Справа № 815/2176/17
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2017-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2176/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2017 року

11год.00хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

Розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1, в якій позивачка просить суд визнати неправомірним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області №74-дв від 17 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 1993 року працює державним нотаріусом в державних нотаріальних конторах м. Одеси. В Четвертій Одеській державній нотаріальній конторі позивачка займає посаду завідувача з 25.03.2009р. Так, 11.08.2016 року консультант Четвертої ОДНК ОСОБА_2, яка виконує роботу з підготовки проектів документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, реєструє вхідну та вихідну кореспонденцію, надала їй на підпис лист, який був підготовлений нею на заяву, яка надійшла від гр. ОСОБА_3 У зв'язку з великою завантаженістю консультант в реквізиті «Адресат» замість адреси гр. ОСОБА_3, помилково зазначила адресу іншої особи - гр. ОСОБА_4, яка раніше зверталася до Четвертої ОДНК з подібною за змістом заявою. ОСОБА_1 підписала цей лист, який був направлений за адресою гр. ОСОБА_4 25.08.2016 гр. ОСОБА_4 прибула до Четвертої ОДНК і добровільно повернула цей лист, оскільки позивачем їй було пояснено про помилковість його направлення. Однак в подальшому вона змінила своє ставлення до ситуації, знову звернулася до Четвертої ОДНК та просила повернути їй цей же лист. Оскільки за змістом вказаний лист не стосувався гр. ОСОБА_4 їй було відмовлено в його отриманні. У зв'язку із цією подією гр.ОСОБА_4 звернулася зі скаргою до Головного територіального управління юстиції в Одеській області та 13.09.2016 року позивачем з цього приводу були надані письмові пояснення та відповідач провів перевірку цієї скарги.

Наказом Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 74-дв від 17 жовтня 2016 року позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання обов'язків та оголошена догана.

На думку позивачки, вказаний наказ є протиправним та таким, що винесений без врахування всіх обставин справи.

Як вбачається за спірного наказу, його було прийнято на підставі ст.ст.147-149 КЗпП України, що вбачається з його змісту, тобто до позивачки була застосована загальна дисциплінарна відповідальність. На час застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення діялиПравила внутрішнього трудового розпорядку для працівників Головного управління юстиції в Одеській області, територіальних управлінь юстиції, відділів державної виконавчої служби та реєстрації актів цивільного стану, державних нотаріальних контор Одеської області, які були затверджені зборами трудового колективу від 13.08.2008 (Протокол № 17), та узгоджені з начальником Головного управління юстиції в Одеській області та головою профспілкового комітету (далі Правила). Згідно пунктів 1 та 2 розділу VI «Заходи впливу у випадках порушення дисципліни» порушення трудової дисципліни тягне за собою дисциплінарне стягнення у вигляді догани та звільнення, що накладаються адміністрацією. Однак вказані Правила не визначають види порушень дисципліни (дисциплінарних правопорушень), які є підставою для дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення на завідуючого державною нотаріальною конторою. Підстави для відповідальності завідуючого державною нотаріальною конторою встановлені розділом 3 «Відповідальність» Посадової інструкції завідуючого Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, затвердженої заступником начальника ГУЮ в Одеській області Продіусом К.В. 07 травня 2010 року. Оскаржуваний наказ не містить підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, встановлених Посадовою інструкцією завідувача.

При цьому в наказі зазначено, що позивачка допустила порушення абзацу 7 статті 5 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якого нотаріус зобов'язаний дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства. Однак вказана норма не визначає ані видів дисциплінарних правопорушень, ані відповідальності за їх вчинення державним нотаріусом.

Дисциплінарне стягнення було обрано та накладено відповідачем на підставі ст.ст.147-149 КЗпП України. Ці норми врегульовують тільки процедуру застосування стягнення за порушення дисципліни, порушення якої на думку позивача, допустив відповідач. Так, гр. ОСОБА_4 звернулася до ГТУЮ в Одеській області зі скаргою на дії позивачки 22.08.2016, а наказ ГТУЮ в Одеській області № 74-дв був прийнятий 17.10.2016, тобто з порушенням місячного строку, встановленого ст. 148 ч.1 КЗпП України.

Крім того, відповідно до ст.143 ч.3 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. З тексту оскаржуваного наказу вбачається, що такі обставини відповідачем не вивчалися та не враховувалися, зокрема не врахований стаж роботи позивача на посаді; відсутність та/або наявність дисциплінарних стягнень за період роботи; правомірність вимог заявниці гр.. ОСОБА_4 з точки зору законодавства тощо.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що спірний наказ підлягає скасуванню.

