 879).

Крім того, п. 37 Порядку № 879 встановлено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів, у тому числі, за надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 цього Закону (у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків).

Як вбачається з аналізу викладених вище правових норм, уся відповідальність за дотримання законодавства в сфері безпеки руху, заходів збереження автомобільних доріг загального користування, дотримання вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", лежить на водію та перевізнику, але аж ніяк не на власнику автомобіля (якщо останній не є перевізником).

Окрім того, відповідно п. 12 Постанови № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням і пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно п. 13. Постанови № 879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Враховуюче викладене, слід зазначити що в матеріалах справи відсутні будь-які дані, яким саме обладнанням 24.04.2017 р. було здійснено зважування автомобіля з вантажем, а також про те, чи вказане обладнання знаходилося у робочому стані, чи пройшло періодичну повірку (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та наданням відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Підпунктом 2 п. 2 Постанови № 879 встановлено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 14 Постанови № 879 встановлено, що вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Пунктом 19 Постанови № 879 встановлено, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Враховуючи викладене, слід зазначити, що на даний час спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології не затверджена методика, згідно якої проводиться процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, тобто вимірювання та/або зважування та Міністерством економічного розвитку України не затверджено методику проведення габаритно-вагового контролю. Також на час проведення перевірки та дату розгляду справи Міністерством інфраструктури України не визначено вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю

Зазначене свідчить про те, що 24.04.2017 р. місце перевірки не було облаштоване та не мало технічного оснащення пункту габаритно-вагового контролю відповідно до вимог, встановлених відповідним органом, а вчинення будь-яких дій щодо визначення фактичної маси та навантажень на вісь (осі) транспортного засобу та дії по проведенню габаритно-вагового контролю вчинялися не за методиками, затвердженими уповноваженими на те законом органами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене вище в сукупності, колегія суддів вважає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що належать задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 640 грн., що й підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 24.04.2017 р. № 57, складений щодо ОСОБА_1.

3. Присудити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) судовий збір у сумі 640 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Головуючий суддя Н.В. Лісовська

Судді В.В. Біоносенко

В.С. Князєв