Справа № 639/3140/17
Суддя: Труханович В. В.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/3140/17
Провадження № 2-а/639/104/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Труханович В.В.

за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відносно нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів,

ВСТАНОВИВ:
24 травня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова, як до адміністративного суду, звернувся ОСОБА_1 , із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відносно нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, в якому просив суд: визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу (пенсії) у зв`язку з порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.01.2014 по 04.11.2016 року протиправними; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії в період з 01.11.2011 року по 31.12.2013 року включно відповідно до законодавства України; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати частини основного розміру пенсії нарахованої на 01.01.2014 року, але не виплаченої зафіксованої її частини, включаючи період часу з 01.01.2014 року по 04.11.2016 року (дата виплати заборгованості); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу (у вигляді нарахованої компенсації) у зв`язку з порушенням строків виплати зазначеної вище компенсації починаючи з 04.11.2016 року до дати виплати; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області подати протягом одного місяця з дня набрання Постанови законної чинності звіт про виконання судового рішення відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Харківській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На виконання постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.11.2009 року, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2010 року та ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.11.2010 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було проведено перерахунок пенсії позивачу на підставі наданих Харківськім обласним військовим комісаріатом довідок про розмір грошового забезпечення.

Нарахована доплата коштів за період з 01.09.2008 року по 31.07.2010 року була виплачена позивачу.

В подальшому до 01.11.2011 року позивач отримував пенсію з урахуванням перерахунку за рішенням суду.

Починаючи з 01.11.2011 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області припинило виплату пенсії з урахуванням перерахунку за рішенням суду і за період часу з 01.11.2011 року по 31.12.2013 року ОСОБА_1 отримував пенсійні виплати без врахування перерахунку за судовим рішенням. Частину пенсії, яка була нарахована, але своєчасно не виплачена у зазначений період, він отримав лише 04.11.2016 року, в якості складової частини загальної заборгованості по пенсійним виплатам.

На виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2014 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було проведено перерахування підвищення до його пенсії відповідно до постанови КМУ від 23.04.2012 року № 355 та нарахована доплата коштів з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року. Зазначена доплата коштів за вказаний період часу була позивачу виплачена також лише 04.11.2016 року, в якості складової частини загальної заборгованості по пенсійним виплатам.

Таким чином, починаючи з 01.11.2011 року по 31.12.2013 року, на думку позивача, він отримував фактичні пенсійні виплати у розмірі, що не відповідали розміру після перерахунку за рішеннями суду, тобто у зазначений період часу пенсійні суми йому щомісячно нараховувалися, але не виплачувалися, у зв`язку з чим, на думку позивача, в нього і виникло право на отримання компенсації втрати частини доходу.

В свою чергу Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у відповідь на заяву ОСОБА_1 відмовилося проводити виплату компенсації втрати частини доходу.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду із зазначеним адміністративним позовом.

19 червня 2017 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшли письмові заперечення, відповідно до яких, вони не згодні з вимогами позивача зважаючи на наступне.

На виконання постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.11.2009 року по справі № 2-а-82/09, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, наданої Харківським обласним військовим комісаріатом, ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.09.2009 року у зв`язку з підвищенням посадового окладу.

Різниця пенсії за період з 01.09.2009 року по 31.07.2010 року (час проведення перерахунку) склала 5563,73 грн. і була виплачена заявникові в серпні 2010 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.11.2010 року по справі № 2-а-82/2010 виправлено описку в постанові Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.11.2009 року по справі № 2-А-82/09, а саме перевизначена дата проведення перерахунок пенсії - 01.09.2008 року.

Різниця пенсії за період з 01.09.2008 року по 31.08.2009 року, склала 6085,56 грн. і була виплачена в липні 2011 року.

З серпня 2010 року по жовтень 2011 року пенсія ОСОБА_1 виплачувалась в розмірі обчисленому за рішенням суду.

