Справа № 644/4265/17
Суддя: Сітало А. К.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 644/ 4265 /17
н/п 2-а/644/ 181 /17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2017 року м. Харків
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова - Сітало А.К., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова адміністративну справу за позовомОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати п. 33 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 31.03.2017 року № 30, в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги; зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання судового рішення протягом 30 днів з дня набрання чинності рішення суду.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР з 28.09.1982 р. по 31.10.1984 р., в тому числі з 24.12.1982 р. по 03.10.1984 р. та приймав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан у складі в/ч п/п НОМЕР_1 , де отримав осколкові поранення голови, живота та лівої руки, закриту черепно-мозкову травму (контузію) пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. 05.08.2013 року Центральною військово-лікарською комісією по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця встановлено, що отримані ОСОБА_1 у 1983 році осколкові поранення голови, живота, та лівої руки, ЗЧМТ (контузія) пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії. З 05.11.2013 року у зв`язку з пораненням, контузією і захворюваннями, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності. 10.11.2014 року після повторного огляду ОСОБА_1 було встановлено другу групу інвалідності з 04.11.2014 року, яка зумовлена захворюваннями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Зважаючи на викладене, 27.05.2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою та усіма належними додатками стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з встановленням ІI групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 23.06.2016 року за № 1418/ВСЗ позивачу надано відповідь згідно якої йому відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби, передбаченої Законом України ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року, посилаючись на те, що на позивача розповсюджується дія законодавства, яке діяло у 2013 році, на момент отримання ІІІ групи інвалідності, тобто Постанова Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2009 року. Крім того, позивачем не надано документа, що свідчить про причини та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Харківський обласний військовий комісаріат не направив у 15-ти денний строк відповідний висновок розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України.

Вказане рішення було оскаржене позивачем до суду. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 року визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо неподання у 15-ти денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку, щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2017 року постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 року залишено без змін.
На виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2017 року Харківський обласний військовий комісаріат направив пакет документів до Міністерства оборони України.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_5 № 1045/ВСЗ від 21.04.2017 р. позивач був повідомлений, що рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби складено протокол № 30 від 31.03.2017 року, пунктом 33 якого йому відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки позивач звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» № 3597-IV від 04.04.2006 року, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги та інвалідність яким встановлено до 01.01.2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року.
Позивач вважає рішення МО України від 31.03.2017 р. про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги протиправною, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Відповідач - Міністерство оборони України надав суду заперечення проти позову, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях.

Відповідач - Харківський ОВК надав суду письмові заперечення проти позову, в яких вважає, що справа підлягає закриттю, оскільки на виконання постанови у іншій справі ним вже направлялись документи позивача до Міністерства оборони України.

Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів та розглянути справу в порядку скороченого провадження, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР з 28.09.1982 р. по 31.10.1984 р., в тому числі з 24.12.1982 р. по 03.10.1984 р. та приймав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан у складі в/ч п/п НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою Орджонікідзевського районного військового комісаріату м. Харкова, архівною довідкою, військовим квитком.
Згідно витягу з протоколу № 1891 від 05.08.2013 року Центральною військово-лікарською комісією по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця встановлено, що отримані ОСОБА_1 у 1983 році осколкові поранення голови, живота, та лівої руки, ЗЧМТ (контузія) пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.
З 05.11.2013 року у зв`язку з пораненням, контузією і захворюваннями, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності. 10.11.2014 року після повторного огляду ОСОБА_1 було встановлено другу групу інвалідності з 04.11.2014 року, яка зумовлена захворюваннями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Зважаючи на викладене, 27.05.2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою та усіма належними додатками стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з встановленням ІI групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 23.06.2016 року за № 1418/ВСЗ позивачу надано відповідь згідно якої йому відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби, передбаченої Законом України ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року, посилаючись на те, що на позивача розповсюджується дія законодавства, яке діяло у 2013 році, на момент отримання ІІІ групи інвалідності, тобто Постанова Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2009 року. Крім того, позивачем не надано документа, що свідчить про причини та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Харківський обласний військовий комісаріат не направив у 15-ти денний строк відповідний висновок розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України.

Вказане рішення було оскаржене позивачем до суду. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 року визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо неподання у 15-ти денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку, щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2017 року постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 року залишено без змін.
На виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2017 року Харківський обласний військовий комісаріат направив пакет документів до Міністерства оборони України.

Листом Харківського ОВК № 1045/ВСЗ від 21.04.2017 р. позивач був повідомлений, що рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби складено протокол № 30 від 31.03.2017 року, пунктом 33 якого ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки позивач звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» № 3597-IV від 04.04.2006 року, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги та інвалідність яким встановлено до 01.01.2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року.
Суд вважає, що рішення Комісії Міністерства оборони України від 31.03.2017 р. про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 є протиправним.

