Справа № 220/873/17
Суддя: Якішина О. М.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи 220/873/17
Номер провадження 2-а/220/28/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Великоновосілківський районний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області про визнання дій протиправними щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької областіпро: визнання незаконними дій відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії на пільгових умовах; скасування рішення Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області від 11.05.2017 року № 16 про відмову у призначенні йому пенсії на пільгових умовах; зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах згідно з п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з 25.07.1990 р. по 16.03.2017 р. та призначити, нараховувати та виплачувати йому пенсію на пільгових умовах з 05.04.2017 року відповідно до п. «а» ст.. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те що з 20.07.1990 р. по 16.03.2017 р. він працював у Докучаєвському флюсо-доломітному комбінаті на посаді помічника машиніста локомотива, помічника машиніста тепловозу та помічника машиніста теплового агрегату, що дає йому право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст.. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 05.04.2017 р. він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії, однак рішенням від 11.05.2017 р. йому було відмовлено, оскільки ним не підтверджений трудовий стаж, який дає право на пільгову пенсію. Вважає дії відповідача щодо відмови в призначення пенсії на пільгових умовах незаконними.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що 05.04.2017 р. позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької областіз заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З метою призначення пенсії Управлінням були використані індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1, однак зарахувати до пільгового стажу періоди роботи не можливо в зв'язку з відсутністю даних про пільговий стаж. Рішенням від 11.05.2017 р. позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах взв'язку з відсутністю у позивача необхідного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, та неможливості проведення перевірки достовірності документів щодо підтвердження пільгового характеру роботи у зв'язку з знаходженням підприємства-роботодавця на непідконтрольній Українській владі території, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах. Вважає рішення законним, а таму просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20.07.1990 р. по 29.09.1997 р. працював помічником машиніста локомотива залізничного цеху у Докучаєвському флюсо-доломітному комбінаті, з 30.09.1997 р. по 28.02.2014 р. - помічником машиніста тепловозу залізничного цеху, а з 01.03.2014 р. по 16.03.2017 р. - помічником машиніста тягового агрегату залізничного цеху, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (а.с. 24-25).

Відповідно до даних трудової книжки позивача та довідки ПАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» від 11.11.2016 р. № 3788, Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат на підставі рішення Докучаєвської міської ради від 25.05.1994 р. № 138 пепефменовано у Докучаєвський державний флюсо-доломітний комбінат. Постановою КМУ від 28.12.1998 р. та наказом ГАК «Укррудпром» від 09.08.1998 р. № 208 Докучаєвський державний флюсо-доломітний комбінат реорганізован у Докучаєвський державний флюсо-доломітний комбінат ДАК «Укррудпром» України. На підставі наказу Державного комітету промислової політики України та фонду державного майна України від 17.03.2000 р. № 27/541 та наказу ГАК «Укррудпром» від 11.07.2000 р. № 250 Докучаєвський державний флюсо-доломітний комбінат ДАК «Укррудпром» України реорганізован у ВАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат». На підставі ЗУ «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р., на виконання вимог протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ «ДФДК» № 1-2011 від 29.03.2011 р., наказу № 296 від 31.03.2011 р. ВАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» переіменовано у ПАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» (а.с. 12).

Судом також встановлено і не оспорюється сторонами, що 05.04.2017 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До заяви, на підтвердження свого трудового стажу, позивачем надані наступні документи: копії паспорта та ідентифікаційного коду, копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, копії трудової книжки, копія військового квитка та диплому, довідка ПАТ «ДФДК» про пільговий стаж роботи, індивідуальні відомості на застраховану особу за період з 01 січня 2000 року по 31 березня 2017 року, копії розпоряджень та наказів по підприємству щодо переведення, введення в дію державного класифікатора професій, припинення трудового договору та перейменування підприємства (а.с. 26-27).

