Справа № 815/546/17
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/546/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Балан Я.В.,

судді - Аракелян М.М.,

судді - Марин П.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними матеріалами справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції Північно-західного регіону Чорного моря про визнання протиправним та скасування припису,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції Північно-західного регіону Чорного моря та з урахуванням уточнень (а.с.73-74), позивач просить:

визнати протиправними та скасувати пункти 3, 5, 9 припису Державної екологічної інспекції Північно-західного регіону Чорного моря від 10.01.2017р. №2/2-19 Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», що є додатком до припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017р. №2/2-19;

визнати протиправними та скасувати пункти п. 1, 2 припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017р. №2/2-19 в частині пунктів 3, 5, 9 його додатку «Припис Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до направлення Державної екологічної інспекції України від 08.12.2016р. №95 Державною екологічною інспекцією Північно-західного регіону Чорного моря проведено перевірку дотримання Одеською філією ДП «Адміністрація морських портів України» вимог природоохоронного законодаства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складено акт перевірки. На підставі висновків зазначених у акті перевірки, Державною екологічною інспекцією Північно-західного регіону Чорного моря складено припис від 10.01.2017р. №2/2-19, відповідно до якого позивача зобов'язано, зокрема: п.3 з 05.01.2017р. не утворювати відходи без дозволу на операції у сфері провадження з відходами; п.5 до 30.06.2017р. оформити документи, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку на всю площу земельної ділянки, яку використовує Одеська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»; п.9 з 05.01.2017р. забезпечити заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів. Позивач зазначає, що у 2017 році позивачем відповідно до встановленої процедури отримано від Одеської обласної державної адміністрації Дозвіл на розміщення відходів 4-го классу небезпеки та Ліміти на утворення та розміщення відходів 4 классу небезпеки на період з 2014 2016 роки. Як зазначає позивач, документи на отримання Дозволу та Лімітів на відходи 1-3 класу небезпеки були направлені до Міністерства екології та природних ресурсів України, однак, з набранням чинності Закону України від 09.04.2014р. №1193-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення кількості документів дозвільного характеру» було скасовано необхідність отримання Дозволу та Лімітів на уворення та розміщення відходів. Позивач вважає, що оскільки такі дозвільні документи як Дозволи та Ліміти на утворення та розміщення відходів скасовані, а процедури отримання дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами досі не встановлено, відповідальні особи суб'єктам господарювання не можуть бути притягуті до відповідальності за неотримання такого дозволу. Окрім того, позивач вважає, що припис в частині оформлення до 30.06.2017р. документів, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку на всю площу земельної ділянки, яку використовує Одеська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» підлягає скасуванню, оскільки повноваження Державної екологічної інспекції Північно-західного регіону Чорного моря обмежуються пп. «б» п.2 Положення про Державну екологічну іспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011р. №454/2011. Також, позивач зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавста України, позивачем було вжито всі належні заходи щодо знешкодження відходів та сміття, прийнятих з суден, шляхом укладання відповідних договорів з ліцензованими спеціалізованими організаціями на подальше поводження з відходами їх знешкодження.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених у адміністративному позові.

Відповідачі Державна екологічна інспекція України, Державна екологічна інспекція Північно-західного регіону Чорного моря належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, яке було призначено на 17.08.2017р., однак представники не зявились, заперечення не подали.

Враховуючи відсутність потреби заслухати свідка або експерта, та можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів вирішила за доцільне розглянути справу у порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги позивача, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне.

Державною екологічною інспекцією Північно-західного регіону Чорного моря у період з 12.08.2016р. по 30.12.2016р. відповідно до направлення Державної екологічної інспекції України від 08.12.2016р. №95 (а.с.13) проведено перевірку дотримання Одеською філією ДП «Адміністрація морських портів України» вимог природоохоронного законодаства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складено акт перевірки. (а.с.14-42)

На підставі висновків зазначених у акті перевірки, Державною екологічною інспекцією Північно-західного регіону Чорного складено припис від 10.01.2017р. №2/2-19 (а.с.41-45), відповідно до якого позивача зобов'язано, зокрема:

п.3 з 05.01.2017р. не утворювати відходи без дозволу на операції у сфері провадження з відходами;

п.5 до 30.06.2017р. оформити документи, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку на всю площу земельної ділянки, яку використовує Одеська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»;