26.06.2017 року від представника позивача до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно, будь-яких заперечень по суті позовних вимог від останнього до суду не надходило.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 22.08.2016 року на адресу Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла скарга громадянки ОСОБА_4, в якій вона просила, серед іншого, прийняти міри щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності завідуючого 4-ї державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_1, стверджуючи, що 18.08.2016р. ОСОБА_1 відмовила їй у поверненні помилково надісланого ОСОБА_4 листа, привласнила цей лист та в подальшому зловживала владою та своїм посадовим становищем в ході вирішення питання надання запитаної ОСОБА_4 публічної інформації.

Під час розгляду скарги гр. ОСОБА_4 відповідачем були відібрані пояснення завідуючого Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка працює консультантом Четвертої одеської державної нотаріальної контори.

За результатами розгляду скарги громадянки ОСОБА_4 щодо організації загального і нотаріального діловодства в Четвертій Одеській державній нотаріальній конторі та матеріалів перевірки за вказаними у скарзі фактами, заступником начальника відділу з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бодачевською О.В. було складено доповідну записку «щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 10.10.2016 року №23678/04-24, з якої вбачається, що в ході перевірки скарги гр.. ОСОБА_4 було встановлено, що 11.08.2016 ОСОБА_2, яка працює консультантом Четвертої одеської державної нотаріальної контори та виконує роботу з підготовки проектів документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, реєструє вхідну та вихідну кореспонденцію, ознайомившись із змістом заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_8, підготувала та надала на підпис завідувачу Четвертої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 лист із зазначенням невірного змісту в реквізиті «Адресат». Замість ОСОБА_3 була зазначена ОСОБА_4 та адреса місця проживання останньої. Лист зазначеного змісту був підписаний завідувачем Четвертої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 та надісланий на адресу ОСОБА_4 Внаслідок зазначених дій консультанта ОСОБА_2 та завідувача державної нотаріальної контори ОСОБА_1, ОСОБА_4 25.08.2016 року звернулась до Четвертої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_8, а в подальшому була змушена встановлювати всі обставини, які призвели до отримання нею зазначеного листа, внаслідок чого погіршився стан її здоров'я. 22.08.2016 року ОСОБА_4 звернулась до Головного територіального управління юстиції в Одеській області зі скаргою. Вищезазначені дії завідувача Четвертої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 є порушенням абз. 7 ст. 5 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якого нотаріус зобов'язаний дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства. Згідно з п. 3.1. розділу III Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, відповідальними за організацію загального і нотаріального діловодства у контора архіві є завідувачі. Крім того, в діях консультанта Четвертої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 вбачається недбале ставлення до виконання своїх посадових обов'язків, визначених посадовою інструкцією, затвердженою наказом завідувача Четвертої державної нотаріальної контори № 3/01-04 від 25.08.2015.

Згідно вказаної доповідної записки запропоновано Управлінню кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області розглянути питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності завідувача Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 за неналежну організацію нотаріального діловодства в державній нотаріальній конторі та щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності консультанта Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 за недбале ставлення до виконання своїх посадових обов'язків

На підставі доповідної записки заступника начальника відділу з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бодачевської О.В. від 10.10.2016 року №23678/04-24 та пояснень ОСОБА_1 Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області було прийнято наказ від 17.10.2016 року №74-дв «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.», відповідно до якого враховуючи вимоги ст.. 147-149 Кодексу законів про працю України вирішено ОСОБА_1, завідувача Четвертої одеської державної нотаріальної контори, за неналежне виконання своїх службових обов'язків притягнути до дисциплінарної відповідальності - оголосити догану.

Вважаючи вказаний наказ від 17.10.2016 року №74-дв «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.» протиправним, позивачка звернулася до даним позовом до суду вимагаючи його скасування.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз.1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно абз.1 ст. 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов'язаний: здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв'язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил; дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення; надавати документи, інформацію і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства; постійно підвищувати свій професійний рівень, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 29-1 цього Закону, проходити підвищення кваліфікації; виконувати інші обов'язки, передбачені законом.

Зі спірного наказу вбачається, що його прийнято у зв'язку з порушенням позивачем абз.7 ст. 5 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус зобов'язаний дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про нотаріат» визначено, що Міністерство юстиції України, Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі проводять перевірку організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів. Порядок проведення перевірки ( z1244-08 ), передбаченої частиною першою цієї статті, затверджується Міністерством юстиції України.