Враховуючи положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» і той факт, що з 01.11.2011 року фінансування з Державного бюджету України на виконання судових рішень не надходило, пенсійні виплати ОСОБА_1 , у період з 01.11.2011 року по 31.12.2013 року, здійснювались в розмірі, обчисленому згідно з чинним законодавством.

На виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2014 року по справі № 639/9066/13-а, за період з 01.11.2011 року по 31.12.2013 року ОСОБА_1 проведено донарахування пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012 року № 355, виходячи з основного розміру пенсії 3074,32 грн., обчисленого на виконання постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.11.2010 по справі № 2-А-82/2010.

Різниця пенсії за вказаний період склала 12860,64 грн. і була зарахована на особовий рахунок заявника в листопаді 2016 року.

Так як, донарахована сума виплачена на підставі рішення суду та мала разовий характер, тому, на думку відповідача, компенсації не підлягає.

Таким чином, вимоги позивача, стосовно нарахування позивачу компенсації втрати частини доходу з 01.11.2011 року, є безпідставними.

Виходячи з вищевикладеного, Головне управління Пенсійного фонду України вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні, позивач свій адміністративний позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити.
Представник відповідача Багрій Ю.В., яка діє на підставі довіреності від 30.12.2016 року 21087-07/20, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях. В подальшому в судове засіданні не з`явилася, про день час та місце слухання справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходили.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Згідно зі ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.ст. 69, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободі в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні було встановлено,що постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.11.2009 року по справі № 2-а-82/09/2012, залишеною без змін ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2010 року, адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( надалі відповідач), третя особа: Харківський обласний військовий комісаріат задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано відповідача надати Харківському обласному військкомату списки для перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням посадового окладу та провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2009 року на підставі довідки Харківського обласного військкомата. ( а.с. 37-38)

На виконання вказаної постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.11.2009 року по справі № 2-а-82/09/2012, залишеною без змін ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2010 року, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, наданої Харківським обласним військовим комісаріатом, ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії з 01.09.2009 року у зв`язку з підвищенням посадового окладу.

Різниця пенсії за період з 01.09.2009 по 31.07.2010 (час проведення перерахунку) склала 5563,73 грн. і була виплачена заявникові в серпні 2010 року.

З серпня 2010 року по жовтень 2011 року пенсія ОСОБА_1 виплачувалась в розмірі обчисленому за рішенням суду.

Починаючи з 01.11.2011 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було знову проведено перерахунок пенсії та зменшено основний розмір пенсії до 2 567, 19 грн. відповідно до закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік».

Починаючи з 01.01.2014 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області знов був проведений перерахунок пенсії та встановлено основний розмір пенсії в розмірі 3 074, 32 грн. Вказані обставини підтверджуються Довідками Головного управління Пенсійного фонду України про розмір пенсії № 1305 від 16.06.2015 року, № 2611 від 16.06.2015 року та № 11444-14/20 від 24.07.2015 року.(а.с. 6, 7, 8)

Постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.03.2014р. по справі № 639/9066/13-а скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести виплату ОСОБА_1 заборгованості перерахованого підвищення до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року №355.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.( а.с. 34-35)

На виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2014 року по справі № 639/9066/13-а, за період з 01.11.2011 року по 31.12.2013 року ОСОБА_1 проведено донарахування пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012 року № 355, виходячи з основного розміру пенсії 3074,32 грн., обчисленого на виконання постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.11.2010 по справі № 2-А-82/2010.

Різниця пенсії за вказаний період склала 12860,64 грн. і була зарахована на особовий рахунок заявника в листопаді 2016 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 10)

14 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою щодо здійснення нарахування та виплати йому грошової компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». ( а.с. 9)

25 листопада 2016 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_1 було надано відповідь, у відповідності до якої у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відсутні підстави для нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, у зв`язку з тим, що різниця пенсії, що обчислена на виконання рішення суду, виплачується одноразово і носить разовий характер.( а.с. 10)