п.9 з 05.01.2017р. забезпечити заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями п. п. «б» ч. 2 п. 4 «Положення про Державну екологічну інспекцію України», затвердженого 13.04.2011р. Указом Президента України №454/2011, п.1, п. п. «б» п. 4.2 «Положення про Державну екологічну інспекцію Північно-Західного регіону Чорного моря», затвердженого 12.12.2011р. наказом Державної екологічної інспекції України №136, Державна екологічна інспекція України та її територіальні органи, до яких відноситься Державна екологічна інспекція Північно-Західного регіону Чорного моря, здійснюють державний нагляд (контроль) за додержанням, у тому числі, підприємствами законодавства про використання та охорону земель із: консервації деградованих і малопродуктивних земель; збереження водно-болотних угідь; виконання екологічних вимог при наданні у власність і користування, в тому числі в оренду, земельних ділянок; здійснення заходів із запобігання забрудненню (засміченню) земель хімічними і радіоактивними речовинами, відходами, стічними водами; додержання режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, а також територій, що підлягають особливій охороні; додержання екологічних нормативів з питань використання та охорони земель; встановлення та використання водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також із додержанням режиму використання їх територій; ведення будівельних, днопоглиблювальних робіт, видобування піску і гравію, прокладення кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на землях водного фонду.

Відповідно до положень ст. ст. 5, 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі належить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині, зокрема, додержання вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Згідно із п. 4 «Положення про Державину інспекцію сільського господарства України», затвердженого 13.04.2011р. Указом Президента України №459/2011 Держсільгоспінспекція України організовує і здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Відповідно до п. 4.23 «Порядку організації та проведення перевірок субєктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства», затвердженого 10.09.2008р. наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища №464 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин та втратив чинність 10.03.2017р.) на підставі акту, складеного за результатами перевірки, у разі виявлення порушень вимог природоохоронного законодавства складається припис про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Під час перевірки позивача порушень вимог природоохоронного законодавства в частині охорони земельних ресурсів, щодо яких Державна екологічна інспекція та її територіальні органи здійснює державний нагляд (контроль) не встановлено, що виключає можливість направлення позивачу припису в частині земельного законодавства.

Разом з цим, оскаржуваний позивачем припис в частині пункту 5 стосується порушення позивачем вимог ст. 125, 126 Земельного кодексу України, тобто не оформлення документів, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку позивачем.

Відповідно до положень ч. 1, 5 ст. 116, ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до акту перевірки, земельні ділянки, на яких розташовані обєкти нерухомості Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту), знаходяться у постійному користуванні. (а.с.23)

Відповідно до положень ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Таким чином, Державна екологічна інспекція Північно-західного регіону Чорного моря розглянувши питання порушення об'єктом контролю вимог земельного законодавства України в частині оформлення документів, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку на всю площу земельної ділянки, яку використовує Одеська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», що є підставою для скасування припису в оскаржуваній частині.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач фактично прийняв повноваження іншого субєкта владних повноважень - Державної інспекції сільського господарства України та вийшов за межі встановлених законом повноважень.

Щодо позовних вимог в частині п.9 припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017р. №2/2-19, а саме: з 05.01.2017р. забезпечити заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, суд встановив наступне.

Статтею 1 Закону України «Про відходи» від 05.03.1998р. №187/98-ВР (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) визначено, що відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про відходи» основними завданнями законодавства про відходи: є визначення основних принципів державної політики у сфері поводження з відходами; правове регулювання відносин щодо діяльності у сфері поводження з відходами; визначення основних умов, вимог і правил щодо екологічно безпечного поводження з відходами, а також системи заходів, пов'язаних з організаційно-економічним стимулюванням ресурсозбереження; забезпечення мінімального утворення відходів, розширення їх використання у господарській діяльності, запобігання шкідливому впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини.