Статтею 21 Закону України «Про нотаріат» визначена відповідальність державних нотаріусів відповідно до якої шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних або недбалих дій державного нотаріуса, відшкодовується в порядку, передбаченому законодавством України.

Відповідно до підп."и" п.2 ч.1 ст.12 Закону №3425-XII до дисциплінарного стягнення, що застосовується для відповідальності нотаріусів, відноситься анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю у випадку знищення чи втрати нотаріусом або з його вини архіву нотаріуса або окремих документів.

В спірному наказі наявні посилання на п. 3.1. розділу III Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, відповідно до якого відповідальними за організацію загального і нотаріального діловодства у контора архіві є завідувачі.

При цьому, згідно пункту 1 розділу І «Загальні положення» Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Головного управління юстиції в Одеській області, територіальних управлінь юстиції, відділів державної виконавчої служби та реєстрації актів цивільного стану, державних нотаріальних контор Одеської області, які були затверджені зборами трудового колективу від 13.08.2008 (Протокол № 17), та узгоджені з начальником Головного управління юстиції в Одеській області та головою профспілкового комітету (далі Правила), у процесі праці права і обов'язки сторін трудових правовідносин регулюються т.з, дисципліною праці - сукупністю нормативно-правових документів, спрямованих на забезпечення належного процесу праці: Кодексом законів про працю України та іншими законодавчими та нормативно-правовими актами, зокрема правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно пунктів 1 та 2 розділу VI «Заходи впливу у випадках порушення дисципліни» порушення трудової дисципліни тягне за собою дисциплінарне стягнення у вигляді догани та звільнення, що накладаються адміністрацією.

Разом з чим, вказані Правила не визначають види порушень дисципліни (дисциплінарних правопорушень), які є підставою для дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення на завідуючого державною нотаріальною конторою.

Відповідно до положень розділу 2 Посадової інструкції завідувача Четвертої Одеської державної нотаріальної контори завідувач відповідно до покладених на нього завдань:

- забезпечує організацію роботи держнотконтори та несе персональну відповідальність за виконання покладених на держнотконтору завдань та функцій;

- забезпечує організацію роботи держнотконтори та несе персональну відповідальність за виконання покладених на держнотконтору завдань та функцій;

- забезпечує і контролює дотримання працівниками держнотконтори виконавської та трудової дисципліни:

- забезпечує виконання графіку роботи та належну організацію прийому громадян;

- розглядає звернення фізичних та юридичних осіб, виявляє та усуває причини, що породжують скарги громадян.

Підстави для відповідальності завідуючого державною нотаріальною конторою встановлені розділом 3 «Відповідальність» Посадової інструкції завідувача Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, затвердженої заступником начальника ГУЮ в Одеській області Продіусом К.В. 07 травня 2010 року, відповідно до якого завідуюча відповідно до чинного законодавства несе відповідальність за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, бездіяльність або невикористання наданих йому прав; порушення чинного законодавства при забезпеченні нотаріальними послугами громадян, підприємств, установ та організацій, при надані додаткових послуг правового та технічного характеру; не належні облік та зберігання нотаріальних документів, печатки, штампів, спеціальних бланків нотаріальних документів, матеріальних цінностей; порушення присяги нотаріуса, обмежень, встановлених ст..3,9 Закону України «Про нотаріат»; порушень правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених Головним управлінням юстиції. Шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних або недбалих дій завідувача (державного нотаріуса) відшкодовується в порядку, передбаченому законодавством.

Оскаржуваний наказ № 74-дв від 17 жовтня 2016 року не містить визначення підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, встановлених Посадовою інструкцією завідувача держнотконторою.