Статтею 1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону - дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 вказаного Закону (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною 2 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п. 4 - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Суд не погоджується із ствердженням відповідача про те, що на позивача розповсюджується дія законодавства, яке діяло у 2013 році, на момент отримання ІІІ групи інвалідності, тобто Постанова Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2009 року.
Суд зазначає, що враховуючи той факт, що позивач отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, за таких обставин має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, оскільки законодавцем передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України та законодавцем встановлено обов`язок саме Міністерства Оборони України стосовно прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання на підставі висновку відповідача.

Вказане підтверджується практикою, викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01.12.2015 року справі № К/800/40725/15.

Згідно п. 12 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів). Згідно п. 13 вказаного Порядку - керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до п. 1 постанови КМ України від 17.07.1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховується, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Таким чином, вказаною постановою передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської Армії та прикордонних військ колишнього СРСР до військовослужбовців Збройних Сил України.
Крім того, позивач перебував на військовому обліку у відповідному РВК МО України, причинний зв`язок поранення, отриманого позивачем під час виконання обов`язків військової служби в період перебування в Афганістані - встановлено Центральною військово-лікарською комісією МО України.
У відповідності до п. п. 1, 2 Постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 р. «Про військові формування на Україні», Верховна Рада України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України.

Згідно з ст. 4 ЗУ «Про правонаступництво України», органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

Також, зважаючи, що позивач проходив службу саме у Збройних Силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні МО СРСР, правонаступником якого в подальшому стало МО України, та в силу ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Порядку № 975 - обов`язок щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому IІ групи інвалідності внаслідок поранення, контузії та наступних захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на МО України.

Суд не погоджується із ствердженням відповідача, що позивачем не подано документ про обставини поранення.
ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядок № 975 та Постанова КМУ № 975 від 25.12.2013 р., якою він затверджений не містять визначення якими саме документами необхідно підтверджувати обставини поранення. Відповідач також не вказав - який саме документ повинен надати позивач.
Зміст витягу з протоколу № 1891 від 05.08.2013 року Центральною військово-лікарською комісією по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця - беззаперечно свідчить, що отримані ОСОБА_1 під час проходження військової служби поранення та контузія пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії. Інвалідність позивачу встановлена з тих же підстав. Отже - ствердження відповідача про те, щов поданих документах немає документа про обставини поранення - безпідставні.

Згідно п. 4.7 «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», затвердженого чинним наказом МОУкраїни № 530 від 14.08.2014 р., зареєстрованим в МЮ України 20.10.2014 р. за № 1294/26070 для отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності серед інших особою подається документ про обставини поранення - копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідка командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Але подання такого документа передбачено лише у разі, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

За таких обставин покладання Комісією МО України на позивача обов`язку надати додатково документ про обставини поранення суперечить чинному наказу МО України № 530 від 14.08.2014 р., тобто, орган Міністерства оборони України прийняв рішення всупереч чинному наказу Міністерства оборони України, що регулює вказані правовідносини.
Пунктом 21.21 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом МО України від 14.08.2008 р. № 402 (далі - Положення № 402) визначений порядок встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва) для учасників бойових дій при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби. Ці особи, незалежно від причин їх звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебуванням у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва). Саме в такому порядку ЦВЛК МО України оглядала позивача та встановила причинний зв`язок його поранення, контузії з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Отже,Положенням № 402 також передбачено, що категорія осіб, до якої належить позивач, при встановленні причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) надавати довідку про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) не зобов`язана.

Зважаючи на викладене витребування від позивача документа про обставини поранення суперечить приписам вказаних нормативних актів, отже є протиправним.

Суд звертає увагу на те, що підстави для відмови МО України у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, наведені у рішенні від 31.03.2017 р. № 30, п. 33 - співпадають з підставами, які слугували для прийняття рішення, щодо неподанням Харківським обласним військовим комісаріатом розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

За таких обставин суд вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а саме прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги.
Частиною 3 статті 2 КАС України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом вбачається, що відповідач МО України в порушення Конституції України, законодавства України, підзаконних нормативно - правових актів незаконно та необґрунтовано відмовив позивачу у виплаті грошової допомоги, що дає підстави для задоволення позовних вимог.

Статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При вирішенні справи суд враховує, що спосіб захисту порушених прав позивача має бути ефективним, тобто повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

За таких обставин, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-4, 6-9, 11, 12, 17-19, 71, 72, 99-100, 158-163, 183-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей».

Скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 33 протоколу № 30 від 31.03.2017 року.

Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 р., у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання судового рішення протягом 60 днів з дня набрання чинності рішенням суду.
Повний текст постанови виготовлено 16.08.2017 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя А. К. Сітало