Статтею 17 Закону України «Про відходи» визначено, що суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані: запобігати утворенню та зменшувати обсяги утворення відходів; забезпечувати приймання та утилізацію використаних пакувальних матеріалів і тари, в яких знаходилась продукція цих підприємств, установ та організацій - суб'єктів господарської діяльності, або укладати угоди з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію; визначати склад і властивості відходів, що утворюються, а також ступінь небезпечності відходів для навколишнього природного середовища та здоров'я людини відповідно до нормативно-правових актів, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища; на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку; забезпечувати повне збирання, належне зберігання та недопущення знищення і псування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія, що відповідає вимогам екологічної безпеки; брати участь у будівництві об'єктів поводження з відходами; здійснювати організаційні, науково-технічні та технологічні заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечувати за власний рахунок екологічно обґрунтоване видалення тих відходів, що не підлягають утилізації; не допускати змішування відходів, якщо це не передбачено існуючою технологією та ускладнює поводження з відходами або не доведено, що така дія відповідає вимогам підвищення екологічної безпеки; не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об'єктах; здійснювати контроль за станом місць чи об'єктів розміщення власних відходів; своєчасно в установленому порядку сплачувати екологічний податок, що справляється за розміщення відходів; надавати місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, уповноваженим органам виконавчої влади у сфері поводження з відходами інформацію про відходи та пов'язану з ними діяльність, у тому числі про випадки несанкціонованого попадання відходів у навколишнє природне середовище та вжиті щодо цього заходи; призначати відповідальних осіб у сфері поводження з відходами; забезпечувати розробку в установленому порядку та виконання планів організації роботи у сфері поводження з відходами; відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров'ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України; забезпечувати професійну підготовку, підвищення кваліфікації та проведення атестації фахівців у сфері поводження з відходами; мати ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами і/або дозвіл на транскордонне перевезення небезпечних відходів; мати погоджений із уповноваженими органами виконавчої влади план дій на випадок виникнення надзвичайної ситуації, пов'язаної з поводженням з небезпечними відходами; передбачати при укладанні угод на поставку в Україну товарної продукції утилізацію чи вивезення з України використаних пакувальних матеріалів і тари; здійснювати планування нового будівництва або реконструкції об'єкта поводження з відходами з дотриманням вимог законодавства про містобудування; мати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000; виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.

Разом з тим, ст. 17 Закону України «Про відходи» визначено, що суб'єкти господарювання, які в установленому порядку визначені виконавцями послуг на вивезення побутових відходів на певній території, здійснюють їх роздільне збирання.

Суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів на певній території, на якій знаходиться об'єкт утворення відходів.

Позивачем до суду надано договір №КД-4086 від 31.07.2003р., укладений між ДП «Одеський морський торгівельний порт» (замовник) та ТОВ «Грін-Порт» (виконавець) на виконання санітарно-екологічних робіт, згідно якого замовник замовляє, а виконавець зобов'язується виконати у відповідності до умов договору на території і акваторії Одеського морського порту санітарно-екологічні роботи, а саме: збір харчових та побутових відходів із суден, що знаходяться у Одеському морському торгівельному портові та з території Одеського морського торгівельного портову; прибирання території замовника, вивіз побутових відходів для захоронення на підставі окремо укладених договорів; прибирання центральних доріг замовника (відповідно до додатку 1); утилізація, переробка, знищення, транспортування та облік зібраного сміття і відходів у строгій відповідальності з Законом України «Про відходи» та іншими нормативними документами. (а.с.104-107)

Відповідно до додатку №3 та №4 до договору на виконання санітарно-екологічних робіт №КД-4086 від 31.07.2003р. визначено тарифи на роботи та послуги та майно, яке орендоване у ДП «Одеський морський торгівельний порт» (а.с.108-110) Також, позивачем надані додаткові угоди, згідно яких змінювався тариф на роботи та послуги; плани заходів з прибирання і комплексному догляді за зеленою зоною; плани заходів по основним роботам та роботам перепланування і поновлення зеленої зони на судноверфі; калькуляція по видаленню архівної документації; калькуляція по вивозу та знищенню клінічних відходів; калькуляцію прибирання центральних доріг і шляхопроводів; калькуляцію по тарифам по прийняттю та подальшому звернення з твердими судовими відходами. (а.с.111-182)

Крім того, позивачем надано договір №966-В-ОДФ-16 від 17.02.2016р. який укладено між Одеською філією Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (замовник) та ТОВ «УКРЕКОПРОМ» (виконавець) та №966-В-ОДФ-16 від 17.02.2016р., згідно якого виконавець зобовязується надати послуги за кодом ДК-016-38.21.1 «Оброблення безпечних відходів для остаточного розміщення» (послуги з видалення відходів з суден), в кількості за переліком і цінами наведеними в Додатку №1, та за графіком наведеними у Додатку №2, що є невід'ємними частинами даного договору. (а.с.183-187) Також, до даного договору позивачем надано Специфікацію №1, Технічну специфікацію №1 та додаткову угоду до вказаного договору від 29.12.2016р. (а.с.188-192)

З урахуванням того, що позивач здійснював заходи щодо забезпечення для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів шляхом укладання договорів від 31.07.2003р. №КД-4086 та №966-В-ОДФ-16 від 17.02.2016р. суд дійшов висновку що п.9 припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017р. №2/2-19 - підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині скасування п.3 припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017р. №2/2-19, а саме: з 05.01.2017р. не утворювати відходи без дозволу на операції у сфері провадження з відходами, суд встановив наступне.

Згідно з ч.2 ст.55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) здійснення операцій у сфері поводження з відходами дозволяється лише за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами на визначених місцевими радами територіях із додержанням санітарних та екологічних норм у спосіб, що забезпечує можливість подальшого використання відходів як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей.