З матеріалів справи убачається, що скарга гр.ОСОБА_4, що зареєстрована відповідачем 22.08.2016р. стосовно дій завідувача ОСОБА_1, була подана у зв'язку із суперечкою, що виникла при зверненні ОСОБА_4 до позивачки з приводу повернення їй листа від 11.08.2016р. №2700/02-14, що помилково був надісланий на її адресу з питання спадкової справи ОСОБА_3 внаслідок помилки виконавця при підготовці проекта листа (ОСОБА_2.), підписаного ОСОБА_1 як завідувачем держнотконторою.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 під час прийому 18.08.2016 р. до неї звернулась ОСОБА_4 з листом-повідомленням Четвертої одеської державної нотаріальної контори про відкриття спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та необхідності подачі нотаріально засвідченої заяви. Взявши вказаного листа позивач підняла спадкову справу, яка зберігалась в іншому кабінеті. Після вивчення документів спадкової справи ОСОБА_1 дійшла висновку, що в результаті прикрого непорозуміння лист помилково направлений ОСОБА_4 бо ніяких відомостей про неї в спадковій справі не було. Але, незважаючи на цей факт, позивач запитала у ОСОБА_4 ким вона є померлому, на що знітившись, ОСОБА_4 повідомила, що він її далекий родич. Враховуючи цю інформацію ОСОБА_1 роз'яснила, що заява надійшла від спадкоємця першої черги тому права на спадщину у далеких родичів не виникає. Позивачка вказала, що вона вибачилась перед ОСОБА_4 за прикру помилку і за те, що вона була змушена прийти до нотаріальної контори. Після цього ОСОБА_4 пішла не вимагала ніяких інших пояснень. Лист на її ім'я позивач розірвала та викинула у смітник і пішла в кабінет до консультантів щоб встановити, яким чином виникла така ситуація. Так до Четвертої одеської держнотконтори 17.03.2016 р. надійшла заява від ОСОБА_4 про прийняття спадщини до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. «чоловіка ОСОБА_9». На її адресу було направлено 22.03.2016 р. за вих.. № 875/02-14 листа про необхідність подання такої заяви, справжність підпису під якою буде нотаріально засвідчено. Макет цього листа було використано консультантом для підготовки відповіді ОСОБА_3 на заяву про прийняття спадщини до майна померлого 08.07.2016 р. ОСОБА_8. Адресат в листі не був замінений на ОСОБА_3 Обидва примірники вказаного листа були підписані позивачкою, але після перевірки верхній лист на ім'я ОСОБА_4 було виправлено і повернуто консультанту для виправлення. Після зміни в листі-повідомлені адресата на ОСОБА_3 позивачем були передані підписані два примірника для відправлення консультантом ОСОБА_2 помилково були законвертовані обидва листи з однаковою інформацією та направлені один ОСОБА_3, а другий (на ім'я ОСОБА_4 помилково) на адресу ОСОБА_4 Через деякий час до кабінету позивачки знову прийшла ОСОБА_4 та спитала про лист на що їй було повідомлено, що вказаного листа немає, а інформація, яка була в ньому її не стосується.

Згідно письмових консультанта Четвертої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 від 05.08.2016 року, нею було заведено спадкову справу до майна померлого 18.07.2016 року гр. ОСОБА_8 на підставі поштового листа від ОСОБА_3 - заяви про прийняття спадщини після померлого дідуся (вище згаданий). В зазначених випадках вона зазвичай пише лист-повідомлення про заведення спадкової справи до майна померлого з певним переліком оригіналів документів з якими необхідно з'явитися до державної нотаріальної контори. В її комп'ютарі на робочому столі є спеціальна папка «Листи громадянам», де зберігаються усі відповіді спадкоємцям померлих громадян стосовно прийняття спадщини. Таким чином, кожного разу коли надходять нові листи - вона має можливість, при відповіді, просто скористатися «макетом» готової відповіді зі зміною адресата, дати та ПІБ померлого. При відповіді на лист ОСОБА_3 ОСОБА_2 скористалася відповіддю на лист ОСОБА_4 про прийняття спадщини після померлого 10.10.2015 року гр. ОСОБА_9. Та нажаль була неуважна в зміні адресата. Так як усі відповіді на поштову кореспонденцію, перед тим як відправити по почті, підписує завідувач - її помилка була виявлена ОСОБА_1 після того як лист був підписаний. Після чого ОСОБА_2 виправила помилку. Але у зв'язку з великим об'ємом роботи та напливом великої кількості клієнтів в той день ОСОБА_2 знову зробила помилку - при пакетуванні в конверти листів в результаті були відправлені обидва листа - до законної спадкоємиці і до ОСОБА_4

Таким чином, при оформленні листа від 11.08.2016р. була допущена виконавцем технічна помилка, що спричинила помилкове надсилання листа неналежному адресату - гр.ОСОБА_4, за відсутності належного контролю з боку ОСОБА_1 в процесі підписання цього листа та надалі - за відправкою листа виключно належному адресату по спадковій справі до майна померлого ОСОБА_8 (ОСОБА_3.).

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано в оскаржуваному наказі як порушення вимог абз.7 ст.5 ЗУ «Про нотаріат», тобто як порушення нотаріусом обов'язку дбайливо ставитись до документів нотаріального діловодства.