Не погодившись із вказаною відповіддю, 08.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із скаргою щодо невиплати йому компенсації, на що 11.01.2017 року йому також було відмовлено в нарахуванні та виплаті компенсації посилаючись на обставини викладені в відповіді від 25.11.2016 року. (а.с. 11, 12)

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Статтею 2 вищевказаного закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року було прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Відповідно до пункту 1 вказаного порядку його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Пунктом 2 порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001р.
Також відповідно до п.3 даного порядку, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.
Водночас, положення наведених норм права регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини Пенсійного фонду України.
Отже, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.
Вказана позиція викладена також у Постанові Верховного суду України від 18.11.2014 року по справі №21-518а14 та у Постанові Верховного суду України від 7 листопада 2012 року № 6-131цс12.
Частиною 1 ст. 244-2 КАС України, передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.
Як було встановлено в судовому засіданні, різницю суми пенсії, обчисленої на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2014 року по адміністративній справі № 639/9066/13-а, було нараховано ОСОБА_1 01 січня 2014 року та виплачено 04 листопада 2016 року (відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ФХ 114507, пенсіонер ОСОБА_1 , від 12.02.2014 року). Тобто у період з 01 січня 2014 по 04 листопада 2016 року за позивачем рахувалась заборгованість по виплаті різниці суми пенсії, відповідно за вказаний період Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повинно було здійснити нарахування позивачу компенсації втрати частини доходу.(а.с. 45)
Отже, суд приходить до висновку, щодо необхідності задоволення вимог ОСОБА_1 , щодо зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу зв`язку з порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії за період з 01.01.2014 рокупо 04.11.2016 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Водночас, оскільки заборгованість перерахованого підвищення пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 була нарахована позивачу 01 січня 2014 року, тому вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії в період з 01.11.2011 року по 31.12.2013 року включно не підлягають задоволенню, а застосування до вказаних правовідносин приписів ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним, адже нарахування були проведені лише 01.01.2014 року.
Щодо вимог ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходу (у вигляді нарахованої компенсації) у зв`язку з порушенням строків виплати зазначеної вище компенсації починаючи з 04.11.2016 до дати виплати, то суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати , встановлено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться лише у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим законом, тобто з 01.01.2001 року. Під доходами у цьому законі слід розуміти грошові доходи громадян,які вони одержують на території України і які не мають разового характеру.. Тобто компенсації підлягають лише нараховані але не виплачені грошові доході, які не мають разового характеру.

Пунктом 3 Порядку №159 встановлено вичерпний перелік грошових доходів, що підлягають компенсації разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, а компенсація у вказаний перелік доходів не входить і тому суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Крім того, щодо позовних вимог щодо надання звіту про виконання рішення по справі, суд зазначає наступне.

Так, положеннями КАС України визначені загальні та спеціальні способи судового контролю.

Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому ст. 181 КАС України.

В свою чергу, спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень закріплені статтею 267 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення абзацу 7 п. 4 ч. 1 ст. 163 КАС України.

Відповідно до абз. 7 п. 4 ч.1 ст. 163 КАС України постанова складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Виходячи із системного аналізу вищенаведених правових норм, суд дійшов висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі.

А отже, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом одного місяця, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Представник відповідача не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності дій Головного управління Пенсійного фонду України та бездіяльності.
Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно правових відносин з боку суб`єктів владних повноважень.
Як встановлено в судовому засіданні позивач не отримав пенсію вчасно внаслідок неправомірних дій відповідача, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 2, 6, 9, 11, 12, 17-19, 69, 71, 72, 94, 158-164, 181, 244-2, 267 КАС України, ст. 19 Конституції України, ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, суд
ПОСТАНОВИВ :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відносно нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів задовольнити частково.
Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного України у Харківській області, яка полягає у не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії за період з 01.01.2014 рокупо 04.11.2016 рокупротиправною.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу зв`язку з порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії за період з 01.01.2014 рокупо 04.11.2016 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом одного місяця, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.

У задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського Апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий В.В. Труханович

Повний текст постанови виготовлено 23.08.2017 року.