В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення кількості документів дозвільного характеру» внесено зміни до Закону України «Про відходи» та Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», якими передбачено скасування дозволу на розміщення відходів та, одночасно, передбачено дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.

Дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, що передбачений положеннями Закону України «Про відходи» міститься у Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності (Додаток до Закону України від 19.05.2011 року №3392- VI).

Адміністрація Одеського морського порту ДП «АМПУ» звернулась з листом від 25.02.2016р. №14А/42 до в.о. начальника ОСОБА_1 екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 щодо розяснення процедури отримання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами. (а.с.50)

ОСОБА_1 екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації від 16.03.2016р. №1085/02-37/1141 повідомлено Адміністрацію Одеського морського порту ДП «АМПУ», що Законом України від 09.04.2014р. №1193-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення кількості документів дозвільного характеру» із Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності був зокрема виключений документ дозвільного характеру як дозвіл на розміщення відходів. Дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами внесено до Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності (п.40) Зокрема, станом на дату направлення листа Порядок надання дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами КМУ не затверджено та досі не визначено вичерпного переліку документів, як субєкту господарювання необхідно подати для одержання зазначеного дозволу. При цьому, у листі зазначено, що субєкт господарювання повинен здійснити всі заходи від нього залежні (що звільняє його від відповідальності) є, наприклад, звернення до уповноваженого органу із заявою про отримання відповідного дозволу і отримання відповіді від уповноваженого органу протягом місяця. Окрім того, зазначено, що про вжиття всіх залежних заходів від субєкта господарювання буде також свідчити отриманий від уповноваженого органу листа розяснення, в якому уповноважений орган повідомляє про те, що він не видає дозволів у звязку з тим, що не затверджено порядку видачі таких дозволів. (а.с.51-53)

20.01.2015р. Кабінетом Міністрів України складено проект Постанови «Про надання дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, порядку подання декларації про відходи та її форми», але станом на цей час даний документ не затверджено, та знаходиться в стадії проекту, який наразі не є чинним.

З огляду на те, що позивач здійснював заходи щодо отримання дозволу, а також те, що Порядок надання дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами КМУ не затверджено, суд дійшов висновку, що п.3 припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017р. №2/2-19, а саме: з 05.01.2017р. не утворювати відходи без дозволу на операції у сфері провадження з відходами є безпідставним.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч.1 ст. 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до приписів ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, враховуючи що відповідачі не довели суду правомірність прийнятого в частині пункту 3, 5, 9 припису Державної екологічної інспекції Північно-західного регіону Чорного моря від 10.01.2017р. №2/2-19 Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», що є додатком до припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017р. №2/2-19; в частині пункту п. 1, 2 припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017р. №2/2-19 в частині пунктів 3, 5, 9 його додатку «Припис Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», що адміністративний позов Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції Північно-західного регіону Чорного моря про визнання протиправним та скасування пункти 3, 5, 9 припису Державної екологічної інспекції Північно-західного регіону Чорного моря від 10.01.2017р. №2/2-19 Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», що є додатком до припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017р. №2/2-19; визнання протиправним та скасування пункти п. 1, 2 припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017р. №2/2-19 в частині пунктів 3, 5, 9 його додатку «Припис Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з платіжного доручення №86 від 27.01.2017р. позивачем сплачено судовий збір за подання адміністративного позову немайнового характеру у розмірі 1600,00грн. (а.с.12)

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції Північно-західного регіону Чорного моря на користь позивача 1600,00 грн. суму сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) ( адреса: м.Одеса, пл. Митна,1) до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції Північно-західного регіону Чорного моря про визнання протиправними та скасування пункти 3, 5, 9 припису Державної екологічної інспекції Північно-західного регіону Чорного моря від 10.01.2017р. №2/2-19 Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», що є додатком до припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017р. №2/2-19; визнання протиправними та скасування пункти п. 1, 2 припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017р. №2/2-19 в частині пунктів 3, 5, 9 його додатку «Припис Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункти 3, 5, 9 припису Державної екологічної інспекції Північно-західного регіону Чорного моря від 10.01.2017р. №2/2-19 Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», що є додатком до припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017р. №2/2-19.

Визнати протиправним та скасувати пункти п. 1, 2 припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017р. №2/2-19 в частині пунктів 3, 5, 9 його додатку «Припис Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції Північно-західного регіону Чорного моря на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) ( адреса: м.Одеса, пл. Митна,1) 1600,00 грн. суму сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючого судді Балан Я.В.

Судді Аракелян М.М.

Судді Марин П.П.