За змістом п.2.4 Правил ведення нотаріального діловодства (надалі - Правила) лист від 11.08.2016п. №2700/02-14 є документом нотаріального діловодства, оскільки стосується витребовування документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії.

Пункт 3.1 розділу ІІІ Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, на який є посилання в оскаржуваному наказі, визначає компетенцію завідуючого державною нотаріальною конторою як відповідальної особи за організацію загального і нотаріального діловодства у конторі і не регулює питання трудової дисципліни та відповідальності за її порушення державним нотаріусом. Однак оскаржуваний наказ не містить обставин, які б свідчили про порушення, пов'язані з такою організацією.

Статтею 139 КЗпП України визначено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до статті 140 КЗпП України, трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Відповідно до ст.ст. 147, 148, 149 Кодексу законів про працю України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

З наданих представником відповідача до суду документів, а саме з провадження за зверненням ОСОБА_4 вбачається, що Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області не в повній мірі були досліджені обставини справи, не було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Суд звертає увагу, що нормами Закону №3425-XII не встановлені строки, протягом яких до нотаріуса можуть бути застосовані заходи дисциплінарного стягнення. Однак, оскільки державний нотаріус перебуває в трудових відносинах із відповідним управлінням юстиції згідно зі ст.21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), для обчислення строку давності для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності мають враховуватися норми КЗпП України.

Як вже зазначалося, відповідно до частин 1-2 ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Крім того, дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Громадянка ОСОБА_4 звернулася до Головного територіального управління юстиції в Одеській області зі скаргою 22.08.2016 року, а спірний наказ було видано лише 17.10.2016 року, тобто за спливом місячного терміну з дня виявлення проступку.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що за наявними у справі копіями матеріалів провадження за зверненням ОСОБА_4 (№Л-1789-07) убачається, що звернення ОСОБА_4 (скарга) не стосувалося безпосередньо факту помилкового надіслання на її адресу листа від 11.08.2016р. з пропозицією надати документи по спадковій справі до майна померлого ОСОБА_8, натомість, містило викладення обставин її спілкування 18-19.08.2016р. з ОСОБА_1 з приводу повернення ОСОБА_4 переданого перед цим ОСОБА_1 листа, надання їй за її усним запитом публічної інформації, зловживання позивачкою своїм службовим становищем.

Із змісту доповідної записки від 19.09.2016р. випливає (а.с.64), що звернення ОСОБА_4 розглядалось в порядку ст.20 ЗУ «Про звернення громадян».

Доповідна записка начальника відділу з питань нотаріату ГТУ юстиції в Одеській області від 06.10.2016р., вказана підставою видання оскаржуваного наказу №74-дв, взагалі не висвітлює обставини, викладені у скарзі ОСОБА_4 від 22.08.2016р., з приводу подій, що відбулись 18.08.16р.-19.08.16р., та питань, які порушені у скарзі, натомість, та не містить правової оцінки оскаржуваних у зверненні ОСОБА_4 дій.

Відповідно до ст.ст.3,17-20 ЗУ «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб. Скарга на рішення, що оскаржувалось, може бути подана до органу або посадовій особі вищого рівня протягом одного року з моменту його прийняття, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення громадянина з прийнятим рішенням. Скарги, подані з порушенням зазначеного терміну, не розглядаються. Пропущений з поважної причини термін може бути поновлений органом чи посадовою особою, що розглядає скаргу. Рішення вищого державного органу, який розглядав скаргу, в разі незгоди з ним громадянина може бути оскаржено до суду в термін, передбачений законодавством України. Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень. Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не відміняє вимоги частини дев'ятої цієї статті. Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку що дисциплінарне стягнення на ОСОБА_1 було накладено за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 від 22.08.2016р. не по суті порушених у скарзі питань, тобто з порушенням вимог ст.ст.16,19,20 ЗУ «Про звернення громадян», а отже відповідний наказ не може бути визнаний законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Цей процесуальний обов'язок відповідачем дотриманий шляхом подання належних та допустимих доказів.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржуваний наказ критеріям законності та обґрунтованості не відповідає, тому судом скасовується як протиправний із задоволенням позовних вимог ОСОБА_1

Судові витрати покладаються на відповідача згідно ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірним та скасування наказу,задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області №74-дв від 17 жовтня 2016 року «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

Стягнути з Головного територіального управління юстиції в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 640(шістсот сорок)грн. 00коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Аракелян