Справа № 377/628/17
Суддя: Теремецька Н. Ф.
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/628/17

Провадження №2-а/377/69/17

21 серпня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Теремецької Н.Ф., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, -

У С Т А Н О В И В:

07 серпня 2017 року позивачем до суду подано названу позовну заяву, в якій позивач просить визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області щодо відмови у перерахунку їй пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати державним службовцям згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 року № 353 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області здійснити їй перерахунок пенсії в зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з Постановою КМУ від 24.05.2017 року № 353 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 2011 році в розмірі 80 % заробітної плати державного службовця з урахуванням складових заробітної плати: окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи, премії, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на підставі довідки № 13 від 13.07.2017 року, виданої управлінням соціального захисту Славутицької міської ради Київської області, та проводити виплату, починаючи з 01.08.2017 року, з урахуванням фактично проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області та отримує з 23.05.2011 року пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції, яка діяла на день призначення пенсії, в розмірі 80 % від суми заробітної плати державного службовця. У зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з Постановою КМУ від 24.05.2017 року № 353 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України» позивач звернулася до УПФУ в м.Славутичі Київської області із заявою про перерахунок пенсії як пенсіонер, який на момент перерахунку працює на посаді, з якої призначено пенсію з урахуванням довідки № 13 від 13.07.2017 року. Однак, рішенням відповідача від 01.08.2017 року № 75/Б-03 їй було відмовлено у перерахунку пенсії. Зазначене рішення позивач вважає неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, в зв'язку з порушенням її соціальних прав щодо пенсійного забезпечення і незаконного звуження конституційних гарантій, оскільки, відповідно до чинних на час призначення пенсії нормативно-правових актів, а саме Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ ( з наступними змінами та доповненнями), Постанови КМУ «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» № 865 від 31.05.2000 року, вона має право на перерахунок пенсії в зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати державного службовця відповідної посади.

Відповідач подав до суду заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, мотивуючи їх тим, що згідно статті 37-1 Закону України «Про державну службу» умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Питання здійснення перерахунку пенсій державним службовцям регулювалися Постановою КМУ № 865 від 31.05.2000 року, п. 4 якої визначав механізм перерахунку пенсії державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям. Втім, постановою КМУ № 622 від 14.09. 2016 року Постанова КМУ №865 визнана такою, яка втратила чинність, інших нормативно-правових актів, які б регулювали порядок здійснення перерахунку державним службовцям, прийнято не було. Крім того, з 01.06.2015 року відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 -VIII від 02.03.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до Закону України «Про державну службу». З 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» у попередній редакції, а нова редакція цього закону передбачає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у якому відсутні спеціальні норми, які визначають процедуру здійснення перерахунку пенсій державним службовцям.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши матеріали пенсійної справи позивача, суд встановив, що з 31.05.2007 року ОСОБА_1 перебувала на обліку в УПФУ в м.Славутичі Київської області як одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 23.05.2011 року відповідно до заяви № 396 від 23.05.2011 року позивача переведено на пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ІІ від 16.12.1993 року. Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу»( в редакції, яка діяла на час призначення пенсії) пенсія позивачеві обчислена в розмірі 80 % від суми заробітної плати.

Згідно довідки про заробітну плату № 13 від 13 липня 2017 року ОСОБА_1 працює в управлінні соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області на посаді начальника відділу персоніфікованого обліку пільгових категорій населення. Заробітна плата з 26 травня 2017 року, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, становить 19086, 15 гривень.

26.07.2017 року позивач звернулася із заявою до відповідача про перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям.

Листом відповідача від 01.08.2017 року № 75/Б-03 позивачеві було відмовлено у перерахунку пенсії, з посиланням на те, що позивач не має права на перерахунок пенсії на підставі ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», оскільки з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до Закону України «Про державну службу», з 1 травня 2016 року втратив чинність зазначений закон у попередній редакції, а нова редакція цього закону передбачає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у якому відсутні спеціальні норми, які визначають процедуру здійснення перерахунку пенсій державним службовцям. Перерахунок пенсії державному службовцю згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» здійснювався у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року. Проте, постановою КМУ № 622 від 14.09.2016 року Постанова КМУ №865 визнана такою, яка втратила чинність, інших нормативно-правових актів, які б регулювали порядок здійснення перерахунку державним службовцям, прийнято не було.

Не погодившись із таким рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі, позивач звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну сину. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 37-1 Закону «Про державну службу» ( далі Закон № 3723-ХІІ у редакції, яка була чинною станом на час призначення пенсії позивачеві) передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» у редакції, чинній станом на час призначення пенсії позивачеві, було визначено, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання "заслужений", за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим і другим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

З викладених правових норм вбачається, що законодавством, чинним станом на час призначення пенсії позивачеві, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» і викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Вказаний Закон № 76-VIII є чинним і підлягає до виконання, оскільки Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався.

Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 року «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» постанова КМУ № 865 визнана такою, що втратила чинність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

З 01 травня 2016 року набув чинності новий Закон України «Про державну службу» № 889-VIII, згідно ст. 90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пп. 1 п. 2 розділу ХІ вказаного Закону 889-VIII Закон України «Про державну службу» 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п.10 і 12 цього розділу, був визнаний таким, що втратив чинність.

У свою чергу, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Таким чином, діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

На час звернення позивача до управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято, як і не визначено такої умови для перерахунку призначених пенсії як підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям.

Оскільки чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду та проведення перерахунку призначеної пенсії, суд не вбачає.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії на підставі довідки про заробітну плату, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії на підставі поданої нею довідки.

При цьому, суд зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

В даному випадку Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» скасовано право на перерахунок вже призначених пенсій державних службовців.

При цьому, суд керується положеннями вказаного Закону, оскільки такий прийнятий законодавчим органом (парламентом) і є обов'язковим до виконання, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви №29458/04 та №29465/04), вказав: «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (п.23 рішення).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якій Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ). У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 ( v002p710-99 ) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України ( 254к/96-ВР ), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України ( 384/2011 ) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на те, що Закон №76-VIII (яким скасовано саме право на перерахунок пенсій) є чинним і підлягає до виконання, Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався, беручи до уваги позицію Конституційного Суду України викладену у рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011 та рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, позиції Європейського суду з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014р., адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, чинній на момент призначення їй пенсії, та приймає до уваги доводи управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області щодо зміни законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Виходячи з наведеного, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 4, 6, 17, 18, 19, 160-163, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня одержання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Н. Ф. Теремецька