Рішенням відповідача № 16 від 11.05.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки період роботи позивача у ПАТ «Докучаєвський ФДК» підтверджується документами, виданими підприємством, яке фактично знаходиться на непідконтрольній території України, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, і провести перевірку достовірності документів щодо підтвердження пільгового характеру роботи в ПАТ «Докучаєвський ФДК» та підстав їх видачі немає можливості, відповідно немає підстав для зарахування цього періоду роботи як такого, що дає право на пенсію за вислугою років. Крім того, згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу зарахувати до пільгового стажу періоди роботи не має можливості в зв'язку з відсутністю даних про пільговий стаж (а.с. 26-28).

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії та не зарахуванням спірного періоду роботи до спеціального стажу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Пенсійне забезпечення громадян, які мають право на призначення пенсії за вислугою років, врегульовано частиною 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсії за вислугу років призначаються у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на залізничній роботі.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_1 з 20.07.1990 р. по 29.09.1997 р. працював помічником машиніста локомотива залізничного цеху у Докучаєвському флюсо-доломітному комбінаті, з 30.09.1997 р. по 28.02.2014 р. - помічником машиніста тепловозу залізничного цеху, а з 01.03.2014 р. по 16.03.2017 р. - помічником машиніста тягового агрегату залізничного цеху.

Суд зазначає, що наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами. Записи про спірні періоди роботи, засвідчені відповідною печаткою підприємства і дефектів їх вчинення не мають, відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, ніяких дефектів записів трудова книжка не містить.

Відповідно до довідки від 27.02.2017 р., виданої ПАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат», позивач дійсно працював у Докучаєвському флюсо-доломітному комбінаті помічником машиніста локомотива залізничного цеху у Докучаєвському флюсо-доломітному комбінаті (розпорядження № 501 від 25.07.1990 р.), з 30.09.1997 р. по 28.02.2014 р. - помічником машиніста тепловозу залізничного цеху (розпорядження № 392 від 30.09.1997 р.), виконував водіння потягів, перевезення вантажів, працював з повним робочим днем, інших робіт не виконував. Дана професія дає право на пенсію за вислугою років, що передбачено п. «а» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 13).

Відомості, зазначені у цій довідці, відповідають записам про роботу, здійсненим у трудовій книжці позивача та підтверджують факт роботи позивача на займаних посадах.

Отже, позивачем надано трудову книжку з відповідними записами про наявний спеціальний стаж його робити та довідки, що підтверджують стаж його роботи, який дає право на призначення пенсії.

Крім того, відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Позивачем для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії було надано відповідачу дані з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, відповідно до яких за позивача, як за найманого робітника, страхувальником - Докучаєвським флюсо-доломітним комбінатом вносилися страхові внески за період з 01.01.2000 року по 31.03.2017 рік.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем доведено факт своєї роботи у спірний період, а пенсійних орган не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії за п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стосовно посилань відповідача на те, що управління не може зарахувати до спеціального стажу період роботи позивача у зв'язку з знаходженням роботодавця позивача на тимчасово непідконтрольній Україні території, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при розгляді даної справи.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Суд зазначає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову, через неможливість перевірки достовірності пільгового характеру роботи, у зв'язку з знаходженням підприємств на території, непідконтрольній Українській владі та не перереєстрації його на території підконтрольній Українській владі.

Статтею 46 Конституції України кожному громадянину гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає, що дії управління при відмові у призначенні пенсії позивачу є непропорційними заявленій легітимній меті (підтвердження спеціального характеру роботи позивача), тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, адже відповідач у даному випадку не врахував те, що позивач позбавлений можливості надати додаткові докази на підтвердження свого пільгового стажу, оскільки вісі первинні документи залишились на тимчасово окупованій території.

За таких умов суд вважає відмову пенсійного органу у призначенні пенсії за приписами п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» такою, що не відповідає діючому законодавству України, а тому рішення, яке перешкоджає отриманню пенсії позивачем, підлягає скасуванню.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку щодо неправомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до п.1 статті 45 Закону № 1788-ХІІ, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає з днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося на пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими та доведеними позовні вимоги ОСОБА_1, в зв'язку з чим задовольняє їх в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 71, 86, 158-163, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області від 11.05.2017 року № 16 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах згідно з п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з 25.07.1990 р. по 16.03.2017 р.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області призначити, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах з 05.04.2017 року відповідно до п. «а» ст.. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Якішина